Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 16.12.2016 позивач проживав з відповідачем без реєстрації шлюбу. У сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] страждає на психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю, синдром відміни алкоголю. Під дією негативних впливу алкоголю в поведінці відповідача спостерігаються психози, з`являється нестійкий мотив поведінки. [PERSON] веде себе агресивно: безпідставно завдає тілесних ушкоджень позивачу та іншим громадянам, на підставі чого відкрито кримінальне провадження. У зв`язку із зазначеним відповідач не може надати належного догляду та виховання для свого сина [PERSON] , [INFO] . В результаті це призвело до фактичного припинення між сторонами спільного проживання із жовтня 2021 року. Враховуючи викладене, позивач просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя м. Києва, з позивачем [PERSON] ; судові витрати покласти на позивача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2022 року відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Також надав документи, які просив долучити до матеріалів справи, а саме: виписку про надання швидкої допомоги Служби первинної медичної допомоги м. Сан-Педро-де-Алькантара, в якій зазначено, що [PERSON] має діагноз: психічні та поведінкові розлади, спричинені вживанням алкоголю. Синдром відміни алкоголю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку (також оголошення публікувалось на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет, відповідно до ч.ч. 11-12 ст. 128 ЦПК України), свого представника не направила, причин неявки не повідомила та відзиву не подала. Надала до суду заяву про визнання позову. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністраціїв судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надали до суду клопотання про неможливість надання висновку та розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з 16 грудня 2016 року позивач проживав із [PERSON] без реєстрації шлюбу. У сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.02.2020, виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.02.2020 та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 2055/2020 від 23.09.2020. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. 31.07.2021 року сторони почали проживати за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди квартири від 31.07.2021, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач, [PERSON] , [INFO] , уродженець Республіки Білорусь, має дозвіл на імміграцію в Україну № 80114200072708/315 від 23.02.2022, в якому зазначено, що дозвіл дійсний до 23.02.2023 року, відповідач, [PERSON] , [INFO] , уродженка Республіки Білорусь, має дозвіл на імміграцію в Україну № 80114200072772/323 від 23.02.2022, в якому зазначено, що дозвіл дійсний до 23.02.2023 року. Позивач зазначає, що [PERSON] веде себе агресивно: безпідставно завдає тілесних ушкоджень позивачу та іншим громадянам, що підтверджується повідомленням про початок досудового розслідування, в якому вказано, що 30.05.2021 дізнавачем ВД Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві лейтенантом поліції Е. Сливка за дорученням начальника відділу дізнання Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, підполковника поліції Циганенка Олександра Вікторовича, від 30.05.2021 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021105010000851. Досудовим розслідуванням було встановлено, що 27.05.2021, приблизно о 20 год. 35 хв., за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 60, ЖК «Парк Авеню», [PERSON] , [INFO] , спричинила тілесні ушкодження [PERSON] , [INFO] . Відомості про кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2021 за № 12021105010000851. Відповідно до виписки з історії хвороби № 012/7 [PERSON] надійшла на лікування 02.09.1988 у відділення терапії залежностей. Заключний діагноз: психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю. Синдром відміни алкоголю. 02.06.2021 [PERSON] виписана з відділення у задовільному стані. Психоемоційний стан не стабільний. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого «Альфа-Мед-24» [PERSON] має діагноз помірний депресивний епізод без соматичних симптомів. Разом з тим, судом встановлено, що позивач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, що підтверджується довідкою із місця роботи № 01-08/22 від 01.08.2022. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток. Крім того, при вирішенні судом спору щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь у розгляді справи органу опіки і піклування. Як вбачається з пояснення Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100/09-2199 від 14.11.2022, малолітній [PERSON] , [INFO], проживає за межами України, провести роботу, передбачену законодавством України не являється можливим, що призводить до відсутності правових підстав для надання висновку до суду. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки під час розгляду справи, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved