Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Процедура (рух\~справи): У липні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 07 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду повторно не прибув. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Позиція позивача, [PERSON] : В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що окрім неї у вказаній квартирі зареєстрована її дочка - [PERSON] , але фактично у ній не проживає з часу реєстрації, з 15.07.2003 року. Вважає, що у даному випадку відповідачка втратила право користування вказаним житлом, а тому позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надала суду такі докази: - копію свого паспорта громадянина України; - довідку про склад сім`ї; - акт про непроживання [PERSON] у квартирі; - копію договору купівлі-продажу квартири. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивач, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненко В.В., та відповідним реєстраційним штампом БТІ на вказаному договорі. Згідно довідки про склад сім`ї №826 від 14 липня 2022 року, виданої ТОВ УК "Господарник", до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] (власник), [INFO] , та [PERSON] (дочка), [INFO] , яка зареєстрована в ній з 15.07.2003 року. Згідно акту, складеного позивачем [PERSON] (власник квартири) за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , та засвідченого директором ТОВ УК "Господарник", [PERSON] , [INFO] не проживає у квартирі [ADDRESS] з дати реєстрації, а саме з 15.07.2003 року. Відповідач не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані. Оцінка суду: Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до\~ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Твердження позивача про те, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які не спростовано. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Рішення є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved