Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У \~квітні 2022\~року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: - стягнути з Відповідача (Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля»), за рахунок державного бюджету, на користь Позивача ( [PERSON] ) суму 200000 гривень, як відшкодування моральної і матеріальної шкоди, завданої незаконними діями Відповідача; -\~стягнути з\~Відповідача суму\~судових витрат,\~які Позивач\~поніс у\~зв`язку\~із розглядом\~даної справи,\~які складаються\~з:\~суми судового\~збору,\~а також\~з суми\~витрат на\~виконання положень\~частини першої\~статті 177\~ЦПК України - 1919, 52 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 березня 2022 року суддею Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська Черкезом Д.Л., за результатами розгляду позовної заяви [PERSON] від 17 січня 2022 року (справа № 204/294/22, провадження № 2/204/1031/22) поданої до Відповідача (Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» в особі генерального директора Кушнарьова Олександра Павловича, з вимогою щодо скасування незаконного Наказу від 14.12.2021 року № 1822 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, через незгоду і відмову приймати участь в медичному експерименті та клінічних випробуваннях лікарських засобів та препаратів, шляхом проходження примусової вакцинації від так званої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SAPS-Co V-2), було постановлене рішення, яким СУД ВИРІШИВ: «Позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М. К. Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати - задовольнити. Визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М. К. Янгеля» від 14 грудня 2021 року № 1822 в частині відсторонення від роботи з 15 грудня 2021 року [PERSON] ». Отже, доведеним підтвердженням протиправних і незаконних дій є той факт, що Суд визнав незаконним та скасував правовий акт індивідуальної дії, виданий посадовою особою при здійсненні своїх повноважень, який суперечив актам цивільного законодавства і порушував цивільні права та інтереси Позивача. В своєму Відзиві від 11.02.2022, по зазначеній вище позовній заяві, в останньому абзаці на сторінці 3, Відповідач, зокрема, зазначив: «Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» імені М. К. Янгеля» належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, а саме Державного космічного агентства України (що, зокрема, підтверджується статутом ДП «КБ «ПІВДЕННЕ») та включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83». Положення ст. 41 Європейської конвенції з прав людини вказують на те, що в разі порушення прав через протиправну діяльність чи бездіяльність органу або посадової особи, які діють від імені Держави, виникає презумпція спричинення моральної шкоди незаконним рішенням, протиправною діяльністю чи бездіяльністю відповідного органу Державної влади чи особою, яка діє від імені органу Державної влади. Враховуючи зазначене в контексті презумпції ст. 41 Конвенції, можна ствердно констатувати про факт порушення прав Позивача, що раніше вже доведено в суді та зафіксовано ухвалою судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська Черкезом Д.Л. Та саме цей факт і є доказом спричинення моральної шкоди в понятті презумпції ст. 41 Конвенції, з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Витрати, які Позивач зробив для відновлення свого порушеного права полягають в наступному: надрукуванні паперових документів та їхніх копій на виконання вимог положень статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України, а також в надрукуванні заяв і інформаційних запитів, для збору необхідних доказів; поштових відправлень офіційної переписки з органами і установами; транспортних розходах. Загалом витрати, які Позивач зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права полягають в наступному. 17 січня 2022 року Позивачем до канцелярії Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська було подано позовну заяву на 49 аркушах формату А4 з додатками в кількості 745 пронумерованих сторінок, з дотриманням положень частини першої статті 177 ЦПК України, а саме: в двох примірниках з додатками, роздрукованих на придбаному за свій власний рахунок обладнанні, придбаними за власний кошт чорнилами, на придбаному за власний кошт папері. 49 арк. + 745 арк. = 794 арк. - загальна кількість аркушів одного примірника заяви з додатком. Всього було виготовлено таких примірників 3. 794 арк. х 3 прим. = 2382 арк. - загальна кількість аркушів у трьох примірниках. Якщо брати за основу положення підпункту 6 пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за виготовлення документів, долучених до справи взивається судовий збір, який дорівнює 0,003 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний аркуш копії. На момент подання позову до суду, відповідно до абзацу 4 статті 7 Закону України від 2 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481 гривню. Таким чином вартість виготовлення одного аркушу документу складає: 2481 х 0,003 = 7,44 гривні. Отже, загальна сума виготовлення трьох примірників позовної заяви з додатками (з урахуванням всіх учасників судового процесу) становить: 2382 арк. х 7,44 грн. = 17722,08 гривні 8 копійок. Крім того, після відкриття провадження Позивачем через канцелярію суду подавались клопотання з додатками у вигляді доказів, які через об`єктивні причини не могли бути додані разом з позовною заявою. Слід зауважити, що зазначені докази не були взяті суддею до уваги та були повернуті Позивачеві 01 квітня 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи, але витрати на виготовлення зазначених додатків, відбулися та склали: 117 арк. х 7, 44 грн. = 870, 48 грн. - додаток до клопотання № 1 від 07 лютого 2022 року (про приєднання до матеріалів справи); 144 арк. х 7, 44 грн. = 1071, 36 грн. - додаток до клопотання № 2 від 14 лютого 2022 року (про приєднання до матеріалів справи); 18 арк. х 7, 44 грн. = 133, 92 грн. - додаток до клопотання № 3 від 21 лютого 2022 року (про приєднання до матеріалів справи); 170 арк. х 7, 44 грн. = 1264, 8 грн. - додаток до клопотання № 5 від 25 лютого 2022 року (про приєднання до матеріалів справи) Загальна сума склала: 870, 48 +1071, 36 + 133, 92 + 1264, 8 = 3340, 56 грн. Також треба враховувати, що на момент ознайомлення з матеріалами справи кількість підшитих аркушів збільшилась за рахунок доданих клопотань, на 10 аркушів. Відповідно: 10 арк. х 7,44 = 74, 4 грн. До зазначеного вище переліку витрат також необхідно додати витрати, які були зроблені для придбання реєстраційних документів деяких державних органів, для підтвердження їхньої правосуб`єктності, а саме: ДП «КБ «ПІВДЕННЕ» (340 грн. (архівні копії) + 25 грн. (банківський збір) =365 грн.); ДП «КБ «ПІВДЕННЕ» (120 грн. (витяг з ЄДРПОУ) + 25 грн. (банківський збір) =145 грн.); Міністерство охорони здоров`я України (120 грн. (витяг з ЄДРПОУ) + 25 грн. (банківський збір) =145 грн.); Кабінет Міністрів України (120 грн. (витяг з ЄДРПОУ) + 25 грн. (банківський збір) =145 грн.). Всього на копії реєстраційних документів витрачено: 365 грн. + 145 грн. + 145 грн. + 145 грн. = 800 грн. Також, до зазначеного переліку витрат слід додати витрати на поштові відправлення, які склали: 60,20 + 49,20 + 51,19 + 30,0 + 49,20 = 239,79 грн. Отже, реальні збитки, за підрахунками Позивача, становлять: 17722,08 грн. + 3340,56 грн. + 744 грн. + 800 грн. + 239,79 грн. = 22176,83 грн. Крім того, за час вимушеного прогулу, з моменту незаконного відсторонення від роботи без збереження заробітної плати (з 16 грудня 2021 року), і до моменту поновлення порушеного права - 11 квітня 2022 року (фактичної дати виходу на роботу) слід стверджувати про факт недоотримання Позивачем повної заробітної плати. Тобто, між двома зазначеними датами пройшло майже чотири календарні місяці. Відповідно до відомостей довідки про заробітну плату й інші доходи від 02.12.2021 року № 7/2604, середній заробіток за два повні останні місяці, які передували перед незаконним відстороненням Позивача від роботи без збереження заробітної плати, становить: жовтень 2021 року: нарахування - 11242,19 грн. (нарахована 3/П) + 1575 грн. (інші доходи) = 12817,19 грн., відрахування - 2023,59 грн. (утриманий податок із доходів фізосіб) + 168,63 грн. (військовий збір) = 2192,22 грн., заробітна плата за жовтень 2021 року становить: 12817,19 грн. - 2192,22 грн. = 10624,97 грн.; листопад 2021 року: Нарахування - 12750,02 грн. (нарахована 3/П) + 1650,00 грн. (інші доходи) = 14400,02 грн.; відрахування - 2295,01 грн. (утриманий податок із доходів фізосіб) + 191,25 грн. (військовий збір) = 2486,26 грн., заробітна плата за листопад 2021 року становить: 14400,02 грн. - 2486,26 грн. = 11913,76 грн. Таким чином, середня 3/П за жовтень/листопад 2021 року становить: 10624,97 грн. + 11913,76 грн. = 22538,73 грн. / 2 місяці = 11269,65 грн. Зважаючи на зазначене та враховуючи відомості Довідки про заробітну плату від 14.04.2022 року № 7/658, нарахована 3/П, за винятком податку ЄСВ та військового збору, що в січні, що в лютому 2022 року становила 4025 грн. Крім того, з огляду на відомості зазначеної довідки за грудень місяць було нараховано 6925,08 грн. Отже сума недоотриманої заробітної плати (упущена вигода) становить: за грудень 2021 року: 11269,65 грн. - 6925,08 грн. = 4344,57 грн.; за січень і лютий 2022 року: 11269,65 грн. - 4025 грн. = 7244,65 грн. 7244,65 грн. х 2 місяці = 14489,3 грн. За березень 2022 року: в березні жодних нарахувань не відбулося, отже упущена вигода за березень місяць становить 11269,65 грн. Загалом упущена вигода за час незаконного відсторонення від роботи щонайменше склала: 4344,57 грн. + 14489,3 грн. + 11269,65 грн. = 30103,52 грн. (упущена вигода). Таким чином, матеріальна шкода загалом становить: 22176,83 грн. (реальні збитки) + 30103,52 грн. (упущена вигода) = 52280,35 грн. З огляду на хронологію дій і подій, які передували зверненню до суду слід розуміти масштаб докладених Позивачем додаткових зусиль для організації свого життя, тому що для поновлення своїх прав, Позивач вимушений був вжити додаткових заходів для їх захисту, спочатку в правоохоронних органах, а потім в суді, що Позивач сприйняв як зверхнє ставлення до нього як до людини, з чого Позивач, відчув себе приниженим і морально подавленим. Та ці відчуття, продовжуються і понині. Крім цього, Позивач, вдруге змушений звертатись до суду з цивільним позовом, що вимагає від нього додаткових зусиль і витрат дорогоцінного життєвого часу (цей факт є загальновідомим і доказуванню не підлягає) та свідчить про моральне та психологічне насилля над Позивачем через прийняття посадовою особою завідомо незаконного рішення, що призвело до порушення честі і гідності Позивача та посилення усвідомлення безладдя, безвладдя та безкарності у системі органів державної влади, а також сприяло підриву авторитету та репутації державної влади, в очах Позивача. Під час здійснення своїх повноважень генеральним директором Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М. К. Янгеля» [PERSON] , під час здійснення своїх повноважень, було прийнято незаконний Наказ від 14.12.2021 року № 1822, про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, що підтверджується рішенням судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська Черкеза Д.Л. від 25 березня 2022 року, за результатами розгляду позовної заяви від 17 січня 2022 року. На думку позивача завдана моральна шкода становить 147719,65 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні Позивач [PERSON] , представники позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, які в ній зазначені, позов просили задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача Борисенко М.В. проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю. Відзив на позовну заяву підтримав в повному обсязі. Вислухавши в судовому засіданні позивача, його представників, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 30 червня 2021 року ДП «КБ «Південне» імені М.К. Янгеля, в особі начальника відділу, і [PERSON] укладено трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] приймається на роботу КС-7 відділ 716 дільниця 2 за професією слюсаря 3 розряду. Договір укладено на строк з 01 липня 2021 року по 30 червня 2022 року, за погодженням сторін\~(т.1, арк.с.82-85). Відповідно до Наказу генерального директора Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» Кушнарьова О.П. за № 1822 від 14 грудня 2021 року відсторонено від роботи з 15 грудня 2021 року працівників підприємства, зазначених у додатку 1 до цього наказу, у зв`язку з відмовою або ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на строк до усунення причин такого відсторонення але не більше ніж до закінчення терміну дії карантину, встановленого постановою КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236. Нарахування заробітної плати працівникам, які відсторонені від роботи здійснювати, на час їхнього відсторонення, з урахуванням частини першої ст. 94 КЗпПУ та частини першої ст. 1 Закону України «Про оплату паці». Доручено забезпечити обмеження доступу до робочих місць працівників, зазначених у додатку 1 до цього наказу. Припинити доступ до інформації зі ступнем секретності «Цілком таємно», «Таємно», працівникам, зазначеним у додатку 2 до цього наказу. Направити до військової комендатури підприємства список працівників, зазначених у додатку 1 до цього наказу, на зняття перепустки з кабіни прохідної на тимчасове зберігання у бюро перепусток (т.1, арк.с.42-43,249-250). Відповідно до додатку 1 до наказу від 14.12.2021 р. № 1822, у зв`язку з відмовою або ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на строк до усунення причин такого відсторонення, але не більше ніж до закінчення терміну дії карантину, встановленого постановою КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236, відсторонено від роботи з 15 грудня 2021 року [PERSON] , слюсаря-ремонтника (т.1, арк.с.44,251). 17 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати (т.1, арк.с.20-43). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2022 року, позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» від 14 грудня 2021 року № 1822 в частині відсторонення від роботи з 15 грудня 2021 року [PERSON] . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.1, арк.с.32-41, т.2, арк.с.223-245). Відповідно до копії статуту Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля», Державне підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного космічного агентства України (Уповноважений орган управління). Підприємство утворено з метою здійснення господарської діяльності для задоволення державних, суспільних та власних потреб в товарах, послугах та технічної продукції високої якості та з метою отримання прибутку. Підприємство є юридичною особою. Підприємство здійснює свою діяльність відповідно до законодавства та цього статуту. Підприємство має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням. Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно із законодавством. Держава та Уповноважений орган управління не несуть відповідальності за зобов`язаннями Підприємства, крім випадків, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами України. Підприємство має право укладати угоди, набувати майнових прав та немайнових прав, нести відповідальність, бути позивачем і відповідачем у суді відповідно до законодавства (т.1, арк.с.68-69, 80-193). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано юридичну особу Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля», ідентифікаційний код юридичної особи:14308304. Організаційно правова форма юридичної особи: державне підприємство. Перелік засновників (учасників) юридичної особи: Державне космічне агентство України (т.1, арк.с.195-209,263-268). Відповідно до Наказу за № 21-кп від 29.07.2021 року призначено [PERSON] , першого заступника генерального конструктора генерального директора системного проектування державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» з 30 липня 2021 року на посаду генерального директора державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» на умовах, визначених контрактом, з випробувальним терміном 3 місяці (т.1, арк.с.194) Відповідно до довідки ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля № 7/2604 від 02.12.2021 року всього заробіток [PERSON] з січня 2021 року по листопад 2021 року включно складає 108725, 29 грн. Зокрема, за жовтень 2021 року [PERSON] нараховано заробітну плату у сумі 11242, 19 грн., інших доходів 1575 грн.; за листопад 2021 року нараховано 12750, 02 грн., інших доходів 1650 грн. (т.1, арк.с.80). Відповідно до довідки про заробітну плату № 7/658 від 14.04.2022 року заробітна плата [PERSON] за 01.12.2021 р. по 28.02.2022 р., за винятком податку, ЄСВ та військового збору, виплачена в сумі 14975, 08 грн. (т.1, арк.с.81). Відповідно до довідки про заробітну плату № 7/842 від 20.05.2022 року заробітна плата [PERSON] за01.03.2022 р. 30.04.2022 р. виплачена в сумі 18886, 30 грн. (за винятком податку. ЄСВ та військ. збору) (т.1, арк.с.135) Відповідно до фіскальних чеків АТ «Укрпошта» [PERSON] за направлення кореспонденції на адресу ДП КБ Південне було сплачено 60,20 грн., 49,20 грн., 49,20 грн. (т.1, арк.с.70,71,74, 245). Відповідно до фіскальних чеків АТ «Укрпошта» [PERSON] за направлення запитів до: ГУ Держпраці у Дніпропетровській області сплачено 51,19 грн., Міністерства охорони здоров`я України сплачено 30 грн. (т.1, арк.с.72,73). Відповідно до копії квитанції від 10.01.2022 року [PERSON] за надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб сплачено - 340 грн., 120 грн., 120 грн.,120 грн. (т.1. арк.с.75, 76,77,78, 210-211, 212-213,214-215). Відповідно до довідки ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля № 7/2603 від 02.12.2021 року всього заробіток [PERSON] з січня 2020 року по грудень 2020 року включно складає 70246, 94 грн. (т.1, арк.с.79). \~ \~ \~ \~Аналізуючи надані позивачем докази, а саме: Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10.01.2022 року, інформаційна довідка, роздруківка сайту https//www.dbai.dnb.com/DBPhoenix/DBP, Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу Державне космічне агентство України, Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу, Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Запит про надання публічної інформації до Верховної ради України, Відповідь апарату Верховної Ради України від 24.07.2020 року, Запит на інформацію за Вих. № 080617 від 08.06.2017 року, Відповідь на запит секретаріату Кабінету Міністрів України від 19.06.2017 року за № 17-17/1398, Запит на інформацію за Вих. № 180717 від 18.07.2017, відповідь на запит Центрального Державного архіву Вищих органів влади та Управління України від 31.07.2017р. за № 202-зв, Запит за Вих. № 041017 від 04.10.2017 р., Відповідь на запит Центрального Державного архіву Вищих органів влади та Управління України від 28.11.2017 р. за № 979, Закон УРСР Про утворення Кабінету Міністрів Української РСР від 18.04.1991 року, Запит за Вих. №060919 від 06.09.2019 р., Відповідь секретаріату Кабінету Міністрів України від 16.09.2019 р. за вих. № 17-19/1818, Закон України про внесення змін і доповнень до Конституції /Основного Закону/ України від 14.02.1991 р., відповідь на запит від 17.09.2019 року за Вих. № 18/10-453, Виписку про юридичну особу Український центр оцінювання якості освіти, Виписку про юридичну особу Публічне акціонерне товариство «Національна компанія «Нафтогаз України», Перелік підприємств КМУ, Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.12.2018 р., Запит на інформацію за Вих. № 031020 від 03.10.2020 р., Відповідь на запит Державної служби статистики України від 06.10.2020 р. , Відповідь Головного управління регіональної статистики від 03.03.2021 року, Запит на інформацію за Вих. № 301219/1 від 30.12.2019 р., Відповідь на запит від 11.01.2020 р. за № 17-20/58, відомості з інтернет ресурсу на іноземній мові, інформаційна довідка, роздруківка сайту https//www.dbai.dnb.com/DBPhoenix/DBP, (т.1, арк.с.216, 217-220, 221-240,261-262,269, 270-271,273-275,276-277, т.2, арк.с.8,9,10,11, 12,13,14,15,16-17,18,19,20-22,23-24,25-30,31-36, 37-40, 41,42, 43,44,45-46,47, 48-49, 50,51, 52, 53-54, 55-58, 59-78), суд їх не приймає, так як зазначені документи не стосуються предмета доказування у справі. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2022 року, яке набрало законної сили 01 липня 2022 року, визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» від 14 грудня 2021 року № 1822 в частині відсторонення від роботи з 15 грудня 2021 року [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП). Приймаючи до уваги, що оспорюваний наказ Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К. Янгеля» від 14 грудня 2021 року № 1822 в частині відсторонення від роботи з 15 грудня 2021 року [PERSON] було визнано незаконним та скасовано, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період незаконного відсторонення від роботи. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу. Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 зазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, складає: за жовтень 2021 року 12817 грн. 19 коп., за листопад 2021 року 14400 грн. 02 коп., що разом складає 27217 грн. 21 коп. Кількість відпрацьованих робочих днів 42 дні Середньоденна заробітна плата розраховується наступним чином 27217, 21 / 42 дні = 648,02 грн. Кількість робочих днів, з дня відсторонення позивача 15.12.2021 року, до дня ухвалення рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 25.03.2022 року, складає 69 днів. Таким чином,\~середній заробіток\~за весь\~час відсторонення\~від роботи,\~з 15.12.2021\~року до\~дня ухвалення\~рішення Красногвардійським\~районним судом\~м.\~Дніпропетровська \~25.03.2022\~року,\~включно,\~який підлягає\~виплаті позивачу\~становить - 648,02 грн. х 69 днів = 44713 грн. 38 коп. з відрахуванням з даної суми всіх необхідних податків і обов`язкових платежів. При винесенні рішення, судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що пред`являючи вимоги про стягнення суми за час незаконного відсторонення від роботи, позивач в позовній заяві, посилаючись на норми, які регулюють стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи, вживав термін «упущена вигода», розглянувши позовну заяву в цій частині, суд з огляду на те, що позивач має технічну, а не юридичну освіту, розглядає вимоги позивача, саме, як вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи у розмірі 44713 грн. 38 коп. з відрахуванням з даної суми всіх необхідних податків і обов`язкових платежів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 147719, 65 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня\~\~\~2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року). Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б останнього вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача, а саме відстороненням від роботи, порушено, гарантоване ст. 43 Конституції України, право [PERSON] на працю та своєчасне одержання винагороди за працю, що призвело до моральних та душевних страждань позивача. Відсторонення позивача від роботи поставило його у скрутне матеріальне становище, призвело до неможливості належним чином задовольняти свої життєві потреби, змусили позивача звертатися до суду за захистом та відновленням порушених прав. Зазначені обставини змусили позивача шукати додаткові джерела доходу для відновлення організації життя, налагодження нормального ритму життя. Тому, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, розглядаючи справу не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 20000 гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь реальних збитків у сумі 22176 грн. 83 коп., які складаються з витрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права: надрукування паперових документів та їх копій, поштових відправлень та офіційної переписки з органами та установами, транспортні розходи, суд приходить до наступного. Відповідно до \~ст.\~22\~ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до \~ст.\~1166\~ЦК України\~ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи із змісту позовної заяви, позивач ототожнює розмір майнової шкоди із судовими витратами, а саме його витратами, пов`язаними із розглядом цивільної справи № 204/294/22. Процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України \~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо,\~зокрема,\~ судом не вирішено питання про судові витрати . Отже, за своєю правовою природою витрати, пов`язані із розглядом справи, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Витрати, понесені позивачем в цивільній справі № 204/294/22, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді відповідної справи в суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року\~у справі № 925/1196/18. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у сумі 22176, 83 грн., задоволенню не підлягає. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача суми витрат на виконання положень ст. 177 ЦПК України у сумі 1919, 52 грн., суд приходить до наступного. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат, які позивач поніс в ході розгляду справи належать до предмета доказування. Так, позивач заявляючи вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 1919, 52 грн., не надав відповідних доказів (чеків, квитанцій), які б підтвердили понесення витрат позивачем в зазначеному розмірі. Таким чином, позивачем не доведено понесення процесуальних витрат у розмірі 1919, 52 грн., у зв`язку з чим, в даній частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до\~вимог\~ч.\~1\~ст.141\~ЦПК України\~судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~тому,\~з відповідача\~на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 2000 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial