Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 20.01.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків, належним чином свою дитину утримувати не бажав, а тому за захистом своїх прав та прав дитини [PERSON] подала позов до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина. З моменту винесення рішення відповідач взагалі не сплачував аліменти на утримання дитини, а тому станом на 01.08.2022 року за відповідачем наявний борг по сплаті аліментів в розмірі 23629,03 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей позивачка вважає, за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, а тому звернулась до суду з даним позовом. 05 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Виконавчий комітет Української міської ради Київської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 20.01.2022 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією Рішення Обухівського районного суду Київської області. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.12.2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 гривен щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.10.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість відповідача станом на 01.08.2022 року становить 23629,03 грн. Виконавчий комітет Української міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, в своєму висновку №236 від 27.09.2022 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема і висновком від 27.09.2022 року щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню його неповнолітнього сина, згідно якого орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права ініціювати питання поновлення батьківських прав згідно з ст. 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу загальна вартість яких за розрахунками представника позивача становить 3000 грн. 00 коп.. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Ураховуючи наведене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу на користь позивача у розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved