Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтували тим, що їм на праві власності по Ѕ належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім співвласників у вищевказаному будинковолодінні зареєстровані відповідачі по справі. Останні у наведеному житловому будинку більше одного року не проживають, не оплачують комунальні послуги, ніякої участі в його утриманні не беруть, їхніх особистих речей в будинку немає. Факт реєстрації відповідачів позбавляє їх права розпоряджатися належним їм житловим будинком та можливості оформити субсидію. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , втратили право користування житловим будинком так як близько двадцяти років проживають за кордоном, а [PERSON] близько п`яти, домовленостей про збереження за ними такого права між відповідачами та ними немає. Просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без його участі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Баран В.В., позов підтримали з підстав зазначених в ньому, просили його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак 16.11.2022 року від останнього на електронну адресу суду надійшла заява, у якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, оскільки більше п`яти років проживає у США та немає наміру повертатися до України на постійне місце проживання (а.с. 66). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак 16.11.2022 року від останнього на електронну адресу суду надійшла заява, у якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, оскільки більше п`яти років проживає у Франції та немає наміру повертатися до України на постійне місце проживання (а.с. 68). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, однак 16.11.2022 року від останньої на електронну адресу суду надійшла заява, у якій вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позову, оскільки більше п`яти років проживає у США та немає наміру повертатися до України на постійне місце проживання (а.с. 69). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, однак 16.11.2022 року від останнього на електронну адресу суду надійшла заява, у якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, оскільки більше п`яти років проживає у США та немає наміру повертатися до України на постійне місце проживання (а.с. 71). Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований за\~адресою [ADDRESS] , які є сусідами позивачів, ствердили, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більше року у житловому будинку, що знаходиться за адресою:\~\~ [ADDRESS] , не проживають тривалий час не проживають, витрат по утриманню житлового будинку не несуть, речей повсякденного вжитку, які б належали їм, в будинку позивачів немає. 25.10.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивач строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 01.11.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07.12.2022 року ухвалами Тлумацького районного суду Івано-Франківської області залишено без розгляду даний позов у частині вимог про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , Тлумацька міська територіальна громада, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область та визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , Тлумацька міська територіальна громада, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заслухавши вступне слово позивача, Груб`яка та його представника, адвоката Барана В.В., покази свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.11.2004 року, будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної власності по 1/2 належить [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2022 року, виданого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М., позивач [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , прийняв спадщину, яка складається із 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Позивачам на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частки належить вказане будинковолодіння, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2019 року, індексний № 189998195 та копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.10.2022 року, № 311909085 (а.с. 11, 12, 15). Відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] , виданої Прибилівським старостинським округом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 258 від 02.08.2022 року, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані крім заявника: [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] внук, [PERSON] внучка, [PERSON] син, [PERSON] внучка, [PERSON] син, [PERSON] внук, [PERSON] син, [PERSON] невістка, однак не проживають за вказаною адресою (а.с. 10). Отже, відповідачі зареєстровані у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивачі та свідки, фактично в будинку, належному позивачам більше року не проживають, участі у його утриманні не приймають, не оплачують комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їм належали, в будинку не має. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. Оскільки з\~обставин справи вбачається, що питання визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням стосується члена сім`ї власника житлового приміщення, тому спір підлягає вирішенню відповідно до\~статті 405 ЦК. Згідно вимог\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічно порядок користування житлом та втрати такого права врегульовано ст. 72,\~156 ЖК України. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга\~статті 386 ЦК). Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до Закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій\~статті 405 ЦК, не може бути\~ЖК УРСР. Застосування положень\~ЖК УРСР\~до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми\~глави 32 ЦК. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім`ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут), яка раніше до цих відносин не застосовувалась. Тому хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі\~статті 3 ЖК УРСР, до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього треба визнати, що стосовно права членів сім`ї власника помешкання на користування ним, чинним є правило частини першої\~статті 405 ЦК, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім`ї. Відповідно до\~статті 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням. Вказане дає можливість суду дійти висновку про визнання втрати такого права користування житловим приміщенням. При цьому, предметом спірних відносин є як встановлення факту відсутності більше року користування житлом (а не наявність чи відсутність у члена сім`ї нового місця для реєстрації), так і наявна добровільна домовленість між власником та членом сім`ї щодо продовження такого права користування. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про втрату права користування ним. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позаяк судом не встановлено, що між сторонами існує домовленість про інший порядок користування житлом, встановлено відсутність по місцю реєстрації відповідачів більше одного року, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ч. 2\~ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved