Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

07 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (далі ТОВ «Росвен інвест Україна»), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 03 лютого 2021 року за № 21558 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» грошової суми в розмірі 33 735,66 грн. Позивач вважає, що розмір заборгованості не є безспірним, а наданий кредитний договір нотаріально не посвідчений, тому не може бути підставою для вчинення виконавчого напису, що свідчить про вчинення сказаного виконавчого напису № 21558 від 03 лютого 2021 року із порушенням визначеної законом процедури і є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року у справі відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 25 травня 2021 року. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 21558, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість за кредитним договором від 09 травня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 23 167,92 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 22 березня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис до суду не надано, однак, зі змісту постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 22 березня 2021 року вбачається, що заборгованість, яку запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен\~інвест Україна»у розмірі 23 167,92 грн. виникла з кредитного договору від 09 травня 2013 року. З наданих 17 листопада 2021 року представником позивача Тарифів на обслуговування платіжних карток, Умов надання кредитної картки та заяви № 038-99959-260713 вбачається, що всі ці документи датовані 26 липня 2013 року, тобто виконавчий напис вчинено не на підставі наданих представником позивача документів. Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що вказана вище заборгованість є спірною, зокрема, квитанцій, платіжних доручень про часткову чи повну сплату заборгованості в обґрунтування позовних вимог посилається на вказані обставини. Разом з цим, [PERSON] не представлено суду доказів ненадання нотаріусу документів, як вимагає Перелік. Матеріали справи не містять копій документів, на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 21558 від 03 лютого 2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 09 травня 2013 року та копії самого виконавчого напису. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву та у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича належним чином завірені копії матеріалів виконавчого напису, вчиненого 03 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 21558 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості в розмірі 23 167,92 грн. (ВП № 64741405), та належним чином завірені копії документів, що стали правовою підставою для вчинення даного виконавчого напису. Станом на 06 грудня 2022 року ухвала не виконана, витребувані документи до суду не надходили. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є недоведеним та необґрунтованим позивачем. Отже, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази недотримання приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог Закону України «Про нотаріат» в частині стягнення заборгованості у безспірному порядку, зокрема, не доведено, що не були подані стягувачем документи, які підтверджують безспірність вимог, не доведено, що надані нотаріусу стягувачем документи не відносяться до переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Також позивачем не надано до суду копію виконавчого напису № 12558 від 03 лютого 2021 року, вчиненого на підставі кредитного договору від 09 травня 2013 року. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 205/5588/20. Таким чином, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Outcome: dismissed