Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

01.11.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та\~просить суд визнати [PERSON] , такою що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він є власником цього житлового будинку, який прийняв у спадщину після смерті батька, де на правах члена сім`ї, зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка фактично в будинку ніколи не проживала, їй була необхідна реєстрація для особистих цілей, тому батько дозволив її реєстрацію. Відповідачка є сестрою матері позивача, але членом його сім`ї вона не була, у неї є своя сім`я, з якою вона на даний час проживає в Болгарії. Добровільно знятися з реєстрації вона не бажає, так як знаходиться за кордоном. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу будинку не дає йому в повній мірі користуватися своїм правом розпорядження, тому він звертається до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності (а.с.22). Відповідач\~ [PERSON] \~до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи - Болградської міської ради Одеської області також в судове засідання не зв`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, своєї позиції з приводу заявлених вимог не надав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі\~ст. 81 ЦПК України\~вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 2019 року, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., зареєстрованого в реєстрі за №176 (спадкова справа №12-2019) (а.с.7), спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , позивач по справі. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тобто позивач є власником вищезазначеного житлового будинку. Окрім цього належність житлового будинку позивачу підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158084440, сформованого 01.03.2019 року, що підтверджує державну реєстрацію права приватної власності позивача на весь житловий будинок (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за згодою власника вищезазначеного будинку була в ньому зареєстрована як член сім`ї власника (сестра матері позивача), що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Болградської районної ради Одеської області вих. № 1280 від 19.10.2022 року (а.с.6), але в зазначеному будинку не проживає починаючи з 2019 року і до даного часу, що підтверджується відповідним актом (а.с.12). Згідно зі ст. 321 ЦК України\~ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. У відповідності\~ до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України встановлено, що\~ до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо\~ вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселилася у вказаний житловий будинок на правах члена сім`ї власника будинку та зі згоди власника будинку була зареєстрована в ньому, але з 2019 року відповідач в будинку не проживає, а з позовної заяви вбачається, що відповідач фактично ніколи не мешкала у будинку, а була в ньому зареєстрована. Враховуючі, що відповідач більше року\~не проживає у зазначеному будинку, суд вважає можливим визнати її\~такою, що втратила право користування вказаним\~ житловим будинком, оскільки реєстрація відповідача в зазначеному домоволодінні створює перешкоди позивачу, як власнику домоволодіння, у вільному користуванні та розпорядженні належним йому будинком.

Outcome: approved