Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

позивач Служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради звернулась до Ульяновського районного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов до суду мотивовано зі слідуючих підстав : Відповідач [PERSON] проживає за адресою : [ADDRESS] . 21 червня 2022 року Благовіщенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Дніпро) внесено зміни до актового запису про народження №37 від 16 липня 2020 року в зв`язку з визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Нове свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] видано 22.06.2022 року на [PERSON] . З матір`ю дитини [PERSON] [INFO] відповідач у законному шлюбі та цивільному шлюбі не перебував. [PERSON] рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.06.2022 року народження позбавлена батьківських прав відносно шести дітей, в тому числі і відносно [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що рішення Ульяновського районного суду від 21 червня 2022 року ще не було законної сили , з метою уникнення від мобілізації та у зв`язку з запланованим виїздом за кордон [PERSON] , у якого є ще двоє дітей, здійснено фіктивне визнання батьківства стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . На період фіктивного визнання батьківства малолітня дитина [PERSON] проживав і до цього часу проживає у сімї [PERSON] відповідно до наказу начальника служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради від 12.04.2022 року №72 про тимчасове влаштування дитини. [PERSON] згідно заяви від 22.08.2022 року виявила бажання стати опікуном дитині після позбавлення батьківських прав [PERSON] .. За період з 21 червня 2022 року по даний час відповідач [PERSON] жодного разу не бачив дитини, не навідувався до нього , допомагав матеріально, не цікавився його фізичним, духовним та моральним розвитком, тобто своїми діями ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 02 вересня 2022 року службою у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради було заплановано обстеження умов проживання сімї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та поспілкуватися з [PERSON] але здійснити обстеження умов проживання та поспілкуватися не вдалося, оскільки він був відсутній за місцем свого проживання. Зі слів старости села Шамраєве Голованівського району Кіровоградської області, відповідач [PERSON] знаходиться за межами України. Тобто встановивши батьківство над дитиною, маючи трьох неповнолітніх дітей [PERSON] вдалося уникнути мобілізації та виїхати за кордон. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини 22 вересня 2022 року. Рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради №120 від 29 вересня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Позивач в позові просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду листа в якому просить позов задовольнити в частині позбавлення батьківських [PERSON] , в частині стягнення аліментів з відповідача просить позов залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день у час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов, клопотань не подавав. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Благовіщенське Благовіщенського району Кіровоградської області, в відомостях про матір записано [PERSON] , [INFO] , в порядку ст.135 Сімейного кодексу України батьком зазначено [PERSON] . 22 червня 2022 року в актовий запис про народження [PERSON] , було внесено зміни на підставі заяви №27-22.1-73 від 21 червня 2022 року, де було внесено зміни в прізвищі дитини з [INFO] на [INFO] , по - батькові з [INFO] змінено на [INFO] , в відомостях про батька внесено зміни з [PERSON] на [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце проживання : [ADDRESS] . Зміни в актовому записі про народження дитини [PERSON] , проведено згідно поданої заяви [PERSON] про визнання батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5-7). Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2022 року та дитина на підставі наказу начальника служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради № 72 від 12.04.2022 року "Про тимчасове влаштування дітей [PERSON] , [PERSON] " тимчасово влаштований в сім`ю рідної тітки [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.8). Згідно акту №150 від 02.09.2022 року не вдалося зробити обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки за наданою інформацією старости села Шамраєве Голованівського району Данько В.О. - [PERSON] на момент обстеження знаходиться за межами України ( а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради Кіровоградської області від 29.09.2022 року №120 " Про затвердження висновку про доцільність позбавлення прав - затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.11). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] вбачається, що за період з 21 червня 2022 року по даний час [PERSON] жодного разу не бачив дитину, не навідувався до нього, не допомагав матеріально, не цікавиться його життям, фізичним, духовним та моральним розвитком, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи інтереси малолітньої дитини , з метою захисту його особистих немайнових і майнових прав, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON] , не піклуються про його духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дитини. Враховуючи свідоме систематичне небажання батька виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні дитини, матеріальному її забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В позовній заяві позивачем, крім позбавлення батьківських прав [PERSON] , заявлялася друга позовна вимога про стягнення аліментів, однак представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Оскільки позивачем до початку розгляду справи по суті подано до суду заяву про залишення без розгляду в частині позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про необхідність позову в частині стягнення аліментів залишити без розгляду. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved