Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

08 листопада 2022 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеської універсальної товарної біржі «GIP», в якій просять суд визнати дійсним договір №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який укладений 28 квітня 1995 року на Одеській універсальній товарній біржі між [PERSON] , діючий за довіреністю від імені [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , як продавцями. В обґрунтування заявленої позовної заяви позивачі посилаються на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 грудня 1983 року. Як вказують позивачі, 28 квітня 1995 року між [PERSON] , діючим за довіреністю від імені [PERSON] , як продавець, та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , як продавцями, на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» було укладено договір №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. Зазначений договір зареєстрований ОМБТІ 21.12.1995 року, за реєстровим номером №153 у реєстровій книзі №55 пр. на сторінці 79. 27 жовтня 2021 року, як зазначають позивачі, помер [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 08.09.2022 року №17188/04-04, станом на 31.12.2012 року, згідно із записом у реєстровій книзі, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за фізичними особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, на підставі договору №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» від 28.04.1995 року. Однак, позивачі стверджують, що з листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бічіхіної Ольги Юріївни від 04.10.2022 року №202/02-14 вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , необхідно надати належним чином оформлений правовстановлюючий документ. Наданий договір №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає правовим нормам законодавства, при реєстрації вищевказаного договору були порушені ст.ст. 45, 47 ЦК України (1963 року), ст.ст.1, 8, 15,16 Закону України «Про товарну біржу». При цьому, позивачі зазначають, що сторони даного договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ними було передано, а відповідачами прийнято грошову суму за вищезазначену квартиру, куплена квартира була звільнена продавцями та передана покупцям, передані ключі. Позивачі зареєструвалися в квартирі та використовують її для проживання, оплачують комунальні платежі та утримують квартиру в належному санітарно - технічному стані. Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". У зв`язку з вищевказаним, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлому [PERSON] , з метою реалізації своїх майнових (в тому числі спадкових) прав стосовно об`єкту нерухомості, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною вимогою про визнання договору №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який укладено на Одеській універсальній товарній біржі, дійсним. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09 листопада 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеської універсальної товарної біржі «GIP» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 13.12.2022 року позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак одночасно з поданням позовної заяви, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, а також вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі GIP про час та місце судового засідання також повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивачів Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 1995 року між [PERSON] , діючим за довіреністю від імені [PERSON] , як продавець, та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON] , як покупцями, на Одеській універсальній товарній біржі GIP було укладено договір №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. Договір був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 95/0974 від 28 квітня 1995 року, а також зареєстрований 21 грудня 1995 року в ОМБТІ за реєстрованим номером 153 у реєстровій книзі 155пр на сторінці 79. Відповідно до пункту 6 спірного договору (продавцем) до підписання договору отримані гроші за продану квартиру у розмірі 100 (сто) млн. крб. З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті позивачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. з заявами про прийняття спадщини. Однак приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна О.Ю. листом від 04 жовтня 2022 року №202/02-14 повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати належним чином оформлений правовстановлюючий документ, а наданий договір №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає правовим нормам законодавства,які діяли на час реєстрації договору. При реєстрації вищевказаного договору були порушені ст.ст. 45, 47 ЦК України (1963 року), ст.ст. 1,8,15,16 ЗУ «Про товарну біржу». На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором № 95/0974 від 28 квітня 1995 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі - покупцям була передана у власність квартира [ADDRESS] , а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Крім того, згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 08.09.2022 року №17188/04-04, станом 31.12.2012р. згідно із записом у реєстровій книзі, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за фізичними особами: « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказане російською мовою, згідно із записом у реєстровій книзі) в рівних частках, на підставі договору №95/0974 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» від 28.04.1995. Реєстраційний запис зроблено 21.12.1995 року за реєстровим номером 153 у реєстровій книзі 155пр на сторінці 79. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири під [ADDRESS] ,є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved