Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бургарт Т.І., звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ( далі- ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача 1081,79 грн. безпідставно стягнутих коштів на підставі виконавчого напису. В обгрунтування позову було зазначено, що 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №122321 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 8866,50 грн. заборгованості за кредитним договором №0983283671 від 13 березня 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ "ІНФІНАНС", право вимоги за яким відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс". На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л., 25 листопада 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67668919. На підставі виконавчого напису стягнуто 1081,79 грн. Позивачка вважає, що оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, сума боргу не є безспірною, стягнення проведено по неіснуючому боргу - відповідно до копії договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983283671 від 05 травня 2018 року, наданого стороною позивача, кредитний договір між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС", право вимоги по якому було відступлено відповідачу по справі, було укладено 05 травня 2018 року, у виконавчому написі нотаріуса зазначено дату укладення кредитного договору 13 березня 2018 року. Таким чином у приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, а тому з цих підстав просила позов задовольнити. ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на адресу суду відзиву не направило. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2022 року задоволено заяву про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №122321 від 09 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 8866грн 50 коп., винагороди приватному виконавцю в сумі 886 грн 65 коп. у виконавчому провадженні №67668919, до набрання законної сили судовим рішенням. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 10 березня 2022 року з викликом сторін . 10 березня 2022 року на адресу суду надійшла заява від предстанвика позивачки про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просила стягнути на її користь 3661,79 грн. у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 11 квітня 2022 року. 11 квітня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника позивачки про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просила стягнути на її користь 4521, 79 грн. у зв`язку з чим судове засідання повторно було відкладено на 20 квітня 2022 року. Заочним рішеням суду від 20 квітня 2022 року позовні вимоги було задоволено повністю. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року відповідачу було поновлено строк на перегляд заочногорішення від 20 квітня 2022 року. Скасовано рішення та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 08 грудня 2022 року. У судове засідання, призначене на 08 грудня 2022 року позивачка, представник позивачки не прибули, на адресу суду направили письмове клопотання про слухання справи без їх участі. Позов підтримують з підстав наведених у заяві. Просили позов задовольнити, а також вирішити питання розподілу судових витрат на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» явку свого представника в судове засідання не забезпечило. 22 листопада 2022 року направило заяву про визнання позову та про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за подання позову. Справу просили слухати за відсутності представника відповідача. Крім того, 22 листопада 2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки справа є малозначною, не потребує значних затрат на її вивчення, а тому з врахуванням обставин справи, принципів розумності та справедливості просили визначити витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неприбуття у судове засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі докази та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2021 року року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за №122321 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №0983283671 від 13 березня 2018 року в розмірі 8 866 грн 50 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2800 грн 00 коп., заборгованості за процентами та комісією в розмірі 5316 грн 50 коп., та 700 грн 00 коп. штрафних санкцій. Також за вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом стягнуто плату в сумі 50 грн 00 коп. 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №67668919. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вирішуючи спір в межах предмету доказування, а саме перевірки законності вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на борговому документі, суд застосовує такі норми матеріального права. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. В оскаржуваному виконавчому написі не зазначено відомості про нотаріальне посвідчення кредитного договору за яким проведено стягнення, тобто порушено умови вчинення виконавчого напису в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є підставою для визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до копії договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0983283671 від 05 травня 2018 року, наданого стороною позивача, кредитний договір між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС", право вимоги по якому було відступлено відповідачу по справі, було укладено 05 травня 2018 року, у виконавчому написі нотаріуса зазначено дату укладення кредитного договору 13 березня 2018 року. Судом встановлено, що за вказаним виконавчим написом станом на 08 квітня 2022 року з позивачки стягнуто 4521,69 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивачки, а тому ці кошти слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин першої, другої, шостої та восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За матеріалами справи, професійна правнича допомога позивачці надавалася адвокатом Бургарт Т.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14 червня 2021 року серії ЗР №21/2822) на підставі договору без номера про надання правничої допомоги від 15 січня 2022 року, додаткової угоди до договору від 07 лютого 2022 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 15 січня 2022 року серія АТ №1019616. На підтвердження надання послуг з правової допомоги [PERSON] адвокатом Бургарт Т.І. подано акт від 07 лютого 2022 року прийняття-здавання наданих послуг згідно договору про надання правовї допомоги від 15 січня 2022 року. Підписанням акта сторони підтвердили, що клієнт провів оплату, а адвокат отримав оплату в сумі 14 000 грн. У акті наведено детальний опис виконаних робіт з зазначенням вартості. Також долучено довідку про рух коштів на рахунку Бургарт Т.І. щодо поповнення карткового рахунку [PERSON] в якості оплати за договором в сумі 4800 грн. 09 лютого 2022 року, а також поповнення захунку в сумі 4000 грн. через термінал без зазначення відправника. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що з врахуванням складності справи та виконаних робіт, принципу співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, які підтверджують їх розмір та документальне обґрунтування, зврахуванням клопотання вдповідача про зменшення суми витрат на правову допомогу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, згідно закону позивачку звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому на підставі ч.1,6 ст.141. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн. за вимогу немайнового характеру, 454,00 грн. за вимогу майнового характеру та судовий збір, сплачений за заяву про забезпечення позову в розмірі 454 грн 00 коп , всього на загальну суму 1362 грн 00 коп. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved