Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається із будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки. [PERSON] , згідно ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] . Крім нього, спадкоємцями майна померлого є його внучка [PERSON] , яка отримала у спадщину земельну ділянку, що належала померлому. 02.06.2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори з наміром прийняти спадщину померлого, але не зміг прийняти у спадщину будинок, що належав померлому, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Прохає суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається із будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки. [PERSON] , згідно ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Передбачені ст.1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Outcome: approved