Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У липні 2022 [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з сторони припинили проживання однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, мають несумісні характери, різні погляди на життя та обов`язки подружжя, перестали розуміти один одного, а тому подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі №753/7646/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 23 листопада 2022 року. 23 листопада 2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді. 30 дистопада 2022 року судове засідання призначено на 21 грудня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, до початку розгляду справи позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач у поданій до суду заяві також просив розглядати справу за його відсутності та заявив про визнання позовних вимог. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 червня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1117. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, проживають сторони окремо, шлюбних стосунків не підтримують, мають різні погляди на життя та несумісні характери. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною четвертою цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач заявила про вимогу після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, суд вважає за необхідне відновити позивачу її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Як визначено частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 496,20 грн.

Outcome: approved