Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У вересні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника адвоката Заболотної Римми Валентинівни до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2020 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович вчинив виконавчий напис №\~4755 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 598 711,94 грн. 10.12.2020 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса відкрив виконавче провадження № 63877537. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нотаріусом позивачу не направлялося жодних документів про вчинення виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63877537. Ухвалою від 08.09.2022 заяву задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні. Ухвалою суду від 12.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, відповідач та треті особи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, про розгляд справи за її відсутністю (а.с.46). Від відповідача та третіх осіб клопотань, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву та пояснень до суду не надійшло. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.62-66). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2007 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №SME0005224. Згідно вказаного договору товариство надало [PERSON] кредит у сумі 260\~000 гривень на строк користування 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 18% річних, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Проценти за користування кредитом обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом методом «факт/360» з моменту надання кредиту до моменту повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується (а.с.12-19). Згідно із випискою з рахунку за договором №SME0005224 від 04.12.2007, станом на 14.09.2020 [PERSON] має заборгованість у сумі 597\~211,94 грн., яка не погашена (а.с.11). 22.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за №\~4755, згідно з яким стягнуто із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № SME0005224 від 04.12.2007 укладеного з ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором факторингу від 30.09.2009 є ТОВ «Кредитні ініціативи», заборгованість за період з 01.07.2017 по 01.07.2020 за кредитним договором №\~SME0005224 від 04.12.2007 в сумі заборгованості 598 711,94 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 218 451,04 грн; прострочена заборгованість за комісією та процентами 378 760,90 грн, а також сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 1500 грн 00 коп.; загальна сума, що підлягає стягненню 598 711 грн 94 коп. (а.с.10). Згідно із інформацією про виконавче провадження постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Хохлова К.К. від 10.12.2020, за вищезазначеним виконавчим написом відкрито виконавче провадження №\~63877537 (а.с.8-9). Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом із тим, суд звертає увагу, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2, зокрема, скасовано наступні норми: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу . п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 визначено, що в зв`язку з визнанням судом не чинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172. Таким чином, зважаючи на визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент виникнення спірних відносин, зокрема, в момент вчинення: приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №4755 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №\~SME0005224 від 04.12.2007, обов`язковою підставою для здійснення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальне посвідчення такого договору. Разом із тим, із наданої представником позивача копії договору про надання траншу №SME0005224в ід 14.12.2007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», встановлено відсутність відомостей щодо його нотаріального засвідчення. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача про захист якого він звернувся до нотаріуса повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №137/1666/16-ц. Доказів того, що відповідач направляв на адресу [PERSON] повідомлення про погашення заборгованості і таке повідомлення було отримано останнім, та як наслідок, за спливом 30 днів з дня його отримання позивачем не було погашено заборгованості, матеріали справи не містять, що свідчить про невиконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 992,40 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, 496,20 грн сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову,а всього 1488,60 грн (а.с.7,24). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved