Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

29.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності, посилаючись на те, що 25.12.1996 року Городоцьким районним судом Львівської області винесено рішення по справі №2-3 1996 року, згідно якого проведено реальний розподіл будинку [ADDRESS] . 16.07.1999 року винесено додаткове рішення, згідно якого їй виділено 49/100 ідеальної долі будинку, а [PERSON] 51/100 ідеальної долі будинку, залишивши за нею приміщення під цифрами 1-2 15,3 м2, 1-3 24,8 м2, господарські споруди під літерами В, б Б, а йому приміщення під літерами 1-11,0 м2, 1-1 10,9 м2, 1-4 - 17,6 м2, 1-5 - 10,4 м2, а також господарську споруду під літерою Г та туалет - Уб. Вирішено питання про розподіл земельної ділянки. У 2005 році [PERSON] продав належну йому частку будинку [PERSON] , а остання відмовляється укладати договір про поділ нерухомого майна, тому вона просить: - виділити в окреме будинковолодіння належні їй приміщення на підставі рішення від 11.12.2015 року виконавчого комітету Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за адресою: [ADDRESS] , а саме: підвальні приміщення, позначені цифрами І 12,4 м2, ІІ - 21,4 м2, житлове приміщення, позначене цифрами 1-2 24,3 м2, підсобне приміщення 1-1 15,3 м2, загальна площа приміщень 73,4 м2; - виділити в окреме будинковолодіння господарські споруди: сходи під літерою а, літня кухня під літерою Б, сарай під літерою В, вбиральня під літерою Г, колодязь під літерою К, огорожа під літерою І згідно технічного паспорта від 10.11.2015 року. Припинити право спільної часткової власності на вищевказане будинковолодіння. Визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: підвальні приміщення, позначені цифрами І - 12,4 м2, ІІ - 21,4 м2, житлове приміщення, позначене цифрами 1-2 24,3 м2, підсобне приміщення 1-1 15,3 м2. Загальна площа приміщень 73,4 м2. Крім цього, виділити в окреме будинковолодіння господарські споруди: сходи під літерою а, літня кухня під літерою Б, сарай під літерю В, вбиральня під літерою Г, колодязь під літерою К, огорожа під літерою І згідно технічного паспорта від 10.11.2015 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2017 року справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.09.2017 року справу призначено до розгляду на 11 годину 00 хвилин 29.01.2018 року. Наказом від 01.08.2018 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області, як такого, що звільнений у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24 липня 2018 року №2410/0/15-18 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Старосамбірського районного суду Львівської області у відставку». З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. № 228/08/2018 від 07.08.2018 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. 08.08.2018 року призначення не відбулося оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2018 року справу передано для розгляду судді Ніточко Л.Й. 15.12.2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1\~Розділу XIII «ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ» ЦПК України\~в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. Ухвалою судді від 09.10.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 19.08.2019 року, яке було відкладено. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №443/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 17.08.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10 годину 30 хвилин 09.09.2020 року. 09.09.2020 року позивачка [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила припинити право спільної часткової власності та визнати право приватної власності на відокремлену частину житлового будинку та господарських споруд, що становлять 49/100 частку у спільному майні, зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєструвати житловий будинок, власником якого є [PERSON] . Підготовче засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 10.02.2021 року, на 09 годину 30 хвилин 03.08.2021 року, на 16 годину 00 хвилин 19.10.2021 року та на 16 годину 30 хвилин 16.02.2022 року. Ухвалою суду від 16.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 00 хвилин 19.07.2022 року. Ухвалою суду від 19.07.2022 року судове засідання відкладено на 16 годину 00 хвилин 02.11.2022 року, яке відкладено на 12 годину 00 хвилин 22.12.2022 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 22.12.2022 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належно повідомлена, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачка повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.131-133). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25.12.1996 року позов [PERSON] задоволено та проведено реальний розподіл будинку в с.Бачина Старосамбірського району Львівської області між [PERSON] та [PERSON] . Виділено [PERSON] частину будинку за І варіантом розподілу за висновком будівельно-технічної експертизи - приміщення під літерами 1-4/17.6; 1-5/10.4; 1-1/10.9; 1-6/7.0; І/11. Виділено [PERSON] приміщення під літерами 1-3 (24.3); 1-2 (15.3). Закріплено за [PERSON] земельну ділянку позначену на схемі літерами А Б В Г Д Ж З Е. Закріплено за [PERSON] господарську споруду під літерою Г та туалет -Уб. Закріплено за [PERSON] в користування земельну ділянку позначену на схемі під літерами А Б Л К Д Ж З Є. Виділено [PERSON] господарські споруди під літерами В, б, Б на схемі до висновку експерта. [PERSON] замурувати дверні проходи між приміщеннями 1-3 та 1-4, а також між приміщеннями 1-2 та 1-1. Обладнати вхід у свою частину будинку в приміщення І через вікно. Вхід в приміщення І/11 замурувати. [PERSON] обладнати вхід у свою частину будинку в приміщення під літерами 1-2 зі сходів, як зазначено у висновку експертизи. Проведено розподіл рухомого майна між [PERSON] та [PERSON] . Виділено [PERSON] : стінку (дві шафи), два м`які крісла, диван, прихожу, тумбочку під телевізор, 5 крісел. Виділено [PERSON] : сервант, два ліжка, два дивани, стіл, холодильник, швейну машинку, кухонний сервант, дві шафи, журнальний столик, п`ять крісел (а.с.10-11). Додатковим рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16.07.1999 року позов [PERSON] задоволено та проведено реальний розподіл будинку в с.Бачина Старосамбірського району Львівської області між [PERSON] та [PERSON] , розподіливши першому співвласнику [PERSON] 51/100 частину ідеальної долі будинку, другому співвласнику [PERSON] 49/100 ідеальних долей будинку. Виділено [PERSON] частину будинку за І варіантом розподілу за висновком будівельно-технічної експертизи - приміщення під літерами 1-4/17.6; 1-5/10.4; 1-1/10.9; 1-6/7.0; І/11. Виділено [PERSON] приміщення під літерами 1-3 (24.3); 1-2 (15.3). Закріплено за [PERSON] земельну ділянку позначену на схемі літерами А Б В Г Д Ж З Е. Закріплено за [PERSON] господарську споруду під літерою Г та туалет -Уб. Закріплено за [PERSON] в користування земельну ділянку позначену на схемі під літерами А Б Л К Д Ж З Є. Виділено [PERSON] господарські споруди під літерами В, б, Б на схемі до висновку експерта. [PERSON] замурувати дверні проходи між приміщеннями 1-3 та 1-4, а також між приміщеннями 1-2 та 1-1., обладнати вхід у свою частину будинку в приміщення І через вікно. Вхід в приміщення І/11 замурувати. [PERSON] обладнати вхід у свою частину будинку в приміщення під літерами 1-2 зі сходів, як зазначено у висновку експертизи. Проведено розподіл рухомого майна між [PERSON] та [PERSON] . Виділено [PERSON] : стінку (дві шафи), два м`які крісла, диван, прихожу, тумбочку під телевізор, 5 крісел. Виділено [PERSON] : сервант, два ліжка, два дивани, стіл, холодильник, швейну машинку, кухонний сервант, дві шафи, журнальний столик, п`ять крісел (а.с.12-13). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.04.2007 року відомо, що позивачка [PERSON] на підставі рішень Городоцького районного суду Львівської області від 25.12.1996 року та від 16.07.1999 року зареєструвала право приватної власності на 49/100 частку будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області №33 від 11.12.2015 року вирішено [PERSON] присвоїти окремий будинковий номер у спільному будинковолодінні в [ADDRESS] (а.с.14). Згідно технічного паспорта та характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 09.11.2015 року (а.с.5-8) відомо, що до будинку в [ADDRESS] , належить також сходи, літня кухня, сарай, вбиральня, колодязь/колонка, та огорожа, загальна інвентаризаційна вартість 107962,00 гривні. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.01.2016 року відомо, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована в [ADDRESS] , площею 0,044 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.16). Також встановлено, що 19.08.2015 року між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 20.08.2005 року діє [PERSON] з однієї строни та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] набула право власності на 51/100 частину будинку [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Старосамбірської нотаріальної контори Львівської області Коцюмбасом С.Й. 19.08.2005 року та зареєстровано в реєстрі за №792 (а.с.79-80). Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу 51/100 частина будинку належить продавцю на підставі рішення Городоцького районного суду від 25.12.1996 року та рішення Городоцького районного суду від 16.07.1999 року по справі №2-3/1996 та зареєстрованих в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації 17.01.2000 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером №4 та реєстраційним №11707203. Земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №000811, виданого Торчиновицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області 08.07.2000 року на підставі Ухвали Городоцького районного суду від 08.11.1996 року та виконавчого листа Городоцького районного суду від 25.2.1996 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №176. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується, що відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №792 від 19.08.2005 року зареєструвала право приватної власності на 51/100 частки будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.78). Як було встановлено в судовому засіданні, 26.01.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Попіль А.Т., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про проведення державної реєстрації права власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.02.2016 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 26.01.2016 року за реєстраційним номером 15369880, яку подала [PERSON] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4625187400:07:001:0035 у зв`язку з тим, що нею не подані усі необхідні документи відповідно до ст.367 ЦК України на майно, що є у спільній частковій власності, та яке може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (а.с.67). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Трача В.І., Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 09.02.2017 року відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4625187400:07:001:0035, за суб`єктом: [PERSON] (а.с.68). В рішенні державного реєстратора від 09.02.2017 року вказано, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі №6- 130цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.03.2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Досліджені судом обставини справи свідчать, що [PERSON] та позивачка [PERSON] , будучи співвласниками будинковолодіння в [ADDRESS] , реалізували право на виділ у натурі своєї частки із майна зі спільної часткової власності, що підтверджується рішеннями Городоцького районного суду Львівської області. Варто відмітити, що згідно законодавства чинного на час ухвалення Городоцьким районним судом Львівської області рішень від 25.12.1996 року та від 16.07.1999 року, не передбачалося необхідності державної реєстрації права власності на виділену частку майна. Виходячи з приписів ст.\~364\~ЦК України та на підставі рішень суду, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на виділені їм приміщення в житловому будинку та господарсько-побутові споруди. В подальшому [PERSON] розпорядився цим майном, подарувавши його відповідачці [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Подібний за змістом висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачкою права особистої приватної власності на виділену частку майна, оскільки, на переконання суду, позивачка [PERSON] вже набула право власності саме на ті приміщення в житловому будинку та господарсько-побутові споруди, які просить їй виділити та визнати за нею право власності на них. Такі житлові та нежитлові приміщення вже були виділені їй за рішеннями Городоцького районного суду Львівської області від 25.12.1996 року та від 16.07.1999 року. Більше того, позивачка зареєструвала за собою право приватної власності на спірну частку майна. Наведене свідчить про відсутність порушених, невизнаних чи оспорених прав позивачки щодо реалізації права на виділ частки майна в натурі, адже така частка майна вже виділена та перебуває в її приватній власності. Окрім того, у випадку неможливості проведення державної реєстрації належної позивачці [PERSON] частки, про що вона повідомляла в судовому засіданні, вона вправі вирішити це питання у визначеному законом порядку, а не шляхом визнання за нею права власності на належне їй нерухоме майно повторно. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відтак, з метою забезпечення ефективної реалізації позивачкою правомочностей власника нерухомого майна, недопущення різного тлумачення та суперечностей у розмінні обсягу цих прав, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо припинення права спільної часткової власності на виділену частину будинковолодіння. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, частковість задоволення позовних вимог [PERSON] , особливості їх формулювання, у зв`язку з чим вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судовий збір в розмірі 320,00 гривень.

Outcome: partial