Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

04.08.2022р. Споживчий кооператив «Кращий будинок» в особі свого представника адвоката Більцана К.М. (діє на підставі ордеру від 03.08.2022р. ы договору від 06.06.2022р. а.с. 5, 47-49) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (третя особа - Державний реєстратор Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В.) про скасування державної реєстрації та повернення безпідставно набутого майна Ухвалою судді Наумової О.С. від 05.08.2022р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 61). 23.08.2022р.\~до суду\~звернулася [PERSON] як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору із позовом до [PERSON] (третя особа - Державний реєстратор Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В.) про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с. 65 67). Ухвалою суду від 02.09.2022р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом СК «Кращий будинок» позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] , об`єднано позови в одне провадження. Здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання (а.с. 98 99). Підготовче засідання у справи закрите 23.11.2022р. та справи призначена до розгляду у судовому засіданні (а.с. 154). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що СК «Кращий будинок» є замовником будівництва житлового будинку [ADDRESS] . Кооператив як власник збудованого будинку, в тому числі усіх квартир до моменту державної реєстрації права власності на відповідну квартиру за інвестором (член кооперативу), має право звертатись до суду за захистом від незаконної реєстрації прав власності на квартири. Як стало відомо позивачеві, 22.12.2021р. державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. незаконно зареєстроване право власності на нежитлові приміщення ХІІІ-9-2 площею 70 кв.м. та № XIII-11-2 площею 52,5 кв.м., розташовані на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] , за відповідачкою [PERSON] . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, підставою для здійснення державної реєстрації були: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01: [NUMBER] , виданий 10.12.2021р., видавник ЄДЕССБ; довідка, серії та номер №ХІІІ-11-2, виданий 08.12.2021р., видавник: Споживчий кооператив «Кращий будинок»; технічний паспорт, серія та номер: ТІ01: [NUMBER] , виданий 10.12.2021р., видавник: ЄДЕССБ; довідка, серія та номер: №ХІІІ-9-2, виданий 08.12.2021р., видавник: Споживчий кооператив «Кращий будинок». Проте, відповідно до відомостей позивача, довідки про членство в кооперативі та сплату пайового внеску в повному обсязі № XIII-11-2 та №ХІІІ-9-2 були видані 07.08.2017р. на ім`я члена кооперативу [PERSON] . Так, 21.03.2017р. між СК «Кращий будинок» і [PERSON] укладено договір № 21/03-3.ХІІІ-9-2.70 про сплату/внесення пайового внеску у СК «Кращий будинок» відповідно до якого СК «Кращий будинок» зобов`язується організувати будівництво житлового комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] , введення його в експлуатацію та передати у власність нежитлове приміщення учаснику, який повністю сплатив/вніс пайовий внесок. За цим договором за [PERSON] закріплене нежитлове приміщення № ХШ-9-2 площею 70 кв.м., розташоване на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] . 21.03.2017р. між СК «Кращий будинок» і [PERSON] укладено договір № 21/03-3.XIII-11-2.52,5 про сплату/внесення пайового внеску у СК «Кращий будинок», відповідно до якого СК «Кращий будинок» зобов`язується організувати будівництво житлового комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] , введення його в експлуатацію, передати у власність нежитлове приміщення учаснику, який повністю сплатив/вніс пайовий внесок. За цим договором за [PERSON] закріплене нежитлове приміщення № XIII-11-2 площею 52,5 кв.м., розташоване на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] . [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок, про що 07.08.2017р. їй видано відповідні довідки на приміщення № ХІІІ-9-2 та № XIII-11-2. Право власності на ці приміщення за [PERSON] зареєстроване не було. Відомостей щодо укладання будь-яких договорів чи зобов`язальних правовідносин на вказані нежитлові приміщення з іншими особами, зокрема, з відповідачем [PERSON] , позивач не має. Приміщення нікому іншому, окрім [PERSON] , не передавались. Тому державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення здійснена неправомірно, із використанням документів, які не видавались кооперативом, та за зверненням неналежної особи. Крім того, державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення проведена із істотним порушенням ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016р. № 553) Позивач вважав, що на підставі ст. 387 ЦК України кооператив як власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (віндикація). На підставі викладеного, просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. про державну реєстрацію прав права власності на нежитлові приміщення № ХІІІ-9-2 та № XIII-11-2 за [PERSON] ; повернути позивачеві безпідставно набуте майно - нежитлові приміщення № ХІІІ-9-2 площею 70 кв.м. та № XIII-11-2 площею 52,5 кв.м., розташовані на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] . Також просив відшкодувати судові витрати. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] в обґрунтування позовних вимог (а.с. 65 67) зазначила, що підтримує вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора і державної реєстрації. Проте не погоджується із вимогою про повернення нерухомого майна на користь СК «Кращий будинок», оскільки саме вона є законним власником спірних нежитлових приміщень. Саме з [PERSON] . СК «Кращий будинок» укладені договори сплати/внесення пайового внеску № 21/03-3.XIII-9-2.70 і № 21/03-3.ХІІІ-11-2.52,5 від 21.03.2017р., за якими вона придбала нежитлові приміщення ХІІІ-9-2 та ХІІІ-11-2 за адресою: [ADDRESS] , повністю розрахувалась за ці приміщення і отримала довідки про повну сплату пайового внеску. Відповідно до п. 8.1 договорів оформлення права власності здійснюється в реєстраційній службі (або відповідному органі реєстрації) після введення будинку в експлуатацію, виготовлення уповноваженою особою або організацією технічної документації на будинок та надання учасником довідки «Про здійснення повної оплати пайового внеску», Акту прийому-передачі квартири, що підтверджують його право на отримання нежитлового приміщення як цілісного майнового об`єкту. Проте, коли вона звернулась до реєстратора для реєстрації права власності на ці приміщення, державним реєстратором повідомлено, що право власності на нежитлові приміщення № ХІІІ-9-2 та ХІІІ-11-2 за адресою: [ADDRESS] , вже зареєстровано за іншою особою - [PERSON] . З наведеного випливає, що, здійснивши реєстрацію за собою права власності на належне їй на законних підставах нерухоме майно, [PERSON] вочевидь порушила право власності [PERSON] . На підставі\~викладеного,\~просила визнати за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення № ХІІІ-9-2 площею 70 кв.м., № ХІІІ-11-2 площею 52,5 кв.м., розташовані на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] ; витребувати у [PERSON] на свою користь вказані приміщення. Від представника\~СК «Кращий\~будинок» \~адвоката Більцана\~К.М.\~20.09.2022р.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву третьої\~особи [PERSON] (а.с. 101 104), у якому представник зазначив, що позовні вимоги третьої особи позивач визнає частково. Наполягав на визнанні протиправними та скасуванні рішень державного реєстратора, просив визнати за [PERSON] права власності на спірні нежитлові приміщення. Від третьої особи державного реєстратора Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. 04.11.2022р. надійшов відзив на позовну заяву СК «Кращий будинок» (а.с. 136 140), у якому державний реєстратор посилалася на те, що державна реєстрація права власності була проведена на підставі наведених позивачем документів. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Просила прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, справу розглянути без її участі. Представник позивача СК «Кращий будинок» адвокат Більцан К.М. в судове засідання 19.12.2022р. надав заяву, у якій просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги задовольнити, заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 162). Від третьої особи [PERSON] 07.11.2022р.\~і 23.11.2022р. також надані\~були заяви,\~у яких\~вона просила розглядати справи без її участі, свої позовні вимоги просила задовольнити, заперечувала також проти ухвалення заочного рішення (а.с. 149 - 153). Відповідачка [PERSON] в підготовче та в судові засідання жодного разу не з`явилася, про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи повідомлялася судом неодноразово належним чином за місцем її реєстрації (а.с. 135), також відповідачці учасниками справи направлялися всі процесуальні документи (а.с. 52 56, 63-64, 95, 108-107, 146-147, 157, 160-161). Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідує, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позиції учасників справи, оцінивши їх позиції, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що СК «Кращий будинок» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-8). Заявою до правління СК «Кращий будинок» Логінова Н.І. від 21.03.2017р. просила прийняти її до членів кооперативу (а.с. 23). 21.03.2017р. між СК «Кращий будинок» і [PERSON] укладено договір № 21/03-3.ХІІІ-9-2.70 про сплату/внесення пайового внеску у СК «Кращий будинок» відповідно до якого Споживчий кооператив «Кращий будинок» зобов`язався організувати будівництво житлового комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] , введення його в експлуатацію та передати у власність нежитлове приміщення, обумовлене цим договором, учаснику, який повністю сплатив/вніс пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку, а Учасник зобов`язується сплатити пайовий внесок на будівництво нежитлового приміщення відповідно до умов цього договору та законодавства України. Відповідно до п. 1.5. договору вартість будівництва 7500,00 грн. за 1 квадратний метр загальної фактичної площі, остаточний розрахунок здійснюється згідно фактичної побудованої площі. Згідно із п. 1.7. договору за [PERSON] закріплене нежитлове приміщення № ХШ-9-2 загальною площею 70 кв.м., розташоване на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] (а.с. 24 29). Також 21.03.2017р. між СК «Кращий будинок» і [PERSON] укладено договір № 21/03-3.XIII-11-2.52,5 про сплату/внесення пайового внеску у СК «Кращий будинок», відповідно до якого Споживчий кооператив «Кращий будинок» зобов`язався організувати будівництво житлового комплексу на земельній ділянці по [ADDRESS] , введення його в експлуатацію, передати у власність нежитлове приміщення, обумовлене цим договором, учаснику, який повністю сплатив/вніс пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку, а учасник зобов`язується сплатити пайовий внесок на будівництво нежитлового приміщення відповідно до умов цього договору та законодавства України. Відповідно до п. 1.5. договору вартість будівництва 7500,00 грн. за 1 квадратний метр загальної фактичної площі, остаточний розрахунок здійснюється згідно фактичної побудованої площі. Згідно із п. 1.7. договору саме за [PERSON] закріплене нежитлове приміщення № XIII-11-2 площею 52,5 кв.м., розташоване на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] (а.с. 32 37). Відповідно до п. 4.1.5. договорів учасник зобов`язаний право не пізніше 5 днів з моменту сплати пайового внеску (після визначення уповноваженою особою або організацією фактично побудованої площі нежитлового приміщення) отримати «Довідку про здійснення повної оплати пайового внеску» для оформлення права власності у відповідному органі реєстрації. Згідно із п. 4.1.6. договорів учасник зобов`язаний не пізніше 5 днів з моменту сплати пайового внеску (після визначення уповноваженою особою або організацією фактично побудованої площі нежитлового приміщення) прийняти від СК за Актом прийому-передачі вказане нежитлове приміщення. Всі витрати, пов`язані з оформленням права власності, бере на себе учасник. Згідно із п. 4.2. договорів СК зобов`язаний: організувати будівництво будинку та введення його в експлуатацію при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати/внесення пайового внеску. \~ \~ \~ \~Не пізніше 10 днів з моменту сплати/внесення пайового внеску (після визначення уповноваженою особою або організацією фактично побудованої площі нежитлового приміщення), введення будинку в експлуатацію - передати учаснику за Актом прийому-передачі вказане нежитлове приміщення. Відповідно до п. 5 договорів учасник сплачує/вносить вартість пайового внеску у визначений строк та у спосіб, погоджені сторонами в п. 2.1. до цього Договору або у відповідних додаткових угодах. У разі зміни загальної площі після визначення уповноваженою особою або організацією фактично побудованої площі нежитлового приміщення, учасник сплачує різницю між внесеним та встановленим відповідно до п. 1.6. цього договору пайовим внеском не пізніше 5 днів з дня проведення звірки із СК. Відповідно до п. 8.1. оформлення права власності здійснюється в реєстраційній службі (або відповідному органі реєстрації) після введення будинку в експлуатацію, виготовлення уповноваженою особою, або організацією технічної документації на будинок та подання учасником довідки «Про здійснення повної оплати пайового внеску», Акту прийому-передачі нежитлового приміщення, що підтверджують його право на отримання нежитлового приміщення як цілісного майнового об`єкту. \~ \~ \~ \~ Як встановлено із матеріалів справи, [PERSON] повністю сплатила пайові внески. 07.08.2017р. [PERSON] видані довідки № ХІІІ-9-2 та № XIII-11-2 про повну сплату пайових внесків (а.с. 31-39), а також складені відповідні акти про сплату внесків від 24.04.2017р. (а.с. 30, 38). Однак право власності на вказані приміщення [PERSON] не зареєструвала. Водночас, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, 22.12.2021р. державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Волос О.В. зареєстроване право власності па нежитлові приміщення ХІІІ-9-2 площею 70 кв.м. та № XIII-11-2 площею 52,5 кв.м., розташовані на цокольному поверсі будинку [ADDRESS] , за іншою особою - [PERSON] . Підставою для здійснення державної реєстрації є: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01: [NUMBER] , виданий 10.12.2021р., видавник ЄДЕССБ; довідка, серії та номер № ХІІІ-11-2, виданий 08.12.2021р., видавник: Споживчий кооператив «Кращий будинок»; технічний паспорт, серія та номер: ТІ01: [NUMBER] , виданий 10.12.2021р., видавник: ЄДЕССБ; довідка, серія та номер: № ХІІІ-9-2, виданий 08.12.2021р., видавник: Споживчий кооператив «Кращий будинок» (а.с. 21 22). Як вказує позивач, довідки про членство в кооперативі та сплату пайового внеску в повному обсязі № XIII-11-2 та №ХІІІ-9-2 видані 07.08.2017р. лише члену кооперативу [PERSON] . На звернення [PERSON] від 04.07.2022р. щодо підстав державної реєстрації за іншою особою, головою правління СК «Кращий будинок» надана відповідь від 18.07.2022р. № 18-07/12-22 про те, що згідно даних обліку СК «Кращий будинок» жодних договірних чи зобов`язальних правовідносин щодо придбання [PERSON] спірних приміщень з іншими особами не існує, ці приміщення нікому не передавались (а.с. 45, 46). Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, створена фізичними і (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської чи іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основі самоврядування. Відповідно до ст. 384 ЦК України (у редакції на момент спірних правовідносин) будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.. Відповідно до ст. 19-1 Закону України «П кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. № 5 суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016р. № 553) у разі коли право власності на закінчений будівництвом об`єкт відповідно до договору або закону набувається іншими особами, відмінними від замовника будівництва, або відповідно до договору набувається у спільну власність замовником будівництва та іншими особами, державному реєстратору подається відповідний договір, що передбачає набуття права власності на закінчений будівництвом об`єкт іншою особою, відмінною від замовника будівництва, або набуття права спільної власності замовника будівництва та іншої особи, чи у випадках, передбачених законом, інший документ, що підтверджує факт набуття права власності іншою особою, відмінною від замовника будівництва. Якщо договір, за яким набувається право власності на закінчений будівництвом об`єкт іншими особами, відмінними від замовника будівництва, укладено не з відповідним замовником будівництва, державному реєстратору подаються договори, на підставі яких встановлюється послідовність переходу майнових прав на такий об`єкт від замовника будівництва до інших осіб та в подальшому до набувача права власності на закінчений будівництвом об`єкт. У разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Згідно із\~п. 57 вказаного Порядку№ 1127 для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент здійснення державної реєстрації) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Як встановлено судом, державна реєстрації прав власності на спірне майно здійснена на за іншою особо, аніж та, яка повністю сплатила пайові внески за будівництво спірних об`єктів, а тому ці рішення порушують право дійсного власника нерухомого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14.11.2018р.\~у справі\~№ 183/1617/16-ц,\~провадження №\~14-208цс18, зроблено висновок, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У даній справі встановлено, що саме [PERSON] (третя особа) є власником майна, яке набуте відповідачем [PERSON] без відповідної правової підстави заволодів ним шляхом здійснення державної реєстрації права власності на спірне майно за собою, тому суд вважєа, що ефективним способом захисту порушеного права [PERSON] є витребування майна із чужого незаконного володіння. Оскарження третьою особою рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом цивільного права, оскільки виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю володіння відповідачем спірними нежитловими приміщеннями. Відновлення порушених прав позивача потребує скасування здійсненої державної реєстрації на ці нежитлові приміщення. Суд звертає увагу на те, що у частині другій статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до\~16\~січня 2020\~року,\~далі \~Закон №\~1952-IV) встановлювався порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-IV викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у чинній редакції) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав. Водночас у пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1)\~про скасування\~рішення державного\~реєстратора про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про державну реєстрацію припинення прав чи припинення обтяжень, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 15 липня 2021 року у справі № 204/5525/18. Такий правовий\~висновок міститься\~у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.10.2022р. по справі № 354/397/17 (провадження № 61-12208св21). Судом установлено що підставою для здійснення державної реєстрації були довідки серії та номер №ХІІІ-11-2 від 08.12.2021р. та №ХІІІ-9-2 від 08.12.2021р., які Споживчий кооператив «Кращий будинок» не видавав, а тому державна реєстрація власності за [PERSON] здійснена на підставі документів, яких не існувало та не могло існувати, оскільки пайові внески за спірні об`єкти внесені зовсім іншою особою [PERSON] . З урахуванням установлених обставин справи, підлягають задоволенню лише вимоги позивача СК «Кращий будинок» до [PERSON] про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності спірних об`єктів за [PERSON] . Суд дійшов висновку, що у саме у третьої особи по справі - [PERSON] існують перешкоди у розпорядженні власністю спірними кооперативними приміщеннями, набутими правомірно, за наслідками сплати пайових внесків, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння [PERSON] підлягають задоволенню. У зв`язку із цим у задоволенні вимог СК «Кращий будинок» про повернення спірних об`єктів на його користь слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що первісний позов Споживчого кооперативу «Кращий будинок» до [PERSON] задоволений частково в частині вимог про скасування рішень державного реєстратора, то з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору позивачем в сумі 2481,00 грн. (судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру по 1240,50 грн. за кожну) (а.с. 57). Оскільки вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння задоволені повністю, то з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору третьою особою в сумі 3969,60 грн. (судовий збір за чотири позовні вимоги немайнового характеру по 992,40 грн. за кожну) (а.с. 69). Щодо витрат на правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Повноваження представника СК «Кращий будинок» - адвоката Більцана К.М. як підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 03.08.2022р., договором № 06-06/22 про надання правової допомоги від 06.06.2022р. та додатковою угодою № 1 від 06.06.2022р. (а.с. 5, 47 - 50). Судом встановлено, що 06.06.2022р. між позивачем СК «Кращий будинок» і адвокатом Більцаном К.М. укладено договір про надання правової допомоги № 06-06/22 (а.с. 47-49), відповідно до п. 4 якого вартість гонорару визначається в додатках до договору. У додатковій угоді № 1 від 06.06.2022р. сторони обумовили фіксований розмір гонорару у розмірі 15000,00\~грн. (а.с. 50) та склали акт прийому-передачі від 06.06.2022р. грошових коштів у розмірі 15000,00 грн. (а.с. 51). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних робіт квитанціями до прибуткових касових ордерів), тому вони приймаються судом до уваги. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву, інші процесуальні документи), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають розподілу у розмірі 15000,00 грн. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає за можливе розподілити витати на правничу допомог таким чином. Позовні вимоги Споживчого кооперативу «Кращий будинок» до [PERSON] задоволені частково в частині двох вимог про скасування рішень державного реєстратора, у задавлені однієї вимоги про повернення безпідставно набутого майна на користь позивача відмовлено. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача Споживчого кооперативу «Кращий будинок» підлягають стягнення 2/3 частини судових витрат (за дві з трьох вимог), що дорівнює 10000,00\~грн. (15000,00/3*2). На підставі викладеного,

Outcome: partial