Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

1. Описова частина 31.05.2021 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир звернувся з позовом, у якому просить: - визнати незаконним та скасувати п.1 рішення Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 317 від 08.06.2010 "По затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки по фактичним замірам і по видах цільового призначення та передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,84 га [PERSON] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер [NUMBER] , видане Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області на земельну ділянку кадастровий номер 1820886000:06:000:0002 площею 0,26 га розташовану в с. Скраглівка у Бердичівському районі Житомирської області, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби на право приватної власності [PERSON] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2483852 від 22.05.2013 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І.; - витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир частину земельної ділянки кадастровий номер 820886000:06:000:0002 площею 0, 2310 га та припинити речове право [PERSON] на вказану земельну ділянку кадастровий номер 820886000:06:000:0002. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача На обґрунтування позову Квартирно-експлуатаціний відділ міста Житомир вказав, що 30 травня 2016 року Житомирська обласна державна адміністрація своїм розпорядженням №150 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки» надала Квартирно- експлуатаційному відділу м. Житомир дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на військове містечко №33 Скраглівської сільської ради Бердичівського району площею 1322,3 га. Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву МО України №179/1/5731 від 01.04.2019, Бердичівській КЕЧ району (правонаступником якої являється Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир, відповідно до директиви Міністра оборони України від 18.01.2005 №Д-322/1/01, видано Державний Акт на право користування даною земельною ділянкою серії Б №022528 від 1978 року. 31 травня 2018 року Квартирно- експлуатаційний відділ м. Житомир від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області отримав Рішення №РВ - 1800501162018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам від 31.05.2018, а саме перетин ділянки з ділянкою 1820886000:06:000:0002 площа співпадає на 0,0175 %. Відповідно до листа №32-6-0.16-491/112-19 від 20.03.2019 року Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській \~ \~ \~ \~області \~ \~ \~ \~площа перетину \~ \~ \~ \~земельної ділянки 1820886000:06:000:0002 з земельною ділянкою КЕВ м. Житомир становить 0,2310 га. Крім того, згідно висновку експерта № \~ \~ \~ \~486/21, який надано ТОВ «Підприємство «Житомирземнроект», серед іншого, земельна ділянка з кадастровим номером частково 1820886000:06:000:0002 накладаються на земельну ділянку, на якій дислокується військова частина [NUMBER] на підставі Державного акту серії Б № 022528 від 1978 року. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 257286442) право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1820886000:06:000:0002 площа 0,26 га, цільове призначення: \~ \~ \~ \~землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, адреса Житомирська область, Бердичівський район, с.Скраглівка зареєстровано право приватної власності на [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про право власності серія та номер [NUMBER] , виданого 12.03.2013 Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області. Право власності припинено 22.05.2013 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 644, виданого 22.05.2013 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І., та зареєстровано право власності на дану земельну ділянку за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2483852 від 22,05.2013 приватним нотаріусом Юрчук Н.І. Згідно рішення виконавчого комітету Бердичівської районної ради «Народних депутатів Житомирської області №506 від 27.12.1977 року «Про відновлення зовнішніх меж і розмірів ділянки №33 землекористування Бердичівської квартирно-експлуатаційної частини району» було затверджено матеріали по відновленню зовнішніх меж і розмірів ділянки № [NUMBER] Землекористування Бердичівської квартирно-експлуатаційної частини району площею 1322,28 га, приймаючи но суміжності з колгоспом "Комунар» с.Скраглівка межу яка існувала до 1962 року. На підставі рішення Скраглівської сільської ради від 08.06.2010 року №317 земельна ділянка площею 0,84 га, частина із якої кадастровий номер якої 1820886000:06:000:0002, передана у власність громадянину [PERSON] безоплатно. Частина зазначеної земельної ділянки площею 0,2310 га не могла бути передана до земель приватної чи комунальної власності в силу її приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом. Скраглівська сільська рада, правонаступником якої є Бердичівська міська рада не була уповноважена розпоряджатися спірною земельною ділянкою площею 0,2310 га, оскільки ця земельна ділянка перебуває у користуванні КЕВ м. Житомира та її цільове використання землі оборони. Отже рішення від 08.06.2010 № 317 є незаконним та підлягає скасуванню. Із цих же підстав підлягають визнанню недійсними: свідоцтво про право власності серія та номер [NUMBER] , видане Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області на земельну ділянку кадастровий номер 1820886000:06:000:0002 площею 0,26 га; рішення приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. від 22.05.2013 про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] . На підставі ст. 388 ЦК України у [PERSON] на користь держави, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир належить частину земельної ділянки кадастровий номер 820886000:06:000:0002 площею 0, 2310 га та припинити речове право [PERSON] на вказану земельну ділянку кадастровий номер 820886000:06:000:0002. Представник відповідача\~ Бердичівської\~міської ради\~ Окунь\~О.М. проти задоволення позову не заперечила, просила не стягувати судових витрат із Бердичівської міської ради. Відповідач [PERSON] , в особі його адвоката Брєднєва О.О. просив відмовити у задоволенні позову із підстав пропуску позивачем строку позовної давності та недоведення доказами права користування спірною земельною ділянкою позивачем. Відповідач купив спірну земельну ділянку [PERSON] та із 2013 року її правомірно використовував. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, який вони стосуються. Скасування помилково наданого права на майно порушуватиме принцип належного врядування. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження. До участі в справі в якості третіх осіб залучено Міністерство Оборони України та Приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Наталію Іванівну. Ухвалою суду від 30.09.2021 підготовче провадження у справі закрито. Ухвалою суду від 10.11.2022 позов до [PERSON] закрито у зв`язку із його смертю. У судовому засіданні представник позивача та третьої особи -Міністерства Оборони України підтримали позов. Відповідач [PERSON] та його представник у задоволенні позову просили відмовити. Інші учасники в судове засідання не прибули. 2. Мотивувальна частина Норми права, застосовані судом Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою відбувається через добровільну відмову землекористувача від даної земельної ділянки. Згідно ч. 3,4 ст. 142 ЗК України відмова від користування земельною ділянкою відбувається через подання спеціальної заяви про відмову землекористувача до власника земельної ділянки. Також, частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону. Приписами ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, при цьому у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності. Крім того, у ст. 14 Закону України «Про збройні сили України» встановлено, що земля закріплена за військовими частішими, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління. Згідно зі ст. 13 Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями державної власності відноситься виключно до повноважень Кабінету Міністрів України. У даному випадку, власниками земельних ділянок, закріплених за суб`єктами, що перебувають у сфері управління Міністерства оборони України є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки за приписами ст. 110 Конституції України саме Кабінет міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому падини повноваження з управління об`єктами державної власності. Аналогічної правової позиції щодо необхідності надання Кабінетом Міністрів України згоди на вилучення земель оборони дотримується і Вищий господарський суд України у справі № 916/3719/15 (постанова від 23.06.2016 року залишена в силі Верховним Судом України). Отже, наявність згоди Міністра Оборони України на припинення права постійного користування земельною ділянкою без рішення власника - Кабінету Міністрів України, не є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону. Поряд із цим, ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони. Відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони». Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного державного акту на право власності на землю) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно із ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності земельні ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна. Статтею 319 цього Кодексу визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст. 321 Цивільного кодексу України визначено непорушність права власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Стаття 393 Цивільного кодексу України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз доводів сторін Згідно Витягу з директиви Міністерства оборони України від 10.01.2005 №Д-322/1/01 та від 18.01.2008 №Д-322/1/01, при розформуванні Коростенської КЕЧ (району) до 10.01.2005 та Бердичівської КЕЧ (району) до 31.10.2008 правонаступником визначено КЕВ м.Житомира (а.с. 53-62, том 1). Згідно Державного Акта на право користування землею серії Б № 022528 від 1978 року за Бердичівським КЕЧ району закріплюються в безстрокове і безоплатне користування 1322,3 га землі. Земля передана для державних потреб (а.с. 49-52, том 1). Судом оглянуто оригінал державного акта на якому наявні відомості про реєстрацію права користування. Відповідно до розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації від 30 травня 2016 року №150 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки», Квартирно - експлуатаційному відділу м. Житомир надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на військове містечко №33 Скраглівської сільської ради Бердичівського району площею 1322,3 га (а.с .42-45, том1) Згідно рішення виконавчого комітету Бердичівської районної ради народних депутатів Житомирської області №506 від 27.12.1977 «Про відновлення зовнішніх меж і розмірів ділянки №33 землекористування Бердичівської квартирно - експлуатаційної частини району» було затверджено матеріали по відновленню зовнішніх меж і розмірів ділянки № [NUMBER] землекористування Бердичівської квартирно - експлуатаційної частини району площею 1322,28 га, приймаючи по суміжності з колгоспом «Комунар» с. Скраглівка межу яка існувала до 1962 року (а.с. 28, том 1) 14 квітня 2017 року між Квартирно - експлуатаційним відділом м. Житомир та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений договір №47/258 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с. 30, 32). Відповідно до Технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальна площа земельної ділянки становить 1322,3 га (а.с. 34). Після виготовлення технічної документації, земельна ділянка була передана до Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Відповідно до рішення № РВ-1800501162018 від 31.05.2018 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, серед іншого, перетин з ділянкою № 1820886000:06:000:0002 (а.с. 103). Відповідно до листа №32-6-0.16-491/112-19 від 20.03.2019 року Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, площі перетину земельної ділянки 1820886001:01:001:0172 з земельною ділянкою КЕВ м.Житомира становить 0,2151 га, земельної ділянки 1820886004:01:004:0189 з земельною ділянкою КЕВ м.Житомира становить 0,1812 га. Відповідно до висновку експерта № 486/21 ТОВ "Підприємство "Житомирземпроект", земельні ділянки з кадастровими номерами 1820886000:06:000:0002,1820886001:01:004:1059, 1820886001:01:004:0100,1820886001:01:001:0172, 1820886000:06:000:0001, 1820886001:01:004:0189, 1820886001:01:002:0467, 1820886001:01:004:0071, 1820886000:02:000:0490 накладаються на земельну ділянку, на якій дислокується військова частина [NUMBER] на підставі Державного акту Серії Б №022528 від 1978 року. Площі накладання даних земельних ділянок на земельну ділянку військового містечка становлять: 1820886000:06:000:0002\~-\~0,2310\~га (частково\~накладається), 1820886001:01:004:1059 - 0,1845 га (частково накладаються), 1820886001:01:004:0100 - 0,2352 га (частково накладаються), 1820886001:01:001:0172 - 0,2151 га (повністю накладається), 1820886000:06:000:0001 - 0,3705 га (повністю накладається), 1820886001:01:004:0189 - 0,1810 га (частково накладається), 1820886001:01:002:0467 - 0,2101 га (повністю накладається), 1820886001:01:004:0071 - 0,2539 га (повністю накладається), 1820886000:02:000:0490 - 0,6661 га (частково накладається) (а.с.137-149 т.1). Відповідно до копії рішення Скраглівської сільської ради Бердичівського району від 08.06.2010 №1317 "Про затвердження технічної документації щодо виготовлення документів на право власності на земельні ділянки" [PERSON] була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по фактичному користуванню загальною площею 0,84 га (а.с. 124, том 1). Рішенням Бердичівської міської ради від 11.12.2020 №14 Скраглівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Бердичівської міської ради, яка є правонаступником прав і обов`язків сільської ради. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 257286442) право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1820886000:06:000:0002 площа 0,26 га, цільове призначення: \~ \~ \~ \~землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, адреса Житомирська область, Бердичівський район, с.Скраглівка зареєстровано право приватної власності на [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про право власності серія та номер [NUMBER] , виданого 12.03.2013 Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с. 114-116, 190, том 1 ) На підставі договору купівлі-продажу серія та номер 644, посвідченого 22.05.2013 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2483852 від 22.05.2013 приватним нотаріусом Юрчук Н.І. (а.с. 220, том 1). Висновки суду Суд частково задовольняє позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир із таких підстав. Право користування спірною земельною ділянкою відповідно до Державного Акта серії Б № 022528 від 1978 року закріплено за Бердичівським КЕЧ району (правонаступником якого є позивач) та ця земельна ділянка є землею оборони. Отже Скраглівська сільська ради Бердичівського району, правонаступником якої є Бердичівська міська рада, ухвалюючи рішення від 08.06.2010 №1317 "Про затвердження технічної документації щодо виготовлення документів на право власності на земельні ділянки" [PERSON] не була уповноважена розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Скраглівською сільською радою при виділення спірної земельної ділянки [PERSON] , не враховано правові норми ст. 142 Земельного кодексу України, відповідно до яких існує певний передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони, зокрема у зв`язку із добровільною відмовою від них землекористувача. З огляду на викладене та вимоги п. «в» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, земельна ділянка, кадастровий №1820886000:06:000:0002, площею 0,2310 га не могли бути передана до земель приватної чи комунальної власності в силу її приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом. Передання Скраглівською сільською радою спірної земельної ділянки відбулось з порушенням норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч.1, 5 ст. 116, ст.ст. 120, 141, ч. 3 ст. 142 ЗК України, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», Відтак, рішення Скраглівської сільської ради від 08.06.2010 №1317 порушує права держави, як власника вказаних земель в особі Квартирно - експлуатаційного відділу м. Житомир, як належного землекористувача, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи, що частина спірної земельні ділянки кадастровий номер 1820886000:06:000:0002 належить до земель оборони та вибула з права користування Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира без його згоди, вимоги позивача про витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир частину земельної ділянки кадастровий номер 820886000:06:000:0002 та припинити речове право [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 820886000:06:000:0002. У задоволенні решти позовних вимог - про визнання недійсним свідоцтво про право власності серія та номер САЕ 908600 № 114306 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2483852 від 22.05.2013 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. суд відмовляє, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Визнання недійсним та скасування оспорюваних свідоцтва та рішення не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)). Порушене право позивача на користування спірною земельною ділянкою підлягає захисту саме шляхом витребуванням спірної земельної ділянки із незаконного володіння. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної даності, суд зазначає наступне. Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальний строк позовної давності складає 3 роки, перебіг якого розпочинається із дня коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення свого права. Суд вважає, що позивачем не було пропущено строку позовної даності, оскільки про порушення свого права позивач дізнався, отримавши рішенням № РВ-1800501162018 від 31.05.2018 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яким відмовило у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам (серед іншого, перетин з ділянкою № 1820886000:06:000:0002). Тобто, про порушення свого права позивач дізнався після 31.05.2018 року. Звернувшись із позовом 31.05.2021 року позивач не пропустив трирічний строк позовної давності. Доводи представника відповідача [PERSON] про порушення принципу належного врядування суд відхиляє, оскільки позивач не ухвалював рішення про виділення спірної земельної ділянки, а перебування у власності відповідача частини земельної ділянки, яка за законом відноситься до земель оборони не ґрунтується на законі. До того ж таке витребування частини земельної ділянки у володінні відповідача не сприятиме досягненню цілей обороноздатності держави. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що спірна земельна ділянка була виділена [PERSON] колгоспом ще у 1968 році, не є допустимими доказами на підтвердження факту правомірного набуття права власності на спірну земельну ділянку. Будь-яких письмових доказів про виділення уповноваженими особами цієї земельної ділянки суду не надано. Факт допущення норм чинного законодавства сільською радою при переданні [PERSON] земельної ділянки по фактичному користуванню загальною площею 0,84 га судом встановлено на підставі письмових доказів. Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить, як таким, що не впливають на висновки суду. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позовні вимоги задоволено частково, зокрема, визнано недійним та скасовано рішення № 317 від 08.06.2010 Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, правонаступником якої є Бердичівська міська рада, суд стягує із відповідача Бердичівської міської ради на користь позивача 2270 грн судового збору за дану позовну вимогу. Відповідач [PERSON] просив не стягувати із нього судові витрати, мотивуючи тим, що нічних доходів він не має, а дружина лише отримує 860 грн соціальної допомоги у зв`язку із народженням дитини, про що долучено докази. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки даний спір виник, серед іншого, через допущену бездіяльність позивача щодо своєчасної реєстрації прав на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а також невстановлення межових знаків земельних ділянок, а позивач, придбавши у 2013 році спірну земельну ділянку, не порушував чинного законодавства, суд не компенсує позивачеві 2270 грн судового збору за вимогу про витребування земельної ділянки із володіння [PERSON] . При відмові в компенсації судових витрат позивача із відповідача [PERSON] суд до того ж зважає на скрутний майновий стан відповідача.

Outcome: partial