Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі по тексту - Відповідач), в якому просила визнати кредитний договір, укладений нею та Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором, з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нею була підписана Заява - анкета, однак із Правилами та Умовами надання банківських послуг, вона ознайомлена не була. Разом з тим, позивач не отримував від банку примірник Умов та Правил надання банківських послуг, а підписував лише тільки анкету-заяву, тому які саме Умови та Правил надання банківських послуг мав на увазі відповідач під час підписання позивачем анкети-заяви не відомо. Крім того, відповідач нараховує позивачу неустойку та штрафи за порушення виконання договору, в той час як одночасне нарахування штрафу та пені за невиконання умов договору суперечить вимогам чинного законодавства. В той же час, Банк самостійно змінював та встановлював кредитний ліміт та умови кредитування, які позивач не підписував. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 14-15). 14.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Кобзар Ю.Б., в якому вказав про те, що заперечує проти позову в повному обсязі, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, представник відповідача вказував на те, що позивач не заперечує факт укладання з відповідачем кредитного договору від 16.09.2016 року так і факт отримання нею кредитних коштів та користування ними. Зокрема, відповідно до виписки по рахунку вбачається активне користування грошовими коштами по картці [NUMBER] протягом 2016-2020 років. Позивач, укладаючи з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір була беззаперечно ознайомлена з умовами, на яких їй банк пропонував укласти такий договір про що свідчить її підпис на документі. Своїм підписом позивач також підтвердила факт ознайомлення та угоди з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що були надані їй у письмовому вигляді, про що зазначено у договорі. До того ж позивач, підписавши договір, взяла на себе зобов`язання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач має намір позбавитися відповідальності, шляхом визнання кредитного договору в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. Разом з тим, позивачем не доведено жодного елементу недійсності правочину. На підставі вищенаведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 24-28). 12.10.2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, головуючим суддею обрано Підпалого В.В. (а.с. 53-56). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 57). 18.05.2022 року на адресу суду надійшли пояснення від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Є., відповідно до яких зазначив, що при укладенні кредитного договору була досягнута між сторонами згода з усіх істотних умов договору; кредитний договір був укладений у письмовій формі; кредитний договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; позичальник при укладанні кредитного договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення позичальника було вільним і відповідало його внутрішній волі. Таким чином, позивачем не доведено жодного елементу недійсності правочину. На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2022 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи по суті. В засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Представник відповідача АТ «КБ «Приватбанк» Кобзар Ю.Б. в засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши думку учасника провадження, дослідивши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що [PERSON] подала до АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 30). Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.641,644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначала, що не була ознайомлена з Умовами та Правила надання банківських послуг і Тарифів кредиту, однак з дати подання анкети-заяви протягом дії вказаного кредитного договору не зверталася до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін до запропонованої до підписання редакції кредитного договору, за роз`ясненням положень, які були їй не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору. Крім того, на підтвердження викладених обставин, на яких ґрунтуються вимоги позову, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що АТ КБ «Приватбанк» нараховує одночасно неустойку та штрафи за порушення виконання договору та самостійно встановлює та змінює розмір відсотків та кредитного ліміту. Ураховуючи викладене, відсутні підстави визнання недійсним кредитного договору в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, а також те, що в даному випадку позивач не довів обставин та підстав, за яких суд може визнати кредитний договір частково недійсним слід дійти висновку про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений нормами чинного цивільного законодавства. Ураховуючи те, що позивач не довела того, що відповідач нараховує їй одночасно неустойку та штрафи за порушення виконання договору, а також наявність самої заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором, з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій є необґрунтованими. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed