Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON] , звернулась в суд з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивачка є власником даної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.2008 року. З часу придбання квартири позивачкою, відповідач у ній не проживав і не проживає по теперішній час. Вони не перебувають з відповідачем у родинних відносинах та навіть не знайомі. Про реєстрацію відповідача в квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, позивачка дізналась нещодавно, коли отримувала довідку про склад сім`ї. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі позивачки, перешкоджає у здійсненні нею права користування та розпорядження власними майном, тому вона звернулася до суду та просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги повністю підтримує та просила суд ухвалити рішення про задоволення позову. Представник позивачки [PERSON] заяву позивачки підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, без участі позивачки та відповідача. У зв`язку з неявкою сторін просила судовий розгляд провести без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації на офіційному сайті судової влади, однак про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов не подавав. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу №1216 від 01.02.2008, позивачка стала власником житлової квартири [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов, складеного депутатом Хустської міської ради Величко Д., в квартирі [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. З пояснень наведених в позовній заяві вбачається, що позивачка з відповідачем не знайома і з часу купівлі-продажу квартири, останній в ній не проживав і не проживає по теперішній час. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону і таке право власника відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним, він не може бути протиправно обмежений у здійсненні свого права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі ст.391 ЦК України. З огляду на встановлене суд констатує, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в її будинку, так як останній відповідно України втратив право на користування жилим приміщеннями в будинку позивачки. Враховуючи наведене та

Outcome: approved