Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

09 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування\~позову зазначила,\~що вона\~з відповідачем\~перебуває в\~зареєстрованому шлюбі\~з 12\~червня 2021\~року.\~Від спільного\~проживання з\~відповідачем [INFO] у\~них народився\~син [PERSON] ,який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З вересня 2022 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Самостійно позивачу матеріально утримувати дитину важко, оскільки вона є інвалідом 3 групи, на даний час тимчасово не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки він має добрий стан здоров`я та є працездатним. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 20.12.2022 року. 15.12.2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки позивачем невірно зазначено дату народження сина та його РНОКПП він не є належним відповідачем по справі. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Зазначила, що помилка у позовній заяві в РНОКПП відповідача та в даті народження їх сумісного сина є лише технічною помилкою. Відповідач, у судовому засіданні, заперечував проти позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2021 року, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №149. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровського відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №537. Згідно з довідки до акту огляду МСЕК серії АД №090551 [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Як встановлено з позовної заяви та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, дитина проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дитини та позивача, як дружини, з якою проживає дитина [PERSON] , до досягнення сином трьох років. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.3 ст.181 СК України, за змістом якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує,\~що відповідач\~є працездатним,\~повинен влаштовувати\~своє життя\~так,\~щоб забезпечувати\~свою дитину,не надав заперечень, щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання сина в зазначеному в позовній заяві розмірі, а також відомостей про наявність у нього інших утриманців. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не подав заперечення проти стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою), а тому остання має право на утримання від чоловіка - батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав доказів, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. При визначенні розміру коштів на утримання [PERSON] суд враховує, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, повинен організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, тому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.80, 84 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на дружину, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде достатнім для розумних потреб позивача, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. Сторони не позбавлені можливості за взаємною згодою чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогою про стягнення аліментів на дитину та 992,40 грн. за вимогою про стягнення аліментів на дружину, а разом 1 984,80 грн. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved