Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, наданий останньому у позику їх батьком [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовують тим, що 13 червня 2008 року між їх батьком - [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики, який зареєстрований у реєстрі за № 3362. За вказаним договором [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 35000,0 грн., що еквівалентно 4700 євро по курсу Національного банку України на 13 червня 2008 року, строком на 10 років до 13 червня 2018 року включно або на його першу письмову вимогу. Повернення позиченої суми повинно бути здійснено у смт.Рокитне Київської області з урахуванням індексу інфляції. Якщо позика не буде повернута до вказаного у договорі строку, то [PERSON] вправі подати цей договір до стягнення. [INFO] [PERSON] помер. Позивачі є спадкоємцями першої черги після померлого. Відповідач, отримані за вказаним договором позики кошти, незважаючи на те, що строк їх повернення сплив ще 13.06.2018, позикодавцеві в особі спадкодавця за час життя останнього не повернув. [PERSON] , після прийняття спадщини за померлим батьком, усно звернувся до відповідача з вимогою повернення боргу. Проте відповідач звернення проігнорував та борг не повернув, ухилившись таким чином від досудового врегулювання спору. Крім того у позові зазначено, що письмова форма договору позики у наслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошей позичальнику. Договір позики є дійсним та ніким не оспорювався. Частиною 2 статті 533 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За загальним правилом при наявності "валютного застереження", тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За таких обставин, сторони договору позики домовилися про встановлення "валютного застереження", а тому сума , що підлягає сплаті у гривні, на підставі частини 2 статті 533 ЦК України, має визначатись за офіційним курсом EUR. Станом на подання позову - 14 червня 2021 року, офіційний курс гривні до EUR був встановлений у розмірі 32,989 грн. за 1 EUR. Таким чином заборгована сума позики на день звернення до суду становить 155048,30 грн. (4700 EUR х 32,989 грн. =155048,30 грн.) Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Курс валют станом на дату сплину строку виконання зобов`язання, відповідно до наявної на офіційному сайті Національного банку України інформації, становив 30,7519 грн. за 1 EUR, відтак, сума заборгованості, з якої має вираховуватись 3% річних становить 144533,93 грн. Період простроченої заборгованості становить з 13.06.2018 по 14.06.2021. Звідси 3 % річних від заборгованої суми позики складають: за період з 13.06.2018 по 31.12.2018 - 2399,66 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 202 (кількість днів) / 365 (днів у році) =2399,66 грн.) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 4336,02 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) =4336,02 грн.) за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 4336,02 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) =4336,02 грн.) за період з 01.01.2021 по 14.06.2021 - 1960,12 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 165 (кількість днів) / 365 (днів у році) =1960,12 грн.) Всього 3 % річних від заборгованої суми позики за період прострочення становить 13031,82 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 168080 гривень 12 коп, з яких 155048,30 грн. - сума позики та 13031,82 грн. 3 % річних. Вказану заборгованість позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь у рівних частинах. Крім того, просять судові витрати покласти на відповідача. Позиції учасників цивільного процесу до пред`явленого позову Відповідач, у наданому відзиві на позов від 12.08.2021, просить відмовити у задоволенні заявленого до нього позову в частині стягнення 3% річних. Свою позицію обгрунтовує тим, що позивачем [PERSON] було заявлено письмову вимогу про сплату ним боргу за договором позики від 13.08.2008, яку він отримав 07.06.2021, що підтверджується копією конверту про відправку вимоги. Оскільки до вимоги не було долучено копії вказаного договору позики від 13.06.2008, а свій примірник він втратив, він на адресу позивача [PERSON] 09.06.2021 відправив лист з проханням про надання копії згаданого договору позики. Вказаний лист було отримано [PERSON] 10.06.2021, але відповідь не надійшла. З сайту "Судова влада України" вбачається, що позивачі звернулися із позовом до нього 14.06.2021. Крім того, вважає, що вимога про стягнення з нього 3% річних у сумі 13031,82 грн. є безпідставною, оскільки вимогу кредитора про сплату боргу він отримав тільки 07.06.2021, а тому і право вимоги стягнення 3% річних у позивачів виникло саме із цієї дати. Вважає, що фактично право вимоги у позивачів 3% річних могли виникнути лише після 22.03.2021, тобто дати смерті позикодавця, оскільки датою раніше таке право взагалі не могло перейти. Також зазначає, що відповідно до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що спадкодавець помер [INFO] позивачам може бути видане свідоцтво про право на спадщину лише 22.09.2021, а тому на день звернення з позовом до суду у позивачів відсутнє право на стягнення грошових коштів, оскільки спадщина не прийнята та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Крім того, представником відповідача - адвокатом Мочинським А.Р. 09.09.2021 надано відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні заявленого до його довірителя позову, відмовити. Свою позицію представник відповідача обгрунтовує тим, що оскільки позикодавець - [PERSON] помер [INFO] то на момент подання позову (14.04.2021) та розгляду справи в суді ще не пройшов шестимісячний строк для прийняття спадщини з чого слідує, що наразі коло спадкоємців не визначене. Таким чином, оскільки позивачі не отримали Свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , відповідно до них ще не перейшли права та обов`язки спадкодавця, в тому числі і права вимоги за договором позики від 13 червня 2008 року. Крім того просить стягнути з позивачів понесені його довірителем - [PERSON] судові витрати. Представник позивачів - адвокат Зубицька Л.М. у судовому засіданні 06.06.2022 подала письмове клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та пояснень. Відповідно до наданих пояснень представник позивачів просила заявлений позов задовольнити. Свою позицію обгрунтувала тим, що вона вступила у справу 05.06.2022 на підставі договору про надання правової допомоги №07/22 від 05.06.2022. У процесі надання правової допомоги позивачам, нею зібрані додаткові докази у справі, якими є витяги про реєстрацію у спадковому реєстрі від 11.02.2022 видачі Свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] після померлого [PERSON] . Вказані витяги підтверджують факт вступу у спадщину позивачів після їх померлого батька [PERSON] . Крім того, відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Зазначені витяги були отримані позивачами вже після відкриття провадження у справі за їх позовом, та не могли бути подані до суду раніше у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. Відповідно до наданих представником позивачів додаткових пояснень посилання відповідача та його представника на те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на момент подання позову до суду вони не мали права такої вимоги у зв`язку з тим, що до них ще не перейшли права та обов`язки спадкодавця, в тому числі і права вимоги за договором позики від 13.06.2008 є необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, Верховним судом у порядку касаційного провадження у справі №6-7721св10 зроблено висновок про те, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 512 ЦК України допускає заміну в зобов`язання кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва - спадкування. Таким чином, для того щоб до спадкоємця перейшли права вимог за договором позики у тому обсязі, який мав спадкодавець, достатнім є сам факт прийняття спадщини. При цьому Верховний суд виходив з того, що зобов`язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов`язаним з його особою. З огляду на викладене, оскільки відсутні підстави для заперечення факту переходу (на підставі Свідоцтва про право на спадщину) до спадкоємця тих прав, які мав спадкодавець у відносинах позики, просить заявлений позов задовольнити у повному обсязі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 14.06.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15.07.2021 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 10 вересня 2021 року. 12 серпня 2021 року відповідачем надано відзив на заявлений до нього позов, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних. 09 вересня 2021 року представником відповідача надано відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні заявленого позову. Справу знято з розгляду 10.09.2021, 01.11.2021, 08.12.2021 та 26.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено до розгляду на 05.04.2022. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи було відкладено до10 години 30 хвилин 06.062022. У судовому засіданні 06.06.2022 представником позивачів заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме витягів про реєстрацію у спадковому реєстрі від 11.02.2022 видачі Свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] . Вказані витяги підтверджують факт вступу у спадщину позивачів після їх померлого батька [PERSON] . Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 06.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 годину 30 хвилин 02 серпня 2022 року. Вказаною Ухвалою суду також задоволено клопотання позивачів, заявлене у позовній заяві, та витребувано з Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської області копію спадкової справи №67/2021, заведеної 25.03.2021 після померлого [PERSON] . Матеріали зазначеної спадкової справи надані суду 16 червня 2022 року містять крім інших документів Договір про поділ спадкового майна, укладений 12 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до зазначеного Договору про поділ спадкового майна у спадщину до [PERSON] переходить, окрім індивідуально визначеного нерухомого майна та корпоративних прав, все інше майно, яке на день смерті належало [PERSON] , та не ввійшло до переліку в цьому договорі, тобто буде виявлене після посвідчення цього договору. 01 серпня 2022 року надійшло клопотання представника відповідача адвоката Мочинського А.В. про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідно до зазначеного клопотання просять відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві та вважають його передчасним, оскільки основним право установчим документом для позивачів у даній справі є свідоцтво про право на спадщину, а не витяг з реєстру спадкової справи. 01 серпня 2022 року надійшло клопотання представника позивачів адвоката Зубицької Л.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю у іншому провадженні. З огляду на зазначене клопотання представника позивачів розгляд справи відкладено до 13 години 27 жовтня 2022 року. 26 жовтня 2022 року повторно надійшло клопотання представника позивачів - адвоката Зубицької Л.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю у іншому провадженні. З огляду на зазначене клопотання представника позивачів розгляд справи відкладено до 09 години 17 листопада 2022 року. 17 листопада 2022 року представником позивачів адвокатом Зубицькою Л.М. надані додаткові пояснення щодо правової оцінки спірних правовідносин, відповідно до яких,"оскільки відсутні підстави для заперечення факту переходу (на підставі Свідоцтва про право на спадщину) до спадкоємця тих прав, які мав спадкодавець у відносинах позики", просить заявлений позов задоволити у повному обсязі. Крім того, через канцелярію суду нею подане клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у клопотанні зазначено, що в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення судового рішення нею буде подано заяву про розподіл судових витрат з наданням підтверджуючих документів щодо їх розміру. З огляду на викладене, розгляд справи відкладено до 10 години 30 хвилин 09 грудня 2022 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання, призначене на 09 грудня 2022 року, усіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 13 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, який зареєстрований у реєстрі за №3362. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 35000,0 грн., що еквівалентно 4700 євро по курсу Національного банку України на 13 червня 2008 року, строком на 10 років до 13 червня 2018 року включно або на його першу письмову вимогу. Повернення позиченої суми повинно бути здійснено у смт Рокитне Київської області із урахуванням індексу інфляції. Якщо позика не буде повернута до вказаного строку, то [PERSON] вправі подати цей договір до стягнення. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 березня 2021 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Райвідділом ЗАГС 19 березня 1983 року, [PERSON] народився [INFO] у смт.Рокитне Київської області. Його батьком є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області 12 грудня 2018 року, [PERSON] народилася [INFO] у смт. Рокитне Київської області. ЇЇ батьком є [PERSON] . Згідно з Свідоцтвом про одруження № [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області 25 серпня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 40 від 25.08.2000. Після одруження прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до довідки №369/нар. 02-14 від 11.06.2021, виданої державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської області, спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] є його діти: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою № 1572 від 09 вересня 2021 року, виданою Рокитнянською селищною радою Київської області [PERSON] був жителем смт. Рокитне і до дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . Місцем відкриття спадщини є смт. Рокитне. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64088169 від 25.03.2021 спадкова справа № 67405305 після померлого [INFO] [PERSON] , зареєстрована 25.03.2021 Рокитнянською районною державною нотаріальною конторою. 12 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, який зарестрований реєстрі за №2802.Відповідно до зазначеного Договору про поділ спадкового майна у спадщину до [PERSON] переходить індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно. У спадщину до [PERSON] переходить, окрім індивідуально визначеного нерухомого майна та корпоративних прав, все інше майно, яке на день смерті належало [PERSON] , та не ввійшло до переліку в цьому договорі, тобто буде виявлене після посвідчення цього договору. Застосовані норми права та мотиви їх застосування судом Частиною 1 статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами частини 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України позивачі відносяться до першої черги на спадкування за законом після смерті батька. Частиною 3 статті 1267 ЦК України передбачено, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно з вимогами частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, відповідно до частини 3 зазначеної статті, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину передбачено статтею 1297 ЦК України у випадку, якщо він прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація. Відповідно до частини 1 статті 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами частини 1 статті 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майного права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Відповідно до вимог статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 251 ЦК України визначено поняття строку та терміну. Так, строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, відповідно до статті 257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки. Висновки суду за результатами розгляду [PERSON] та [PERSON] є правонаступниками в порядку спадкування за їх померлим батьком [PERSON] в частинах, визначених Договором про поділ спадкового майна від 12 жовтня 2021 року. З огляду на умови зазначеного договору [PERSON] набула права власності на індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно, яке на день смерті належало її батьку - [PERSON] . [PERSON] набув права власності на інше індивідуально визначене нерухоме майно та все інше майно, яке на день смерті належало [PERSON] та не увійшло до переліку у Договорі про поділ спадкового майна від 12.10.2021, та було виявлене після його посвідчення. Таким чином право на одержання коштів, наданих [PERSON] у позику [PERSON] за Договором позики від 13.06.2008, належить спадкоємцю померлого [PERSON] - [PERSON] , який, за таких обставин є правонаступником позикодавця. Договір позики від 13.06.2008 є дійсним та ніким не оспорювався. Датою повернення позики є 13 червня 2018 року, що прямо зазначено у договорі. Оскільки сторони договору позики домовилися про встановлення "валютного застереження", тобто кошти були надані у еквіваленті до іноземної валюти - EUR, тому сума, що підлягає сплаті у гривні, на підставі частини 2 статті 533 ЦК України, має визначатись за офіційним курсом EUR на момент звернення з вимогою про повернення позики, оскільки остання не була повернене позикодавцю у визначений у договорі строк. Станом на 14 червня 2021 року, офіційний курс гривні до EUR Національним банком України був встановлений у розмірі 32,989 грн. за 1 EUR. Таким чином заборгована сума позики на день звернення до суду становить 155048,30 грн. (4700 EUR х 32,989 грн. =155048,30 грн.) Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Курс валют станом на дату сплину строку виконання зобов`язання - 13 червня 2018 року, який прямо зазначений у договорі позики, відповідно до наявної на офіційному сайті Національного банку України інформації, становив 30,7519 грн. за 1 EUR, відтак, сума заборгованості, з якої має вираховуватись 3% річних становить 144533,93 грн. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Таким чином, період простроченої заборгованості становить з 14.06.2018 по 13.06.2021. Звідси 3 % річних від заборгованої суми позики складають: за період з 14.06.2018 по 31.12.2018 - 2387,78 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 201 (кількість днів) / 365 (днів у році) =2387,78 грн.) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 4336,02 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) =4336,02 грн.) за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 4336,02 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) =4336,02 грн.) за період з 01.01.2021 по 13.06.2021 - 1948,24 грн (144533,93 грн. (сума боргу) х 3% (процентна ставка) / 100% х 164 (кількість днів) / 365 (днів у році) =1948,24 грн.) Всього 3 % річних від заборгованої суми позики за період прострочення становить 13008,06 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором позики від 13 червня 2008 року становить 168056 гривень 36 коп, з яких 155048,30 грн. - сума позики та 13008,06 грн. 3 % річних. З огляду на викладені обставини, виходячи із частки спадщини, прийнятої [PERSON] та [PERSON] після смерті їх батька [PERSON] , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 13 червня 2008 року. Вирішення питання про судові витрати Позивачі також ставлять питання про стягнення з відповідача судових витрат, понесених ними у зв`язку з розглядом справи. З огляду на дану вимогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що за подачу даного позову до суду [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 908,4 грн., що підтверджується квитанціями №80 від 14.06.2021 та №31 від 14.06.2021; [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 908,4 грн., що підтверджується квитанціями №81 від 14.06.2021 та №32 від 14.06.2021. Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача підлягає судовий збір у розмірі 908,4 грн., сплачений за подання позовної заяви [PERSON] . Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2021 між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Альянс Консалтинг груп» в особі адвоката Зубицької Любові Миколаївни укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №15/21. На підставі зазначеного договору 05 червня 2022 року видано ордер серії АІ №1237525. 05 червня 2022 року між позивачкою [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Альянс Консалтинг груп» в особі адвоката Зубицької Любові Миколаївни укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №07/22. На підставі зазначеного договору 05 червня 2022 року видано ордер серії АІ №1237526. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Представник позивачів, адвокат Зубицька Л.М. до закінчення справи по суті заявила про стягнення з відповідача на користь позивачів правової допомоги, разом з тим зазначила, що докази, які доводять розмір витрат на правову допомогу, будуть подані до суду протягом п`яти днів, відповідно до вимог ЦПК України, тому суд вказане питання не вирішує.

Outcome: partial