Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 234\~000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що має 29 років 9 місяців 23 дні загального страхового стажу, з них 20 років 07 місяців 18 днів працював у шкідливих підземних умовах праці. На виробничо-структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивач працював з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. 30.05.2013 року позивача звільнено з займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, йому була призначена пенсія в органах ПФУ по інвалідності. Відповідно до довідок МСЕК від 12.02.2018 року серії 12ААА № 051299 та серії 12ААА № 994581 у зв`язку з професійним захворюванням встановлено 60% втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Встановлено що позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.01.2014 року є висновок про наявність шкідлхронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, а тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків 234 000 грн. 18.08.2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Позивач посилаючись у позові на моральні страждання, фізичний біль, моральні переживання та ін. Однак доказів симптомів моральної шкоди суду не надано. Позивач вважає доказом наявності факту моральної шкоди довідку МСЕК № 051299 від 12.02.2018 року про встановлення 60% втрати професійної працездатності. Позивачем не зазначено які саме життєві зв`язки він втратив, в чому полягає погіршення психологічного стану на які саме додаткові зусилля він витрачає для організації свого життя. Крім того, ушкодження здоров`я, зазначені у довідці МСЕК відшкодовані позивачеві Фондом соціального страхування у повному обсязі, що свідчить про припинення деліктного зобов`язання з відшкодування шкоди пов`язаної з ушкодженням здоров`я та його припинення згідно ст. 599 ЦК України. Доказів які б підтверджували симптоми моральної шкоди, що перелічені в ст. 237-1 КЗпП України позивачем не надані, а вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на припущеннях. Ухвалою суду від 15.07.2022 року провадження по даній справі було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.11.2022 року вирішені клопотання представника відповідача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Пономаренко В.Л. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Суд вислухав представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України\~(ст. 55),\~Цивільному кодексі України\~(ст. 16),\~Цивільному процесуальному кодексу України\~(ст. 4). Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із записами у трудовій книжці [PERSON] працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». (а.с. 22-23). 30.05.2013 року [PERSON] був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2\~ст. 40 КЗпП України. 09.01.2014 року начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми, з якого вбачається, що [PERSON] Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини» встановлений діагноз: радикулопатія попереково-крижова\~L5,\~S1\~і шийна\~С5,\~С6\~переважно зліва\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями,\~стійким больовим\~синдромом,\~нейродистрофією у\~вигляді остеортрозу\~в поєднанні\~з періартрозом\~колінних (ПФ\~другого ст.)\~суглобів;\~вібраційна хвороба\~другого ст.\~від локальної\~вібрації з\~синдромом вегетативно-сенсорної\~поліневропатії верхніх\~кінцівок,\~з периферичним\~ангіодистонічним синдромом,\~з вазомотоно-трофічними\~порушеннями на\~кистях,\~нейстродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФС\~першого \~другого ст.),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~(ПФ\~другого ст.)\~суглобів;\~хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої ст.\~(пиловий\~бронхіт першої\~ст.,\~емфізема легень\~першої ст.)\~ЛН першого\~ступеня;\~нейросенсорна приглухуватість\~першого ступеня\~(з\~легким зниженням\~слуху)\~та 3\~групу інвалідності.\~(а.с.\~29) Даним актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія АБ № 0009295 від 06.02.2014 року [PERSON] встановлено первинно 60% втрати професійної працездатності, з яких : 30% - вібраційна хвороба; 15% - радикулопатія; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень; 5 % - туговухість, встановлена 3 група інвалідності. (а.с. 96). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 051299 12.02.2018 року [PERSON] повторно встановлена третя група інвалідності та встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких : 30% - вібраційна хвороба; 15% - радикулопатія; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень; 5 % - туговухість. (а.с. 17) Довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААА № 994581 [PERSON] повторно оглянутий 12.02.2018 року, з 01.03.2018 року останньому повторно встановлена третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково. Зазначені протипоказання, а саме: робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано: нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стац.лікування. (а.с. 18) Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України\~закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пунктами 9, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, факт спричинення моральної шкоди, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених\~статтею 1167 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні\~розміру відшкодування\~моральної шкоди\~суд приймає\~до уваги\~стан здоров`я\~позивача,\~втрату професійної\~працездатності,\~характер професійних\~захворювань та\~їх наслідки\~для здоров`я\~позивача,\~істотність вимушених\~змін в\~життєвих стосунках.\~ З\~урахуванням міркувань\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~зважаючи на\~те,\~що розмір\~відшкодування моральної\~шкоди має\~бути не\~більш,\~ніж достатнім\~для розумного\~задоволення потреб\~потерпілої особи\~і не\~повинен призводити\~до її\~збагачення,\~вважає що\~розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди у\~сумі 120\~000\~грн. відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, суд виходить із наступного. Відповідно до\~Закону України № 466\~внесено зміни до п.п. 164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України\~щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених\~Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26 000 грн. станом на 01.01.2022 року). У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial