Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 100924 земельні ділянки площами 2,4831 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:0824, та 0,5905 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:1455, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки в зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник\~ - адвокат Яременко М.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи (а.с. 13; 16) вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 2,4831 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:0824, та 0,5905 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:1455, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, на її ім`я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 100924. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32; 35-38). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] . Разом із нею проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14). Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , успадкував належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 100924 земельні ділянки. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким належні йому на підставі державного акта серії ЧН № 100924 земельні ділянки заповів [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9; 12). Зазначений заповіт є чинним, а тому спадкування земельних ділянок площами 2,4831 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:0824, та 0,5905 га, кадастровий номер 7423883000:02:001:1455, після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON] , як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за її заявою Носівською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 359/2009 до майна померлого [PERSON] , що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 781/02-31 від 22 вересня 2020 року (а.с. 20). Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті [PERSON] земельні ділянки, які на підставі державного акта серії ЧН № 100924 належали [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~ У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 7819/02-31 від 22 вересня 2020 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 100924 втрачено, що підтверджується оголошеннями про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 19). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved