Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа позовною заявою \~\~ [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 19 листопада 2008 року був прийнятий на котельню по [ADDRESS] слюсарем з ремонту устаткування котелень (черговим) по п`ятому розряду згідно наказу № 661-к від 18.11.2008р., 17 квітня 2009 року котельня по [ADDRESS] перейменовано на Теплоцентраль «Південна» згідно наказу № 66 від 17.04.2009р., з 18 березня 2011 року професія «слюсар з ремонту устаткування котелень» (черговий) іменована «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів (черговий)» згідно наказу № 63 від 18.03.2011р., з 21 грудня 2020 року позивач був переведений в котлотурбінний цех Теплоелектроцентралі-1 слюсарем з обслуговування устаткування електростанцій третьої групи згідно наказу № 883-к від 18.12.2020р., позивач 18 жовтня 2021 року був звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 779-к від 18.10.2021р. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2022 року по справі № 462/495/22 за позовом [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення недорахованої заробітної плати було ухвалено стягнути з відповідача на його користь 46125,00 грн. недорахованої заробітної плати за період з 01.01.2010р. по 30.09.2015р. та 72494,23 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, а всього стягнути 118619,23 грн. Протягом періоду з 18 серпня 2022 року по 23 серпня 2022 року позивачу було фактично виплачено відповідачем вищевказану недораховану заробітну плату в сумі 46 125,00 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 72494,23 грн., а всього 118\~619,23 грн. (з утриманням із цих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2021 року по 23 серпня 2022 року (фактично виплачено борг із зарплати та компенсацію) в розмірі 113\~685,00 грн. позивачем проведено відповідно до даного Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~за №\~100\~від 8\~лютого 1995\~року (далі Порядок). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункових листків заробітна плата позивача за серпень 2021р. та вересень 2021р. становила 15\~015,09 грн. (7\~208,82 грн. + 7\~806,27 грн.), позивачем було відпрацьовано за серпень 2021р. та вересень 2021р. 28 робочих днів (13 роб. дн. + 15 роб. дн.), середньоденна заробітна плата позивача складає 536,25 грн. (15\~015,09 грн. : 28 роб.дн.). Позивач зазначає, що середній заробіток, який підлягає виплаті за весь час затримки по день фактичного розрахунку, обчислюється шляхом множення 536,25 грн. (середньоденної заробітної плати) на кількість робочих днів, за весь час затримки. Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 18.10.2021р. заробітна плата не була виплачена позивачу в повному обсязі, тому, у відповідності до вимог ст.\~117\~КЗпП України відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, тобто, починаючи з 19.10.2021р. по 23.08.2022р. Згідно листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» норма тривалості робочого часу за період з 19 жовтня по 31 грудня 2021 року становить 53 робочих днів. Згідно листа Міністерства економіки України від 12.08.2021 року № 47-03/520 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік» норма тривалості робочого часу за період з 01 січня по 23 серпня 2022 року становить 159 робочих днів. Разом кількість робочих днів, за весь час затримки розрахунку, тобто, починаючи з 19.10.2021р. по 23.08.2022р. становить 212 робочих днів. Отже, позивач вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго на його користь становить: 536,25 грн. (середньоденна заробітна плата) х 212 (кількість робочих днів) = 113\~685,00 грн. (Сто тринадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.). Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 113\~685,00 грн., судовий збір в розмірі 1136,85 грн. та 4\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.10. 2022 року у даній справі відкрито спрощене провадження та призначено до розгляду. \~ \~ \~ \~Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галина Негря на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимога про стягнення 113\~685,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є неспівмірною, з огляду на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, який полягає в тому, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Вважає, що, враховуючи наведену позицію Верховного Суду, стягнення 113\~685,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у повному обсязі є несправедливим, необґрунтованим. Додає, що незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду. Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки. Саме такі дії можуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні. Вважає, що в даному спорі буде обгрунтованим застосувати принцип співмірності і справедливості. Просить відмовити в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Прімєрова Н.Г. на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач не погоджується із аргументами і запереченнями відповідача, зокрема, зазначає, що в даній справі не підлягає застосуванню постанова Великої палати Верховного Суду від 26.06.2019р., оскільки його позовні вимоги до відповідача про стягнення недорахованої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати були задоволені судом в повному обсязі, просить врахувати, що відповідач недораховував позивачу заробітну плату систематично протягом\~ 5 років 9 місяців (з 01.01.2010 по 30.09.2015). Представник позивача просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. На адресу Шевченкіського районного суду м. Львова представник позивача адвокат Прімєрова Н.Г. подала заяву про проведення розгляду за відсутності позивача та представника позивача. На адресу Шевченкіського районного суду м. Львова представник відповідача подала клопотання про проведення розгляду без її участі. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтовані та доведені в суді. Як встановлено судом, позивач з 19 листопада 2008 року прийнятий на посаду 2 слюсаря з ремонту устаткування котелень (черговим) по п`ятому розряду згідно наказу № 661-к від 18.11.2008р. до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» котельні по вул. Надійній, у м. Львові. 17 квітня 2009 року котельню по [ADDRESS] перейменовано на Теплоцентраль «Південна» згідно наказу № 66 від 17.04.2009р., з 18 березня 2011 року професія «слюсар з ремонту устаткування котелень» (черговий) іменована, як - «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів (черговий)» згідно наказу № 63 від 18.03.2011р., з 21 грудня 2020 року позивач був переведений в котлотурбінний цех Теплоелектроцентралі - 1 слюсарем з обслуговування устаткування електростанцій третьої групи згідно наказу № 883-к від 18.12.2020р., позивач 18 жовтня 2021 року був звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 779-к від 18.10.2021р. Починаючи із 01 січня 2010 року відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за період з 01.01.2010р. по 30.09.2015р. належної йому заробітної плати, оскільки при розрахунку його посадового окладу за вказаний період відповідач суттєво занижував розмір мінімальної тарифної ставки, що є порушенням положень регіональних угод. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2022 року по справі № 462/495/22 за позовом [PERSON] до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення недорахованої заробітної плати було ухвалено стягнути з відповідача на його користь 46125,00 грн. недорахованої заробітної плати за період з 01.01.2010р. по 30.09.2015р. та 72494,23 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, а всього стягнути 118619,23 грн. Протягом періоду з 18 серпня 2022 року по 23 серпня 2022 року позивачу було фактично виплачено відповідачем вищевказану недораховану заробітну плату в сумі 46 125,00 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 72494,23 грн., а всього 118\~619,23 грн. (з утриманням із цих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Розрахунок середнього заробітку позивача за час затримки виплати при звільненні за період 19.10.2021 року по 23.08.2022 року становить 113\~685,00 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати, яка становить 536,25 грн.\~ Відповідно до ч. 4 ст. 82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаним судовим рішенням встановлено порушення відповідачем за період з 01.10.2010 року по 30.09.2015 року трудового права позивача, зокрема, на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством. Ця обставина не потребує додаткового доведення в суді. Відповідно до статті 116\~КЗпП України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117 КЗпП України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до ч. 1 ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~року №13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно із абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 536,25 грн. (середньоденна заробітна плата) х 212 (кількість робочих днів) = 113\~685,00 грн. (Сто тринадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 00 коп.) за період з 19.10.2021 року по 23.08.2022 року. Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Зазначена позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 26 червня 2019 року у справі за № 761/9584/15. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 113\~685,00 позивачем проведено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 8 лютого 1995 року. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано, власного розрахунку не надано, а, отже, такий приймається судом до уваги (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Натомість відповідач не погоджується із розміром відшкодування та з урахуванням принципу співмірності просить зменшити такий. На час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок у повному обсязі, тому, на думку суду буде розумним і справедливим визначити позивачу розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 60 000,00 грн.\~ Відповідно до ч. 1 та 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 136,85 грн. сплаченого судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст.. 247 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: partial