Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення аліментів, в якій просить встановити факт, що він [PERSON] , [INFO] самостійно виховує двох малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачкою перебували в офіційному шлюбі та від шлюбних відносин [INFO] у них із [PERSON] народився син [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . 07 листопада 2014 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. 20 листопада 2014 року між ним та [PERSON] був укладений договір про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні, який зареєстровано в реєстрі за № 1952, відповідно до якого мати після розірвання шлюбу буде проживати окремо від батька та дітей. З 2014 року, він разом із своїми малолітніми синами проживають за адресою: [ADDRESS] , сини знаходяться на його утриманні та вихованні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 17.11.2014 року № 1427, а також довідкою про склад сім`ї від 09.09.2022 року № 896. Зазначає, що він в змозі, як фізично так і фінансово виховувати їхніх малолітніх дітей, а тому сини будуть проживати разом з ним та знаходитися на його утриманні та вихованні. Оскільки його сини знаходяться на його одноособовому утриманні, і він самостійно їх виховує, забезпечує всім необхідним для проживання та розвитку дітей, тому у нього постало питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту, оскільки виникають питання щодо переміщення його і дітей без документального оформлення згоди від матері, яка проживає разом з дитиною, а також вважає за необхідне стягувати з матері аліменти на утримання їхніх дітей. В зв`язку з тим, що їхні сини проживають разом з ним та повністю знаходяться на його утриманні, тому є необхідним стягувати аліменти на утримання дітей з матері [PERSON] . Підтримуючи вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] 10.12.2022 року звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Вимоги викладені у позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення аліментів підтримує повністю та просить встановити факт, що сини перебувають на його повному утриманні та вихованні. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій вона підтвердила факти викладені в позовній заяві її колишнім чоловіком [PERSON] в повному обсязі. Вона дійсно через особисті обставини передала синів [PERSON] та [PERSON] для того, щоб сини проживали в подальшому виключно з їх батьком [PERSON] . Також підтверджує той факт, що їхні сини [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному утриманні та вихованні у батька [PERSON] . Не заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення аліментів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстрований 08 травня 2008 року у Шировецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03. Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.11.2014 року (цивільна справа № 724/2064/14-ц) шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбних відносин в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, наданими до матеріалів справи. Згідно договору про визначення місця проживання дітей від 20 листопада 2014 року, батьки [PERSON] та [PERSON] за попередньою домовленістю між собою досягли згоди і підписанням цього договору засвідчують своє волевиявлення щодо того, що після розірвання шлюбу між ними, їхні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від шлюбу матері та батька і на момент підписання цього договору є малолітніми дітьми, які залишаються і будуть проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного договору. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 17 листопада 2014 року, при обстеженні встановлено, що до складу сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На утриманні [PERSON] залишилось двоє малолітніх дітей. Шлюб між батьками розірвано відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.11.2014 року. Сім`я проживає в господарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання сім`ї посередні. Згідно довідки виконавчого комітету Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: батько [PERSON] , [INFO] , учасник бойових дій, брат [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, та в них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на утриманні та вихованні батька [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] в своїй заяві, яка подана до суду, не заперечується факт проживання та перебування синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на повному утриманні та вихованні батька [PERSON] . Однак, як встановлено судом, у позивача виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дітей, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, а також постає питання щодо переміщення із дітьми без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає із дітьми. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги заяву матері дітей, яка міститься в матеріалах справи та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно для юридичної фіксації зазначеного факту, оскільки виникають питання щодо переміщення його і дітей без документального оформлення згоди від матері, а також те, що встановлення вказаного юридичного факту не породжує спір про право, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі, оскільки у відповідності до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, є достатньо підстав для встановлення вказаного юридичного факту [PERSON] . Також, позивач посилається на те, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, такий рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум, а так як позивач не зможе один забезпечити належний рівень, тому і просить стягнути з матері дітей, яка є здоровою та працездатною та може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки при сплаті відповідачкою аліментів у зазначеному розмірі буде забезпечуватися рівність при несенні обов`язку утримання дітей. При цьому, судом встановлено, що відповідачка не заперечує щодо розміру аліментів зазначених позивачем в позовній заяві, що і визнала в своїй заяві, поданій до суду 14.12.2022 року. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду і просить стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) з відповідачки щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, що і не заперечується відповідачкою. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина друга статті 182 Сімейного кодексу України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки відповідачка є матір`ю малолітніх дітей, тому у відповідності до ст. 180 СК України вона зобов`язана утримувати їх до досягнення ними повноліття. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з даним позовом 06 грудня 2022 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх. № 02-75-10247 від 06.12. 2022 року. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дітей, суд приходить до висновку, що відповідачка може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 06 грудня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved