Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області про стягнення грошових коштів не виплачених при звільненні. В обґрунтування поданого позову позивач вказала, що в період з 06.03.2018 року по 24.05.2021 року вона перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради та займала посаду сторожа адмінбудівлі. 16.03.2021 року Вилківською міською радою прийнято рішення № 309 про припинення діяльності відповідача КП «Вилківський міськводоканал» шляхом ліквідації та створення ліквідаційної комісії. Встановлено строк припинення діяльності КП «Вилківський міськводоканал» не раніше 2-х місяців з дня публікації дати оприлюднення повідомлення на офіційному сайті. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 19\~948,18 грн. Як вказує позивач, при звільненні, повного розрахунку з виплати заробітної плати згідно з штатним розписом та виплати компенсації за невикористану щорічну оплачувану відпустку, вихідну допомогу в розмірі не менш одного середньомісячного заробітку, відповідно до законодавства та колективного договору, вона не отримала. Відповідач не виплачує заборгованість по заробітній платі, посилаючись на відсутність коштів. На підставі вищезазначеного позивач просила суд стягнути з комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради, код ЄДРПОУ 41819049 на її користь: -заборгованість по заробітній платі у сумі 19\~948,18 грн; - середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення; -компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів; \~ \~ \~ \~ -вихідну допомогу у розмірі зазначеному у колективному договорі між адміністрацією і трудовим колективом комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради на 2018-2023 рр. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 17.08.2021 року, прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі. Представник відповідача комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради, належним чином повідомлений про строк подання відзиву, його до суду не подав відзив. Представник третьої особи, Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області подав заяву, в якій просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Беручи до уваги, що відповідач належним чином був повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд\~ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та надані докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 06.05.2003 року на ім`я [PERSON] встановлено, що: - наказом № 6-к від 06.03.2018 року [PERSON] прийнята сторожем адмінбудівлі КП «Вилківський міськводоканал» в порядку переведення з КП «Зміїний»; - наказом № 45/к від 21.05.2021 року [PERSON] звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства в порядку п. 1 ст. 40 КЗпП України /а. с. 7/. Згідно довідки наданої головою ліквідаційної комісії КП «Вилківський міськводоканал» встановлено, що заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі КП «Вилківський міськводоканал», станом на 01.06.2021 року становить 19948,18 грн /а.с. 8/. Відповідно довідки про середню заробітну плату, виданої Головою ліквідаційної комісії КП «Вилківський міськводоканал» встановлено, що середня заробітна плата [PERSON] на підприємстві КП «Вилківський міськводоканал» за період з 01.04.2021 року по 24.05.2021 року становить 3653,30 грн /а.с. 45/. Згідно довідки-розрахунку компенсації за невикористану відпустку, наданої Головою ліквідаційної комісії КП «Вилківський міськводоканал» встановлено, що [PERSON] була звільнена з комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради з 24.05.2021 року у зв`язку з ліквідацією підприємства. На дату звільнення [PERSON] не використала частину щорічної основної відпустки тривалістю 21 календарних дні за період з 06.03.2020 року по 05.03.2021 року та 5 календарних днів за період з 06.03.2021 року по 24.05.2021 року. Компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів склала 5070,78 грн. Середньоденна сума для розрахунку компенсації становить 195,03 грн. Як вбачається з копії колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради на 2018-2023 рр. при припиненні трудового договору на підставі п. 6 ст. 36, п. 1, 2, 6 ст. 40 КЗпП України працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку (п. 2.10 Розділу ІІ). Виплату заробітної плати погоджено проводити не менше двох разів на місяць (п. 3.9 Розділу ІІІ). На відповідному підприємстві встановлено п`ятиденний робочий тиждень із тривалістю робочого часу 40 годин у тиждень (п.3.16 Розділу ІІІ) /а.с.47-59/. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 43 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму\~без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно із\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України\~визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, як встановлено в ході розгляду справи та не оспорено відповідачем, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати станом на день звільнення 19948, 18 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки по день ухвалення рішення, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.117\~КЗпП України\~у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені\~статтею 116\~цього\~Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Отже, за загальним правилом,\~у зв`язку з несвоєчасним розрахунком із звільненим працівником, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що в день звільнення позивачу не було виплачено належні до сплати суми, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно зі ст.117\~КЗпП України компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку працівника за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. З врахуванням вищенаведеного, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за весь період затримки розрахунку: -з 22 травня 2021 року 10 днів; - червень 2021 року 20 днів, - липень 2021 року 22 дні; - серпень 2021 року 21 день; - вересень 2021 року 22 день; - жовтень 20 днів; - листопад 2021 року 22 дні; грудень 2022 року 22 дні; - січень 2022 року 19 днів; - лютий 2022 року 20 днів; - березень 2022 року 23 дні; - квітень 2022 року 21 день; - травень 2022 року 22 дні; - червень 2022 року 22 дні; - липень 2022 року 21 день; серпень 2022 року 21 день; - серпень 2022 року 23 дні; - вересень 2022 року 22 днів; - жовтень 2022 року 21 день; - листопад 2022 року 22 дні; - грудень 2022 року 7 днів. Загальна кількість днів склала 423 дні. З врахуванням вищенаведеного, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі в розмірі 82\~497,69 грн за 422 робочих днів, що збігли з моменту звільнення позивача до моменту ухвалення судового рішення (195,03 грн/день?423 дні). Середній заробіток розрахований згідно інформації наданої КП «Вилківський міськводоканал» щодо виплат заробітної плати [PERSON] . Інших належних та допустимих доказів, відповідно до яких суд мав би можливість здійснити вирахування суми середнього заробітку та, відповідно, загального розміру заявлених позивачем до стягнення сум, суду не надано. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів, суд приходить до наступного висновку. Статтею 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам (частина дванадцята статті 10 Закону України «Про відпустки»). Частиною 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно роз`яснень, які надані в Листі Міністерства праці і соціальної політики від 24.06.2011 р. N 208/13/116-11 «Щодо грошової компенсації працівникам за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток», за невикористану щорічну відпустку працівник може отримати компенсацію тільки при звільненні. Кількість днів щорічної відпустки, за які необхідно виплатити компенсацію працівникові, має розраховуватися виходячи з фактичної належної йому тривалості щорічної відпустки, яка визначається пропорційно відпрацьованому ним часу. Загального нормативно-правового акта, який би визначав порядок розрахунку кількості днів щорічної відпустки, немає. Тому при підрахунку днів щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу доцільно скористатися механізмом нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у постанові Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», тобто прив`язку розрахунку днів відпустки робити до календарних днів робочого року, в якому працював працівник. Відтак, для належного вирішення спору слід визначити грошовий розмір компенсації невикористаної відпустки, належної позивачу при звільненні. Порядок обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки врегульовано Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно із підпунктом «б» пункту 4 Порядку, компенсація за невикористану відпустку є одноразовою виплатою. Відповідно до п. 2 розділу І та п. 7 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції на час звільнення позивача, далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Нарахування виплат за час щорічної відпустки, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року (за винятком святкових і неробочих днів). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються. Як вбачається з довідки-розрахунку компенсації за невикористану відпустку, наданої головою ліквідаційної комісії КП «Вилківський міськводоканал» встановлено, що компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів склала 5070,78 грн. Між тим, як вбачається з відповідної довідки за 12 місяців, що передували звільненню позивачу було нараховано 63970,95 грн та відпрацьовано 328 днів, у зв`язку з чим, грошова компенсація за невикористану відпустку становить 5070,86 грн ( 65327,99 : 337 х 29). На підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Щодо стягнення з відповідача вихідної допомоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» (станом на момент спірних правовідносин), колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ст. 9 вказаного Закону положення колективного\~договору поширюються\~на всіх\~працівників підприємств\~незалежно від\~того,\~чи є\~вони членами\~профспілки,\~і є\~обов`язковими\~як для\~роботодавця,\~так і\~для працівників\~підприємства.\~Положення генеральної,\~галузевої (міжгалузевої),\~територіальної угод\~діють безпосередньо\~і є\~обов`язковими\~для всіх\~суб`єктів,\~що перебувають\~у сфері\~дії сторін,\~які підписали\~угоду. Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Відповідно до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом комунального підприємства «Вилківським міськводоканал» Вилківської міської ради на 2018-2023 роки, укладеного між Роботодавцем, в особі директора комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради, який діє на підставі Статуту і уповноважений представляти інтереси власника, з однієї сторони та уповноваженим представником трудового колективу комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» в особі Передері О.І. встановлено, що договір укладений для регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних інтересів на підприємстві (організації, установі), взаємного узгодження інтересів Працівників та Роботодавця. Згідно Розділу ІІ Колективного договору встановлено, що при припиненні трудового договору на підставі (п. 6 ст. 36, п. 1, 2, 6 ст. 40 КЗпП України) працівнику виплачується вихідна допомога в розмірі не менше середньомісячного заробітку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна), заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Таким чином, враховуючи, що середньоденна сума виплати, виходячи з довідки-розрахунку, наданої відповідачем становить 195,03 грн, суд приходить до висновку, що до стягнення підлягає вихідна допомога в розмірі 3217,99 грн ( 193,85х33:2), що становить середньомісячну заробітну плату відповідача за останні два місяці, що передували звільненню. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК\~України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, враховуючи відсутність відзиву та заперечень з боку відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у розмірі 1 відсотка судового збору від загального розміру задоволених позовних вимог майнового характеру по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно\~ст. 141 ЦПК України. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць слід допусти до негайного виконання. На підставі ст. 43 Конституції України, п. 1 ст. 40, ст. ст. 47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про відпустки», Закону України «Про колективні договори і угоди», та

Outcome: approved