Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за рішенням суду сплачує на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має ще чотирьох дітей. Вказує, що оскільки в нього на утриманні перебувають інші малолітні дитини, у позивача змінився майновий стан, а тому він звернувся до суду з даним позовом. 30.08.2022 року вищезазначену цивільну справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Цуранову А.Ю. 13.10.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 01.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування відзиву вказує про відсутність доказів про фактичні обставини, зокрема перебування на його утриманні батьків, які проживають окремо від позивача і про них піклується брат позивача. Наявність інших утриманців не звільняє позивача від утримання сина [PERSON] , який росте та потребує першочергових потреб для навчання, розвитку дозвілля, фізичного та духовного розвитку. Позивач має гарне здоров`я, має можливість забезпечувати усіх дітей, є працездатним, має роботу, постійний дохід та нерухоме майно, а народження дітей не може бути підставою для зменшення і так мінімального розміру аліментів. Натомість відповідач за станом здоров`я тимчасово не працює, має травму ноги, лікується у ортопеда травматолога, а спільний син потребує оперативного лікування. Зазначає про недоведеність погіршення майнового становища позивача, а зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам їх спільної дитини. 19.12.2022 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, позиція сторони зазначена у відзиві. 19.12.2022 року від відповідача на адресу суду вдруге надійшла заява (дата заяви 14.12.2022 року) про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами. Однак, з огляду на імперативні норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України, враховуючи необґрунтованість заяви, відсутність доказів про неможливість прибуття сторони в судове засідання, відсутність виключних обставин та порушення прав позивача на строки розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2016 року у справі № 357/16191/15-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква Київської області, аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2015 року і до повноліття дитини. За змістом вказаного рішення [PERSON] позов визнав. Виконавчий лист по вказаній справі перебуває на примусовому виконанні у Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області, виконавче провадження № 52497123. Станом на 01.06.2022 року заборгованість по сплаті позивачем аліментів становить 13 744,66 грн. За постановою державного виконавця від 15.06.2022 року у ВП № 52497124 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , який працює в ФГ «Агротрейд-2006». 23.04.2016 року [PERSON] одружився з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2016 року. Від другого шлюбу позивач має чотирьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , диньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження. Позивач разом [PERSON] та чотирма дітьми зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/10742 від 12.08.2022 року. [PERSON] працює в ТОВ «Люксвен Рітейл» з 15.09.2017 року та займає посаду «оператор заправних станцій 3-го розряду». На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що вбачається з довідки № ВР000000007 від 22.08.2022 року. [PERSON] працює в ФК «Агротрейд-2006» з 01.06.2022 року та займає посаду «маляр», дохід за період з 01.06.2022 року по 31.10.2022 року склав 109 516,77 грн., що вбачається з довідки ФК № 9 від 21.11.2022 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.1981 року народження. Вказані особи є пенсіонерами за віком, [PERSON] встановлено І групу інвалідності з 11.02.2021 року та він потребує постійної сторонньої допомоги. Згідно з витягами з медичної карти КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер» № 845 від 28.01.2020 року та № 9650 від 02.10.2020 року, [PERSON] встановлено діагноз рак прямої кишки ІІІ стадії. 20.01.2020 року та 23.09.2020 року виконано операції. Вказаний діагноз підтверджено довідкою КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер» № 23 від 27.01.2021 року. За даними індивідуальної програми реабілітації інваліда № 385 від 11.02.2021 року [PERSON] має низький реабілітаційний потенціал, потребує забезпечення медичного призначення та сторонньої допомоги. [PERSON] має варикозне захворювання нижніх кінцівок\~ С3 по СЕАР ХВН І ст. Гострий тромбофлебіт великої підшкірної вени правої гомілки. З 17.12.2020 року по 05.01.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» із медичної карти стаціонарного хворого № 10401. Відповідач [PERSON] має діагноз: часткове пошкодження заднього рогу медіального меніску та тіла латерального меніску ІІ ст., порціальне пошкодження мед. зв`язки утримача надколінника, солітарні кісткові кісти метафізів стегнової та в/гомілкової кісток лівої н/к. Рекомендовано: НП33, стаціонарно-курортне лікування, обмеження фізичної нагрузки, лікування та нагляд у сімейного лікаря, що вбачається з консультативного заключення КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» від 04.10.2022 року. Син сторін [PERSON] має діагноз аденоїдні вегетації, рекомендовано оперативне лікування, що підтверджується випискою КНП БМР «Міський центр медико-санітарної допомоги № 2№ від 28.09.2022 року. Позивачем долучено розрахунок Відділу ДВС № 109282 від 21.11.2022 року, відповідно до якого станом на 01.11.2022 року заборгованість по аліментах у ВП № 52497123 [PERSON] повністю сплачено. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або ж зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці. Вказана позиція відображена у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Перевіряючи доводи позивача, викладені в позові, суд дослідив надані стороною докази і дійшов висновку, що у позивача [PERSON] після винесення рішення про стягнення аліментів дійсно змінився сімейний стан, оскільки у нього народилось четверо дітей. Також суд враховує, що згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Даний обов`язок на рівні з обов`язком утримувати дітей є імперативним та прямо передбачений чинним законодавством, при цьому наявність у позивача брата, який самостійно несе такі витрати, відповідачем не доведено. Суд також враховує докази [PERSON] про травму ноги, тимчасове безробіття та захворювання аденоїдів дитини. Разом з цим, застосовуючи частину першу статті 89 ЦПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з огляду на розмір заробітної плати позивача, розмір сплачуваних ним на користь відповідача аліментів та рівний обов`язок обох батьків по утримуванню дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову. Слід також звернути увагу, що за змістом рішення суду від 19.01.2016 року відсутні відомості про майновий стан сторін на час його прийняття, отже у справі, що розглядається, суд враховує позицію обох сторін в цій частині, а також надані сторонами докази в сукупності. Таким чином, врахувавши доводи обох сторін, з урахуванням фактичних обставин справи, які мають істотне значення, на переконання суду наявні передбачені статтею 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів. При вирішенні позовних вимог суд враховує інтереси дитини [PERSON] , [INFO] , необхідність його належного матеріального забезпечення та той факт, що отримувач аліментів [PERSON] зобов`язана утримувати дитину до досягнення сином повноліття, як і батько дитини. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються із нього на користь відповідача на утримання спільного сина. З метою забезпечення матеріального забезпечення спільної дитини сторін та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини, суд вважає, що зменшення частки матеріального забезпечення дитини з 1/4 на 1/6 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, не порушить право дитини [PERSON] на отримання матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. за подання даного позову.

Outcome: approved