Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У листопаді\~2022\~року [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Гарбарчук\~Наталія Миколаївна,\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~(далі\~ТОВ)«Фінансова компанія «Авансар» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 81656 від 02.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23\~502,25 грн. Позов мотивовано тим, що у червні 2022 року заблоковано банківську картку позивача, як з`ясувалось державним виконавцем Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в ході виконавчого провадження по виконанню оспорюваного виконавчого напису нотаріуса накладено арешт на кошти позивача в банківських установах. Позивач вважає,\~що виконавчий\~напис вчинено\~з порушенням\~вимог статей\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки стягувачем не подані нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, позивач не згодна із сумою заборгованості, зокрема нарахованих відсотків та пені. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач ТОВ«Фінансова\~компанія «Авансар» правом подати відзив на позов не скористався. Позиція інших учасників справи. Письмових пояснень від третіх осіб не надійшло. Рух справи в суді. На підставі ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. За змістом ч. 4 та ч. 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення учасників, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників, є дата складання повного судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. За матеріалами справи 17.03.2016 [PERSON] підписала заяву-приєднання № 2531620 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» у ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», за змістом якої отримала кредит в розмірі 8\~000 грн на строк 36 місяців під 3,99 % в місяць. Кредитний договір нотаріально не посвідчений. 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 81656, у якому запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованість за період з 17.03.2016 по 28.05.2021 включно у розмірі 9 298,14 грн за тілом кредиту; 13 354,11 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; плату за вчинення виконавчого напису (без зазначення суми), а всього 23 502,25 грн. У виконавчому написі зазначено про те, що право вимоги до [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» набуло від ТОВ «Фінансова Компанія «Фагор», код ЄДРПОУ 40202955, на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018, якому в свою чергу ТОВ «Фінансови Компанія «Плеяда», код ЄДРПОУ 40210636, відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 3 від 22.05.2016, якому ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», код ЄДРПОУ 39140702, на підставі договору відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016, відступлено право вимоги за кредитним договором № 2531620 від 17.03.2016, укладеного мiж ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] . За вказаним виконавчим написом нотаріуса Ковельським відділом\~державної виконавчої\~служби у\~Ковельському районі\~Волинської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів),відкрито виконавче провадження, накладено арешт на кошти на відкритих рахунках [PERSON] . Предметом позову є оспорювання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до\~статті 87\~Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 зроблено висновок, про те, що судовими рішеннями визнано не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, закон вимагає від стягувача надати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначено: «законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має проводитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному\~статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цій справі відповідачем не наданий суду нотаріально посвідчений кредитний договір, який міг слугувати підставою для вчинення виконавчого напису. Крім того позивач заперечує факт отримання будь-якого повідомлення про існування заборгованості. Відповідач не надав суду доказів направлення листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч 8 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Понесені та заявлені позивачем судові витрати складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 992,40 грн і судових витрат на професійну (правничу) допомогу в сумі 2 000 грн. Згідно долученого до позовної заяви договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт № 40 від 07.11.2022 та квитанції від 07.11.2022, виданих адвокатом Гарбарчук Н.М., позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Від відповідача не надходило клопотань в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, тому заявлені витрати необхідно стягнути повністю з відповідача на користь позивача. Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, оскільки у розумінні положень частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 і неодноразово повторював Верховний Суд, зокрема у постанові від 09.02.2022 у справі № 523/3904/19.

Outcome: approved