Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

28.09.2022 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом вказуючи на те, що за час перебування в шлюбі з відповідачкою, починаючи з 24.09.2011 року по 26.08.2018 року, ними за рахунок спільних коштів було придбано автомобіль марки DAEWOO МАТІZ 2011 року випуску, який зареєстрований на ім`я [PERSON] . Ринкова вартість автомобіля на момент подачі позову до суду становить 134240 гривень відповідно інформації з сайту АVТО RІА в мережі Інтернет. Оскільки на даний час виникла необхідність у поділі вказаного майна, але згоди між ними в добровільному порядку не досягнуто, просив стягути з відповідачки на його користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля в сумі 67120 гривень, який залишити у власності відповідачки, та вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою суду від 18.10.2022 року відкрито провадження по справі з визначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.11.2022 року, яке відкладено на 17.11.2022 року з об`єктивної причини. Ухвалою суду від 17.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.12.2022 року. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ковалюх В.М. позовні вимоги підтримали і просили задовольнити їх із зазначених у позовній заяві підстав. Вважають, що на час звернення до суду трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 72 СК України, не сплинув, виходячи з положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також був перерваний відповідно до положень ч. 2 ст. 264 ЦК України в зв`язку з пред`явленням 19.07.2019 року позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. Представник відповідачки - адвокат Мироненко С.М. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Заперечував проти вартості спірного автомобіля, визначеної позивачем, так як вважає вказаний доказ неналежним. Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 24.09.2011 року. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.07.2018 року, яке не оскаржувалося та набрало законної сили 27.08.2018 року, шлюб між ними розірвано. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.12.2020 року вирішено питання про розподіл спільного майна подружжя по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Автомобіль марки DAEWOO МАТІZ 2011 року випуску був придбаний сторонами в період шлюбу та зареєстрований 19.06.2012 року за [PERSON] . Згідно інформації з сайту АVТО RІА в мережі Інтернет ринкова вартість автомобіля на момент подачі позову до суду становить 134240 гривень. За приписами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч.ч 1,2,4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина, чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 22-23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподіл спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: транспортні засоби. Частинами 1-2 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що автомобіль, про поділ якого просить позивачка, був придбаний стронами під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і є річчю неподільною, добровільної згоди щодо його поділу між ними не досягнуто, відповідачкою не спростовано доводів позивача щодо його вартості, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Заявлене представником відповідачки клопотання про застосування строку позовної давності, передбаченого ч. 2 ст. 72 СК України, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 02.04.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, відповідно до якого згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257…цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року на усій території України встановлено карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від № 239 від 25.03 2020 року, № 291 від 22.04.2020, № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020 року, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022 карантин продовжувався до 31.12.2022 року на усій території України. Таким чином трирічний строк позовної давності продовжується на час дії карантину. Крім того, як зазначив позивач в судовому засіданні, про порушення свого права на вказаний транспортний засіб йому стало відомо влітку 2022 року, коли відповідачка забрала автомобіль та переїхала проживати до своїх батьків за іншою адресою, в результаті чого він був позбавлений можливості користуватися ним. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати у будинку за [ADDRESS] та спільно користувалися даним автомобілем. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Також суд враховує наявність рішення суду від 30.12.2020 року за наслідками пред`явленого позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в зв`язку з чим позовна давність переривається, з урахуванням положень ч. 2 ст. 264 ЦК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 992 гривні 40 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору та 5000 в рахунок повернення витрат за професійну правничу допомогу, які підтверджені документально.

Outcome: approved