Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивачі звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] , який є батьком [PERSON] та дідом [PERSON] , належала земельна частка (пай) розміром 40,70 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності ЗАТ «Нижнівське» с. Нижнів, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296 у відповідності з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0072782 від 10.12.2004 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 15.03.2005 року за № 142 на його ім`я. [INFO] останній помер. Спадкове майно, яке складається з спірної земельної частки (пай) прийняла його дружина, [PERSON] , мати [PERSON] та баба [PERSON] , однак не оформила його у встановленому порядку. [INFO] померла [PERSON] . За життя остання посвідчила у Нижнівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області заповіт, яким все належне майно заповіла їм в рівних частинах. Після смерті вони у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини. Для оформлення своїх спадкових прав звернулися до приватного державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на майно [PERSON] , який помер, [INFO] , у зв`язку з тим, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON] . Крім того, відповідач у справі, [PERSON] , рідний брат позивача [PERSON] та рідний батько позивача [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги. Проте, у встановлений законом строк останній не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, не проживав за однією адресою із спадкодавцем та на спадщину не претендує. Даний факт позбавляє їх права на оформлення спадкового права на дану земельну частку (пай). Просили визнати за ними право спільної сумісної власності на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач, [PERSON] , у підготовче судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Позивач, [PERSON] , у підготовче судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився. Від нього 15.09.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності (а.с 28). Відповідач, [PERSON] , у підготовче судове засідання не з`явилася, однак 21.12.2022 року на електронну адресу суду надіслав відзив, в якому зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує щодо його задоволення та заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 95-98). 09.09.2022 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 06.12.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області залучено до участі у справі в якості співвідповідача: [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що батьку позивача [PERSON] та діду позивача [PERSON] , [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром розміром 40,70 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у колективній власності ЗАТ «Нижнівське» с. Нижнів, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення Тлумацької РДА від 08.06.1999 року за № 296 у відповідності з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0072782 від 10.12.2004 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 15.02.2005 року за № 142 на його ім`я, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку серії ІФ № 0072782 від 10.12.2004 року (а.с. 10). [PERSON] , батько [PERSON] та дід [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.02.1997 року (а.с. 8). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування»\~роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця баби позивача, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. У довідці № 362 від 10.10.2018 року, виданої Нижнівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, зазначено, що [PERSON] був постійним жителем с. Нижнів, Тлумацького району, Івано-Франківської області, після його смерті в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON] , яка проживала разом з спадкодавцем, вони вели спільне господарство та вона проводила похорон (а.с. 55). [PERSON] , матір позивача [PERSON] та баба позивача [PERSON] , прийняла спадщину, яка складалася права власності на земельну частку (пай) після смерті свого чоловіка, [PERSON] за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті проживала з померлим. Спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , приватними нотаріусами Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М., [PERSON] , Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області не заводилася, що підтверджується відповідями вказаних нотаріусів (а.с. 31, 32, 48). [PERSON] , матір [PERSON] та баба [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2007 року (а.с. 9). Як вбачається з копії заповіту від 13.11.2004 року, посвідченого секретарем Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та зареєстрованого за № 62, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилося заповіла своєму сину [PERSON] та онуці [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копій постанов державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 520/02-31 від 28.07.2021 року та № 521/02-31 від 28.07.2021 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на майно [PERSON] , який помер, [INFO] , однак у зв`язку з тим, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) виданий 10.12.2004 року та зареєстрований 15.03.2005 року, тобто після смерті [PERSON] їм було відмовлено у видачі свідоцтв на спадкове майно (а.с. 11, 12). Згідно копії спадкової справи № 551/2008 від 23.04.2008 року заведеної після смерті [PERSON] , позивачі є єдиним спадкоємцями за заповітом після смерті останньої. Відповідач по справі, рідний брат позивача [PERSON] та рідний батько позивача [PERSON] , [PERSON] , спадщину в порядку спадкування за законом не прийняв, оскільки у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, не проживав за однією адресою з померлою матір`ю. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має (а.с. 48-78). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У частині 1 статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 86 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 1222, 1268 ЦК України, ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та

Outcome: approved