Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

28.06.2022 року до суду звернулася заявниця, [PERSON] , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.06.2022 року подана заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками та заявниці наданий строк для їх усунення. 09.08.2022 року заявниця усунула виявленні недоліки. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 12 жовтня 2022 року. 07.09.2022 року від заінтересованої особи надійшли письмові пояснення. 12.10.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 01.11.2022 року 01.11.2022 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 08.12.2022 року Згідно заявлених вимог заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності їй трудової книжки колгоспника, серії [NUMBER] виданої 15 березня 2002 року та архівної довідки, виданої 08 лютого 2022 року за № 09-17/35 виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: їй належить трудова книжка колгоспника серії [NUMBER] , заповнена 15 березня 2002 року за місцем її роботи у ТОВ «Мрія» с. Дмитрівка колишнього Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Під час заповнення трудової книжки російською мовою, її ім`я було записане як [PERSON] у російському варіанті написання імені, прізвище - [PERSON] по батькові - [PERSON] . Однак під час видачі їй паспорта громадянки України, який було видано їй у встановленому законом порядку 11 квітня 2001 року Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, на аркуші 2 паспорту у російському варіанті її ім`я було записане [PERSON] , прізвище - [PERSON] по батькові - [PERSON] . Вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою підготовки документів для призначення пенсії за віком. При перевірці наданих нею документів були виявлені невідповідності, зазначені у її трудовій книжці, тому працівниками Пенсійного фонду ставиться під сумнів належність їй трудової книжки. Аналогічно її ім`я записане і в архівній довідці про її роботу на «Вільногірському заводі силікатної цегли» від 08 лютого 2022 року за № 09-17/35, виданої виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Дана обставина також ставить під сумнів належність їй цього документу. Зазначені вище помилки унеможливлює їй оформити пенсію за віком, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала давши пояснення, фактично встановлені матеріалами справи. Також пояснила, що трудова книжка, в якій зазначені відомості про її роботу у «Вільногірському заводі силікатної цегли» нею втрачена. Заінтересованою особою надані письмові пояснення згідно яких зазначається, що існують розбіжності у написанні власного імені заявниці в паспорті і трудовій книжці та в наданій заявницею архівній довідці, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має підстав врахувати при призначені пенсії дані, зазначені в трудовій книжці заявниці. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] , що підтверджується даними паспорта. Згідно паспортних даних прізвище, ім`я і по батькові заявниці записані українською мовою « [PERSON] », а російською мовою - « [PERSON] ». Заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою отримання консультації для оформлення пенсії за віком. Заявницею були надані для огляду документи для призначення пенсії, а саме: трудова книжка і архівна довідка. При перевірці наданих заявницею документів були виявлені в наданій заявницею трудовій книжці невідповідності в написанні її особистих даних з даними її паспорту та повідомлено, що відомості, вказані в наданій заявницею трудовій книжці, не можуть бути прийняті при призначенні пенсії. Так згідно паспорту прізвище ім`я і по батькові заявниці українською мовою записані «« [PERSON] », а російською мовою - « [PERSON] » . А в трудовій книжці колгоспника особисті дані заявниці записані російською мовою « [PERSON] » . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Оцінюючи надані заявницею докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 15 березня 2002 року, виданої на ім`я « [PERSON] », оскільки прізвище, і по батькові, зазначеної в трудовій книжці особи повністю співпадають з прізвищем та по батькові заявниці, а власне ім`я заявниці та зазначеної в трудовій книжці особи є співзвучними. Заповнення трудової книжки російською мовою відповідає правилам діловодства, що діяли на час її заповнення, а помилки в написанні імені « [PERSON] » і « [PERSON] » є не значними. При цьому імена [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - є одним і тим же іменем, записаним відповідно до різних правописів написання імен українською та російською мовою , що існували в різний час. Тому ім`я [PERSON] відповідає власному імені заявниці [PERSON] , записаному в її паспорті. Крім того рік народження заявниці згідно паспорта, відповідає аналогічному записові в трудовій книжці. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що факт належності заявниці трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 15 березня 2002 року знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявниці про встановлення факту належності трудової книжки. Встановлення факту належності трудової книжки потрібно заявниці для призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення пенсійних правовідносин. В іншому порядку встановити факт належності трудової книжки заявниця немає можливості. Вирішуючи вимого щодо належності заявниці архівної довідки виданої 08 лютого 2022 року за № 09-17/35 виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області суд виходить з наступного. Заявниця посилається на те, що вона влаштувалась на роботу у «Вільногірський завод силікатної цегли» з лютого місяця 1988 року і працювала по жовтень місяць 1988 року включно. Потім в зв`язку із зміною сімейних обставин вона працювала в КСП «Україна». А з жовтня місяця 1989 року до серпня 1990 року включно знову працювала на «Вільногірському заводі силікатної цегли». При роботі на даному підприємстві їй була заповнена інша трудова книжка, але вона не збереглася через пожежу у гуртожитку. Таким чином будь-яких доказів того, що заявниця працювала на даному підприємстві суду не надано. Крім того відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника [NUMBER] від 15 березня 2002 року вбачається, що заявниця була прийнята на роботу в колгосп ім. Жданова, який в подальшому був перейменований в КСП «Україна», а потім в ТОВ «Мрія», 10.09.1979 року і була звільнена з даного господарства лише 19.03.2002 року. Будь яких інших записів про звільнення заявниці в 1988, 1989, 1990 роках немає. Надана заявницею трудова книжка колгоспника містить запис про те, що вона працювала в ТОВ «Вільногірське скло», але з 18.12.2002 року, тобто після звільнення з господарства. Таким чином будь-яких доказів про те, що заявниця працювала у «Вільногірському заводі силікатної цегли», що мало б наслідком встановити факт належності заявниці вищезазначеної архівної довідки, суду не надано. За даних обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про встановлення факту належності заявниці архівної довідки виданої 08 лютого 2022 року за № 09-17/35 виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Відповідно заявлені вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 992 грн., 40 коп., покладаються на заявницю і поверненню не підлягають.

Outcome: partial