Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

В травні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миролюбненської сільської рали Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну ділянку площею 1,9063 га, кадастровий номер 6824285600:06:026:0026, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130159, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 26 жовтня 2006 року. Вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем останнього. Проте не має змоги оформити свої спадкові права на заявлену земельну ділянку через зіпсованість правовстановлюючого документу, що стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача визнала позов, просила справу розглянути у її відсутність, про що подала відповідну заяву. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Зарічне Собінського району Володимирської області Російської Федерації, про що складено відповідний актовий запис №170209330002400374003 згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 12 травня 2020 року 93300024 відділом ЗАГС адміністрації Собінського району Володимирської області Російської Федерації. [PERSON] за життя заповів вищевказану земельну ділянку позивачці [PERSON] , заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського районного Хмельницької області 17 квітня 2012 року за р. №28. Дублікат заповіту виданий замість втраченого [PERSON] секретарем Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 18 травня 2021 року за р.№67. Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №432/2020, заведеної Старокостянинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 07 жовтня 2020 року вбачається, що єдиним спадкоємцем до майна померлого [INFO] [PERSON] являється позивачка [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла: земельна ділянка площею 1,9063 га, кадастровий номер 6824285600:06:026:0026, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в [ADDRESS] (на даний час територіяМиролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130159, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 26 жовтня 2006 року згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 20 лютого 2006 року за №57/2006-р. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2021 року (справа №683/1399/21, провадження №2-о/683/89/2021) встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був двоюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] . Листом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 16 лютого 2022 року за №284/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлену нерухомість через зіпсованість правовстановлюючого документу. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на вищевказану земельну ділянку відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємцем за заповітом, відсутній спадковий спір, однак вона не може оформити право власності на вказане спадкове майно через зіпсованість правовстановлюючого документу на спадкове майно, враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивачка не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved