Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДІНЕРО" (далі - Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики № AG8512265 (номер у ІТ системі L6604549) від 19.12.2019 р. у розмірі 14 999,00 грн., посилаючись на те, що [PERSON] своїх зобов`язань за зазначеним договором належним чином не виконує. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила, проте від неї надійшла заява від 20.12.2022 р., у якій вона просить розстрочити виконання рішення шляхом стягнення заборгованості по 500,00 грн. на місяць та застосувати строки позовної давності стосовно позовної вимоги про стягнення з неї штрафу. Судом з`ясовано, що 19.12.2019 р. між Товариством та [PERSON] було укладено договір позики № AG8512265 (номер у ІТ системі L6604549) за допомогою дистанційних засобів, який складається зі Спеціальних умов Договору позики та Загальних умов Договору позики, відповідно умов якого сума кредиту становить 10 000,00 грн., дата виплати: 02.02.2020 р., штраф за порушення строку оплати: 4 999,00 грн. (а. с. 6 - 9). Як вбачається зі змісту Загальних умов Договору позики, [PERSON] погодилася, що вся переддоговірна інформація та суттєві умови Договору стосовно надання та погашення Позики були надані їй на Порталі в якості Пропозиції, Загальних умов Позики та Політики конфіденційності, вона підтвердила і погоджується з умовами кожного положення з вищезазначених документів, а також Договору, і є повністю обізнаною з відповідальністю, що випливає з Договору. Товариство умови договору виконало шляхом перерахування на рахунок [PERSON] 10 000,00 грн. (а. с. 14), що, як випливає зі змісту заяви від 20.12.2022 р. [PERSON] , останньою не заперечується. Зобов`язань за договором позики № AG8512265 (номер у ІТ системі L6604549) від 19.12.2019 р. [PERSON] належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї станом на 19.11.2021 р. виникла заборгованість у розмірі 14 999,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн. та заборгованості за нарахованим штрафом у розмірі 4 999,00 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 10 - 13), та, як випливає зі змісту заяви від 20.12.2022 р. [PERSON] , останньою не заперечується. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто позов Товариства у загальному випадку підлягав би задоволенню шляхом стягнення на його користь з [PERSON] грошових коштів у розмірі 14 999,00 грн. Разом з тим, [PERSON] просить застосувати позовну давність щодо стягнення з неї штрафу. Статтями 256 та 257, пунктом першим частини другої статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 4.5. Загальних умов договору позики визначено, що, зокрема, штраф сплачується Позичальником Позикодавцю за порушення строку оплати (тобто 02.02.2020 р.), обов`язок зі сплати штрафу виникає на другий день після спливу строку оплати. Таким чином обов`язок [PERSON] сплатити Товариству штраф виник 04.02.2020 р., про невиконання цього обов`язку Товариство довідалося або могло довідатися 05.02.2020 р., зокрема, шляхом перевірки свого рахунку на предмет надходження від [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 999,00 грн. (штрафу), а відтак з 05.02.2020 р. розпочався перебіг позовної давності тривалістю в один рік, який закінчувався 05.02.2021 р. Однак з позовом до [PERSON] . Товариство звернулось 17.05.2022 р., що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому містилась позовна заява з додатками, тобто після спливу строку позовної давності для вимоги про стягнення штрафу (а. с. 38). Відповідно до частин третьою - п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Матеріали справи не свідчать про поважність причин пропущення Товариством позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафу, а відтак Суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено [PERSON] . Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 10 000,00 грн. Щодо заяви [PERSON] про розстрочення виконання рішення шляхом стягнення з неї 500,00 грн. щомісячно, Суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою статті 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Судом встановлено, що [PERSON] не працевлаштована, пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не отримує через відсутність необхідного трудового стажу, з другого кварталу 2022 р. по третій квартал 2022 р. доходів не отримувала, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] , довідкою від 19.12.2022 р. Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та відомостями від 19.12.2022 р. № 0603-22-04616 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.12.2022 р. Наведене свідчить, що майновий стан [PERSON] є незадовільним, стягнення з неї грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. поставить її ще у більш скрутне майнове положення, при цьому [PERSON] , зважаючи на вік (народилась [INFO] ), практично позбавлена можливість працевлаштуватись та отримувати регулярний і стабільний заробіток. За таких обставин Суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення на двадцять місяців та стягувати з [PERSON] по 500,00 грн. щомісячно. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 654,11 грн.

Outcome: partial