Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

13.07.2022 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Житлово-будівельний кооператив «Київський 14», в якій просить суд визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 11 січня 2021 року він звернувся до Юридичного департаменту Одеської міської ради з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та просив провести реєстрацію припинення права власності на Ѕ частку об`єкту нерухомого майна, квартиру за адресом: [ADDRESS] , реєстраційний номер ОНМ961568451101, номер запису про право власності 15213439, яка була проведена на підставі частково скасованого в подальшому рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року по справі № 520/10437/14-ц та просив провести реєстрацію права власності на вищенаведену квартиру за Довідкою № 26 від 28.10.2020 року з ЖБК «Київський-14» про виплату пайового внеску у повному обсязі. 03 серпня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Карпухіна Лілія Володимирівна, Юридичного департаменту Одеської міської ради відмовила у державній реєстрації припинення права власності на Ѕ частку квартири квартиру [ADDRESS] та реєстрації права власності за довідкою. 02 вересня 2020 року Постановою Верховного Суду по справі № 520/10437/14- ц, провадження № 61-20329 св18, рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 22 грудня 2006 року [PERSON] залишено без змін. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину цієї квартири було скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. В позові [PERSON] до виконавчого комітету Одеської міської ради, житлово-будівельного кооперативу «Київський-14», [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя та визнання за [PERSON] права власності на її 1/2 частину відмовити. Після отримання копії Постанови Верховного Суду по справі № 520/10437/14-ц, провадження № 61-20329 св18, [PERSON] звернувся з заявою до житлово- будівельного кооперативу «Київський-14», про видачу довідки про внесення членом кооперативу [PERSON] пайового внеску в повному обсязі за квартиру [ADDRESS] , так як свідоцтво про право власності, яке було видано незаконно його сину [PERSON] визнано судом недійсним і рішенням суду встановлено, що пай виплатив [PERSON] . 28 жовтня 2020 року житлово-будівельний кооператив «Київський-14», видав [PERSON] довідку №26, якою підтвердив виплату пайового внеску в повному обсязі за квартиру [ADDRESS] , [PERSON] . Позивач вказує, що, на сьогоднішній день процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно врегульована Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок). Для проведення державної реєстрації на кооперативну квартиру в будинку, будівництво якого та прийняття в експлуатацію відбулося до 01.01.2013 року, державному реєстратору потрібно подати лише два документа; - довідку кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; - технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). За змістом, наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отримавши рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, [PERSON] , Юридичного департаменту Одеської міської ради № 59631401 від 03.08.2021 року, яким [PERSON] відмовлено в реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , останній звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії. 05.11.2021 року Одеський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі №420/18403/21 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення від 03.08.2021 року та роз`яснив позивачу, що даний спір має вирішуватись судом в порядку цивільного судочинства так як виник спір про право. [PERSON] вважає, що оскільки він був пайщиком в ЖБК «Київський-14», під час будівництва будинку [ADDRESS] , та виплатив пай за кв. [ADDRESS] у повному обсязі, що підтверджується і Постановою Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 520/10437/14-ц, провадження № 61-20329 св18, і Довідкою №26 від 28.10.2020 року з ЖБК «Київський-14», то у відповідності до ч.3 ст.384 ЦК України став власником корпоративної квартири. Стосовно виплати пайового внеску в період шлюбу позивача, [PERSON] з [PERSON] , позивач зазначає, що [PERSON] померла [INFO] , даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управляння юстиції від 28 грудня 2013 року, про що було зроблено актовий запис № 12642. Позивач з покійною [PERSON] перебував у шлюбі, який 09.02.2005 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 09.02.2005 року. Під час розірвання шлюбу у подружжя майновий спір не виник, що підтверджується копією рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2004 року по справі № 2-8163/2004 р., про розірвання шлюбу. Тобто спір про право між подружжям не виникав, після смерті колишньої дружини минуло 9 років, сплили строки на прийняття спадщини. Як вбачається з Постанови Верховного Суду по справі № 520/10437/14-ц, провадження № 61-20329 св18, спір існував стосовно незаконного заволодіння спірною квартирою сином позивача на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, яке вирішено судом на користь позивача. Позивач стверджує, що на даний час не існує будь якого спору стосовно прав [PERSON] , померлої [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . Тобто на даний час, залишився єдиний відповідач, Одеська міська рада, яка не визнає право [PERSON] на спірну квартиру, відмовивши йому в проведені реєстрації права власності за Довідкою № 26 від 28.10.2020 року з ЖБК «Київський-14». З урахуванням викладеного, у зв`язку з відмовою Юридичного департаменту Одеської міської ради в проведенні реєстрації права власності, яка розцінюється як невизнання права власності на квартиру, позивач, [PERSON] , змушений звернутись з даним позовом до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка В.С. від 15.07.2022\~року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Одеської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Житлово-будівельний кооператив «Київський 14» про визнання права власності. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче\~засідання. 02.11.2022 року від представника позивача [PERSON] адвоката Смирнової Лариси Петрівни до канцелярії суду надійшла заява про заміну неналежного відповідача, в якій представник відповідача просить суд замінити неналежного відповідача - Одеську міську раду на належного відповідача [PERSON] , який є сином та спадкоємцем до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якою позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбу, та, під час, перебування у зареєстрованому шлюбі сплатив пайовий внесок за квартиру, яка є предметом розгляду даної справи. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~09.11.2022\~рокузаяву представника [PERSON] адвоката Смирнової Лариси Петрівни про заміну неналежного відповідача, подану по цивільній справі за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Житлово-будівельний кооператив «Київський 14» про визнання права власності задоволено. Замінено первісного відповідача Одеську міську раду належним відповідачем - [PERSON] . У підготовче засідання 06.12.2022 року позивач [PERSON] не з`явився, однак 02.12.2022 року його представник надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, у підготовче засідання 06.12.2022 року не з`явився, однак 05.12.2022 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позов [PERSON] визнає у повному обсязі, просить суд його задовольнити. У підготовче засідання 06.12.2022 року представник третьої особи - ЖБК «Київський-14» не з`явився, однак 03.10.2022 року надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~3\~та ч.\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за\~результатами підготовчого\~провадження суд\~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від представника позивача, відповідача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що представник позивача підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених позивача, його представника, відповідача та третьої особи, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] з 19 квітня 1969 року по 09 лютого 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 05 серпня 1982\~року він перерахував 2 тис. рублів у ЖБК «Київський-14» та 05 листопада 1984 року отримав ордер № 1162/611 серії КР на квартиру\~квартиру [ADDRESS] . Вказаний ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів міста Одеси від 02 листопада 1984 року № 1010. На підставі вищевказаного ордеру він вселився в зазначену квартиру разом з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управляння юстиції від 28 грудня 2013 року, про що було зроблено актовий запис № 12642, (копія свідоцтва додається). Позивач з покійною [PERSON] перебував у шлюбі який, 09.02.2005 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 09.02.2005 року, (копія свідоцтва додається). Під час розірвання шлюбу у подружжя майновий спір не виник, що підтверджується копією рішення Київського районного суду м.Одеси від 27.12.2004 року по справі № 2-8163/2004 р., про розірвання шлюбу. Тобто спір про право між подружжям не виникав, після смерті колишньої дружини минуло 9 років, сплили строки на прийняття спадщини. Однак, після смерті колишньої дружини [PERSON] , позивач дізнався, що його молодший син [PERSON] оформив на своє ім`я право власності на спірну квартиру на підставі довідки, котра не відповідає дійсності, так як [PERSON] був ще неповнолітньою дитиною і самостійного доходу не мав. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Визнано незаконною та скасовано довідку № 131 житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» від 07 грудня 2004 року, про те, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] . Визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності квартири [ADDRESS] , серії ЯЯЯ № 536586, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, від 22 грудня 2006 року [PERSON] . Визнано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,5 кв.м., корисної площі 58,9 кв.м., в тому числі житлова 37.3 кв.м., підсобна 21.6 кв.м., сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Визнав за [PERSON] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка складається із 3-х кімнат, загальною площею 62,5 кв.м., корисної площі 58,9 кв.м., в тому числі житлова 37.3 кв.м., підсобна 21.6 кв.м. Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, після смерті [PERSON] , [INFO] , була відкрита спадкова справа № 250/2014 державним нотаріусом Пінігіною Т.М., Третьої одеської державної нотаріальної контори, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за заявою старшого сина [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса від 13.05.2016 року [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстровано за [PERSON] . (копія постанови додається). Після відмови у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. 03.12.2020 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси було зазначена вище позовна заява залишена без розгляду. Дана ухвала суду не оскаржувалася, оскільки зазначеною вище Постановою Верховного Суду від 02.09.2020 року по справі №520/10437/14-ц рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року в частині визнання\~недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 22 грудня 2006 року [PERSON] залишено без змін. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 03\~жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї квартири Верховним Судом скасовано в цій частині ухвалене нове рішення. В позові [PERSON] \~до виконавчого комітету Одеської міської ради, житлово-будівельного кооперативу «Київський-14», [PERSON] про визнання квартири\~\~ [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнання за [PERSON] права на власності на її Ѕ частину відмовлено з тих підстав, що ОМР не є належним відповідачем за цими позовними вимогами. Згідно зі статтею 15\~Закону України «Про власність»\~член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до частини першої\~статті 22 КпШС України\~(в редакції 1969 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите\~\~подружжям\~\~за час шлюбу, є його спільною сумісною\~\~власністю.\~\~Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У постанові від 18 грудня 2013 року у справі №\~6-138цс13\~Верховний Суд України виклав правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі статтею 15\~Закону України «Про власність»\~член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.\~За змістом частини першої статті 17\~Закону України «Про власність»\~кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений Законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності. Згідно ч. З ст. 384 ЦК У країни, у разі викупу квартири член житлово- будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Крім того, в Постанові №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п.5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 02 вересня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 19/6 (ЄДРСРУ № 91292740) досліджував питання щодо визнання права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду. У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що «відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою таштовідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права». За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що спірна квартира Постановою Верховного Суду України була визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , після розлучення спору щодо поділу сумісного майна подружжя не виникало. [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який своєчасно звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири, яка належала [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. З урахуванням\~викладеного,\~позовні вимоги\~ [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та у зв`язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 12\~405,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved