Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач Кредитна спілка «Лозівський взаємний кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22.01.2015 року був укладений Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 між\~кредитною спілкою "Лозівський взаємний кредит"\~та [PERSON] , за яким останній було надано кредит в розмірі 9300,00 грн. під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 22.01.2017 року. Згідно п. 3.1. Договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 плата за користування кредитом (проценти) становить 54 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня оформлення кредиту. У разі порушення строку погашення кредиту, але не раніше 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому повинно було відбутися погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховується 90% річних. Тип процентної ставки - фіксована. 21.10.2016 року заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду по справі №629/3094/16 стягнуто з [PERSON] на користь\~Кредитної спілки "Лозівський взаємний кредит"\~прострочену суму боргу по кредиту за червень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 5604,82 грн., суму залишку по кредиту в розмірі 2682,75 грн., суму заборгованості по відсотках за червень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 4721,75 грн.. Позивач зазначає, що станом на день подачі позовної заяви, заборгованість за виконавчим листом Лозівського міськрайонного суду Харківської обл. №629/3094/16-ц від 08.11.2016 року МРВ ДВС складає 530,55 грн.. Останнє утримання по виконавчому листу №629/3094/16-ц від 08.11.2016 року на адресу стягувача надходило 23.11.2021 року. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь КС "ДВК" суму заборгованості по відсотках із застосуванням процентної ставки 90% річних за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 від 22.01.2015 року за вересень 2016 року - січень 2022 року включно, за ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 23450,50 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву, про що надав до суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2015 року був укладений Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 між\~кредитною спілкою "Лозівський взаємний кредит"\~та [PERSON] , за яким останній було надано кредит в розмірі 9300,00 грн. під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 22.01.2017 року. Згідно з п. 3.1. Договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 плата за користування кредитом (проценти) становить 54% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня оформлення кредиту. У разі порушення строку погашення кредиту, але не раніше 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому повинно було відбутися погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховується 90% річних. Тип процентної ставки - фіксована. 21.10.2016 року заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду по справі №629/3094/16 стягнуто з [PERSON] на користь\~Кредитної спілки "Лозівський взаємний кредит"\~прострочену суму боргу по кредиту за червень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 5604,82 грн., суму залишку по кредиту в розмірі 2682,75 грн., суму заборгованості по відсотках за червень 2015 року - серпень 2016 року включно в сумі 4721,75 грн.. Відповідно до довідки про стан заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 від 22.01.2015 року [PERSON] , станом на листопад 2021 року заборгованість по кредиту за договором споживчого кредиту складає 530,55 грн. (залишок нестягнутої МРВ ДВС заборгованості за виконавчим листом №629/3094/16-ц від 08.11.2016 року). Згідно з довідкою про нарахування та сплату відсотків з застосуванням процентної ставки 90% річних за весь час прострочення боржником платежів за період із вересня 2016 року по січень 2022 року, що передбачено п.3.1. Договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД №30 від 22.01.2015 року складає 23450,50 грн.. Згідно зі ст.12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.77\~ЦПК України предметом\~доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Частиною 1 ст. 530\~ЦК України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 611\~ЦК України у\~разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 610\~ЦК України порушенням\~зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України боржник \~вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч.ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду, частково задовольняючи позов про стягнення 3 % річних, нарахованих згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України, дійшла висновку про те, що положеннями частини 1\~статті 1048 ЦК України\~врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною 2\~статті 625 ЦК України\~встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2\~статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду в зазначеній справі полягає у тому, що відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України\~кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. Таку ж правову позицію підтримав Верховний Суд і при розгляді справи № 5017/1987/2012 у постанові від 05 березня 2019 року. З огляду на викладене суд уважає, що Кредитна спілка не позбавляється права на отримання належних їй процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пункту 3.1 Договору кредиту у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2\~статті 625 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved