Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

10 лютого 2022 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину кваритири [ADDRESS] за набувальною давністю. Позов мотивує тим, що її діду [PERSON] та бабі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала спірна квартира. Позивач з літа 2010 року і на момент звернення із позовом відкрито та безперервно користується та фактично володіє зазначеною квартирою. [INFO] помер її дід, [PERSON] , спадкове майно після його смерті, до складу якого входила 1/2 частина спірної квартири, успадковано [PERSON] (1/3 частки, що становить 1/6 частину квартири), [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частки, що становить 1/3 частину квартири). [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла свою частку (2/3) в квартирі [PERSON] , після чого остання зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Вказує, що відповідачі на вжили жодних дій щодо реєстрації за ними права власності на належну їм частку квартири, не користуються даним майном, а вона безперервно користується вказаною квартирою понад 10 років. Вважає, що набула право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, у зв`язку із чим змушена звернутись до суду. 14.02.2022 року позовну заяву залишено без руху. 04.03.2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 10.03.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 24.05.2022 року справу призначено до слухання по суті. 24.05.2022 року по справі витребовувались докази. 11.07.2022 року надійшла копія спадкової справи, яка долучена до матеріалів справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити із наведених підстав, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань в судове засідання не направляли. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що діду позивача [PERSON] , [PERSON] та її бабі, [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . Позивач вказує, що з літа 2010 року і на момент звернення із позовом відкрито та безперервно користується та фактично володіє зазначеною квартирою. [INFO] помер її дід, [PERSON] , спадкове майно після його смерті, до складу якого входила 1/2 частина спірної квартири, успадковано [PERSON] (1/3 частки, що становить 1/6 частину квартири), [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частки, що становить 1/3 частину квартири). [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла свою частку (2/3) в квартирі [PERSON] , після чого позивач зареєструвала за собою право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про право власності, матеріалами спадкової справи. [PERSON] вказує, що відповідачі на вжили жодних дій щодо реєстрації за ними права власності на належну їм частку квартири, не користуються даним майном, а вона безперервно користується вказаною квартирою понад 10 років та вважає, що суд наділений правомочністю, щодо визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] за набувальною давністю, в силу добросовісного, відкритого, безперервного володіння та користування відповідною часткою квартири протягом понад десять років. Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У Статті 346 ЦК України наведено підстави припинення права власності. Зокрема право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ч. 1 ст. 344 ЦК України, за якою особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Однак, суд критично оцінює такі посилання позивача та вважає що нею обрано не вірний спосіб захисту своїх прав. Суд встановив, що належних, допустимих та достовірних доказів про те, що спірне майно не має власника, або його власник невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, позивачем не надано, більше того, позивачем не доведено, що вона добросовісно заволоділа чужим майном, тобто 1/3 частиною квартири, що належить на праві власності відповідачам. А посилання позивача на те, що відповідачі не вчинили жодних дій щодо реєстрації належної їм частки квартири, не є підставною для позбавлення їх права власності щодо цього майна. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Однак, позивачем такі докази не надано. За таких обставин, на підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем не було доведено ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed