Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У серпні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася з указаною позовною заявою до суду, на обґрунтування якої зазначила, що 28 липня 2000 року вона уклала шлюб з [PERSON] , від якого у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після початку проведення антитерористичної операції на сході України, її чоловік [PERSON] 10 липня 2015 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України, 15 серпня 2015 року прийняв військову присягу у військовій частині [NUMBER] , а 21 жовтня 2016 року був демобілізований у запас. Пізніше, 23 лютого 2016 року отримав посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій, серії [NUMBER] . 14 червня 2016 року, позивачка з чоловіком отримали посвідчення серії [NUMBER] на підтвердження статусу багатодітної сім`ї. У 2021 році позивачка звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, яку рішенням суду від 01 жовтня 2021 року було задоволено та шлюб розірвано. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 грудня 2021 року було виправлено описку у судовому рішенні та вірно вказано по батькові позивачки, оскільки у рішенні було допущено описку і замість « [PERSON] » було невірно вказано по батькові заявниці - « [PERSON] ». Проте, незважаючи на подачу позовної заяви та наявність судового рішення про розірвання шлюбу, позивачка та [PERSON] весь цей час проживали разом, продовжували вести спільне господарство та спільно займалися вихованням дітей. При цьому, під час спільного проживання позивачка та [PERSON] не перебували в інших шлюбах, підтримували шлюбні стосунки, вели спільне господарство, виховували дітей, набували спільне майно, фактично заново створили сім`ю з відповідними правами та обов`язками подружжя, їх сімейні відносини були побудовані на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Тобто, шлюбні стосунки вони так і не припинили, але зважаючи на набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили вони продовжували весь цей час проживати однією сім`єю вже без реєстрації шлюбу за місцем реєстрації [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , де проживали і раніше ще під час перебування у офіційному шлюбі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Корзаченко В.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також позивачка була допитана у судовому засіданні у якості свідка під час чого також підтвердила викладені у позові обставини. Позивачка одночасно є представником малолітньої відповідачки [PERSON] і також підтримала власні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та підтвердив проживання матері з батьком у вказаний у заяві період часу. Інші відповідачі до суду не прибули, будь-якого відзиву на позовну заяву чи доказів на спростування позовних вимог суду не направили. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали справи містять ряд письмових доказів, які підтверджують вимоги позивачки [PERSON] . Зокрема, з Акта депутата Обухівської міської ради Ткаченко Ірини Анатоліївни, складеного 26 липня 2022 року у присутності громадян [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами заявниці та її колишнього чоловіка вбачається, що позивачка з дітьми мешкають у квартирі свого колишнього чоловіка. Допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , дали суду показання, що добре знали сім`ю Капітоненків, оскільки вони сусіди по квартирі і що позивачка весь час проживала з чоловіком та з дітьми у квартирі по [ADDRESS] . Про розірвання ними шлюбу у кінці 2021 року навіть не знали і весь час їх сприймали як одну сім`ю. Після початку війни, [PERSON] був призваний на службу та вони завжди бачили [PERSON] виключно стурбованою, оскільки вона завжди турбувалася за свого чоловіка, збирала для нього допомогу. Вони знали, що за можливості [PERSON] підтримував постійний зв`язок із позивачкою та з дітьми, залишив позивачці власну банківську картку, щоб вона мала можливість користуватися його коштами. Пізніше вони дізналися від [PERSON] про загибель її чоловіка під час захисту Батьківщини у Донецькій області, [INFO] . Судом було досліджено звукозапис останньої розмови позивачки з [PERSON] від 08 липня 2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] самостійно запропонував позивачці підготувати документи, щоб за можливості знову узаконити їх стосунки та укласти офіційний шлюб. Матеріалами справи також підтверджується, що під час проходження служби, [PERSON] загинув, оскільки отримав вибухову травму внаслідок військових дій, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 липня 2022 року, Довідки про причину смерті № 3497 від 18.07.2022 року, Лікарського свідоцтва про смерть від 18 липня 2022 року № 3497 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00036241706 від 22 липня 2022 року. Передчасна загибель [PERSON] унеможливила реєстрацію офіційного шлюбу позивачки з останнім та таким чином позбавляє її можливості отримати одноразову грошову допомогу. Після смерті [PERSON] , сім`я загиблого має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень, яка передбачена пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, то встановити даний факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можливо лише у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, а частина 2 цієї ж статті передбачає, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу підтверджується доданими до заяви документами (додатками), які наявні у матеріалах справи, записом останньої розмови позивачки з [PERSON] та показаннями свідків. Згідно ст. 11 ЦК України права та обов`язки виникають із дій сторін, на підставі правочинів. Згідно ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в повному обсязі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved