Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~18 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті батька. У належній їй квартирі за життя батька було зареєстровано його співмешканку [PERSON] , яка є відповідачем у справі, яка та з квітня 2018\~року у квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує і не утримує її, а реєстрація останньої порушує її права, як власника нерухомого майна. У зв`язку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22 червня 2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 14 січня 2022 року позивач усунула недоліки позовної заяви, подавши суду всі належним чином засвідчені копії письмових доказів. 31\~січня 2022 року на електронну адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді від 01 лютого 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву не подавали. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у\~разі повторної\~неявки в\~судове засідання\~відповідача,\~повідомленого належнимчином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору про поділ спадщини від 28 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего\~С.\~І., зареєстрованого в реєстрі за № 806, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего\~С.\~І., зареєстрованого в реєстрі за № 865,і наданих суду у засвідчених позивачем копіях, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~180730874 від 12 вересня 2012 року, наданим суду в копії. Згідно з довідкою Перещепинської міської ради № 2.25-16 від 31 січня 2022 року, наданою у відповідь на запит суду, [PERSON] , [INFO] , з 27 серпня 2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Водночас, згідно з актом встановлення факту не проживання від 16 червня 2021\~року, складеного депутатом Перещепинської міської ради Годованик О. А. в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] громадянка [PERSON] , [INFO] , з квітня 2018 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 158 ЖК України\~визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.ст. 401,\~404,\~406 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує на те, що відповідач комунальні послуги за користування будинком не сплачує, не користуються житлом, не бере участі в утриманні житла, що було підставою для встановлення сервітуту. Згідно з матеріалами справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідачів щодо користування житловим приміщенням, належним позивачу. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою через фактичне припинення сервітуту. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved