Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини та додаткові витрати у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 14.09.2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 28.04.2022 року шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, яка утримує її, займається її вихованням та розвитком, оплачує консультації з лікарем, медичні обстеження, додаткові корекційні заняття та заняття з логопедом, допомоги від батька дитини не отримує. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте є особою працездатного віку, не має проблем зі здоров`ям, має у власності нерухоме майно. Вона проживає одна та не має достатнього рівня матеріального забезпечення для утримання та забезпечення дитини, у зв`язку з чим просить суд сягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. Крім того, їх з відповідачем дитина є дитиною з інвалідністю, встановлений діагноз - психоорганічний синдром з когнітивним недорозвиненням, що потребує додаткових занять, консультацій з лікарем та лікування. Вона намагається забезпечити малолітній дитині потрібні обстеження, лікування та купує необхідні окуляри, але коштів не вистачає, тому вона звертається за допомогою до батьків, а відповідач відмовляється добровільно надавати належне забезпечення додаткових витрат на дитину, у зв`язку з чим просить суд стягнути додаткові витрати на дитину щомісячно у розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022 р. визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 51-52). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 54). 16.08.2022 року до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , в якому вона просить позовні вимоги [PERSON] відхилити та визначити розмір аліментів у 2 800,00 грн щомісячно та додаткові витрати у розмірі 1 200,00 грн. Відповідач з листопада 2021 року за усною домовленістю з позивачем щомісячно добровільно перераховує гроші, а саме: у листопаді та грудні по 2 000,00 грн, у січні- серпні 2022 року по 4 000,00 грн для забезпечення потреб дочки. Позивач чинить перешкоду у спілкуванні з дитиною, ігнорує прохання відповідача бачитись з дитиною, у зв`язку з чим він подав відповідний позов до суду. Крім того, позивач не повідомила про стан здоров`я дитини, про пройдені медичні обстеження, лікувальні процедури тощо. Позивач обираючи для дитини медичні заклади не радилась з батьком при цьому формування розміру додаткових витрат на дитину здійснено на підставі вказаних обстежень. Додаткові витрати позивача у період з грудня 2021 року по травень 2022 року становлять 9 750 грн, враховуючи, що відповідач з листопада 2021 року надсилає позивачу кошти на забезпечення потреб дитини і загалом сплатив 38 000,00 грн, тобто усі зазначені витрати не були сплачені лише позивачем. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про матеріальне становище відповідача, яке б свідчило про спроможність відповідача сплачувати аліменти та додаткові витрати у заявленому розмірі. Відповідач не працевлаштований, не має постійного доходу. В зв`язку з тим, що позивач приховав від суду інформацію про щомісячне надходження коштів від відповідача для дитини, вважає справедливим встановити обов`язок щоквартально надавати звіт про витрачені на дитини додаткові кошти з підтверджувальними документами та витрати по сплаті судового збору стягнути з позивача, оскільки звернення до суду було безпідставним. 24.10.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що позивач заперечує факт створення перешкод у спілкуванні з дитиною, вона ніколи не була проти повноцінного спілкування дитини із батьком. Вважає, що чинне законодавство не встановлює обов`язок радитись із іншим з подружжя щодо вирішення питання лікування, діагностики тощо, а стосується питання виховання дитини. Позивач вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів та додаткових витрат не може повною мірою забезпечити потреби дитини, враховуючи наявність інвалідності у дитини та встановлення додаткових діагнозів, потреб у постійних корекційних заняттях для розвитку когнітивних здібностей, занять із логопедом, медичних обстежень, медикаментозного лікування тощо. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому твердження відповідача з приводу стягнення з неї судового збору позбавлені змісту. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали суду заяву, в які просиять здійснювати розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без участі сторони, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, а також дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 14.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 14.09.2013 року (а.с. 7). [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 09.10.2014 року (а.с. 8). Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28.04.2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Неповнолітня дитина, дочка - [PERSON] проживає разом з позивачем. Суд приймає до уваги те, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 2 800,00 грн. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ч. 2 ст. 182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача, та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 800,00 грн, щомісячно починаючи з 23.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19). Судом встановлено, що згідно медичного висновку № 64 на дитину-інваліда віком до 18 років від 10.09.2020 року [PERSON] хворіє на психологічний синдром у дитини з когнітивним недорозвиненням (а.с. 14). Згідно консультативного огляду від 27.05.2022 року лікаря офтальмолога поліклініки «Добробуд» діагноз [PERSON] складний гіперметропічний астигматизм середнього ступеню, ністагм (а.с. 23). Згідно консультативних висновків спеціалістів Національної спеціальної лікарні «Охматдит» від 30.05.2022 діагноз [PERSON] мікроцефаліт, когнітивна недостатність, передчасне статеве дозрівання (а.с. 28, 29). Як убачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] призначено ін`єкції в/м "Диферелин 3,75 мг" 1 раз в 28 днів, постійно (а.с.69-70). Згідно квитанцій логопедичного кабінету дитина відвідувала логопедичні заняття вартістю 250,00 грн за одне заняття (а.с. 15-22). Згідно договору на проведення (надання) корекційного-розвиваючого занять (послуг) від 01.09.2019 року та квитанцій про сплату занять кількість занять [PERSON] 2 рази на тиждень 700,00 грн за одне заняття (а.с. 118-129). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що при вирішення даного спору щодо стягнення додаткових витрат на дитину, в першу чергу, повинні бути враховані інтереси дитини, оскільки дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі "Хант проти України"). Також суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З матеріалів справи вбачається, що додаткові витрати, понесені позивачем, враховуючи наявність у дитини статусу дитини з інвалідністю, складаються з постійного медичного забезпечення. проходження призначеної лікарями лікувальної медичної терапії та занять з логопедом, дефектологом. Таким чином, вивчивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, стосовно додаткових витрат, суд враховуючи рівність та обов`язок обох батьків щодо забезпечення малолітньої дочки, оскільки позивачем в підтвердження позовних вимог надано належні докази (дублікати квитанцій, копії фіскальних чеків), що підтверджують додаткові витрати, які вона щомісячно несе на забезпечення дитини, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача Ѕ частини цієї суми, тобто 3000,00 грн додаткових витрат. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладено та

Outcome: partial