Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій просили скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2, 4 га за кадастровим номером 1221411000:02:046:0047, яка проведена 01 жовтня 2021 року. 07 вересня 2022 року ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників. Ухвалою від 31 жовтня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надала заяву і якій просила справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач та третя особа до суду не з`явились, про час та дату повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Про причини своєї неявки не повідомили, відповідних заяв чи клопотань не надавали. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. При цьому Земельний кодекс України не зобов`язує органи місцевого самоврядування здійснювати реєстрацію права комунальної власності на всі земельні ділянки. 11.06.2012 рішенням Дніпропетровського районного суду по справі №2-410/1559/12 за позовом Підгородненської міської ради до [PERSON] скасовано державний акт на право постійного користування землею серії ДП № 004116, виданий 13.01.1997 на ім`я [PERSON] та зобов`язано останнього повернути земельну ділянку площею 2,4 га по [ADDRESS] в особі Підгородненської міської ради. 17.12.2012 Підгородненська міська рада звернулась до відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі з проханням внести запис до автоматизованої системи відомостей про скасування Державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 004116, виданий 13.01.1997 на ім`я [PERSON] . Відділ Держкомзему своїм листом зазначив про неможливість внесення запису про скасування державної реєстрації державного акту на земельну ділянку у Книзі записів реєстрації, однак зазначив, що інформація надана міською радою прийнята до уваги. 19.10.2021 посадовими особами Підгородненської міської ради виявлено, що на земельну ділянку площею 2.4 га присвоєно кадастровий номер 1221411000:02:046:0047, при цьому позивач, як власник земельної ділянки не здійснював виготовлення/замовлення будь-якої землевпорядної документації. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку у відомостях про суб`єктів права власності на земельну ділянку зазначений [PERSON] , документ, що посвідчує право державний акт ДП 004116 від 13.01.1997. Тобто, у відомостях зазначений державний акт, що був скасований рішенням Дніпропетровського районного суду від 11.06.2012. 11.11.2021 Підгородненською міською радою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області направлено лист про внесення змін до Державного земельного кадастру в частині виключення відомостей про право постійного користування на підставі державного акту ДП 001416 від 13.07.1997, [PERSON] . за вихідним номером 18-4-0.222-8971/2-21 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено у внесенні відповідних змін та роз`яснено, що скасування державної реєстрації земельних ділянок Державним кадастровим реєстратором здійснюється у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Приписами частини 1, 2, 5, 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок у власність або в користування, укладенні, зміні, розірванні договорів оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Частина 2 статті 152 Земельного кодексу України визначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 09.08.2010 Підгородненською міською радою на засіданні сесії прийнято рішення про припинення права постійного користування [PERSON] вищевказаною земельною ділянкою та повернуто її у власність територіальної громади через систематичну несплату ним земельного податку та не використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010 з вищевказаного рішення виключено посилання на не використання земельної ділянки за цільовим призначенням, в іншій частині рішення міської ради залишено без змін. Таки чином, право постійного користування [PERSON] вже припинено на підставі рішення сесії міської ради від 09.08.2010 № 6017-ХХХХІV/V. Згідно зі змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно зі ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України № 2768-III від 25.10.2001 земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно зі ч. 1 ст. 202 Земельного кодексу України № 2768-III державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Згідно з ч. 1, 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Згідно зі ч. 13 ст. 79-1 зазначеного кодексу земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Згідно з п. 10 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved