Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням особі, яка потерпіла від злочину. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2020 року, близько 23 години 30 хв. відповідачі по справі, за попередньою змовою, шляхом віджиму пластикового вікна, проникли до магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] звідки здійснили крадіжку горілчаних виробів, прохолоджуючі напої та продукти харчування на загальну суму 27766,52 грн. Вироком від 07 жовтня 2021 року та вироком від 10 грудня 2021 року, відповідачі визнані винними та засуджені Тячівським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст.75 КК України, їм встановлено іспитовий строк терміном два роки. У процесі розслідування та судового розгляду цивільного позову не заявляв, оскільки часто хворів. Крім того, відповідачі його односельчани та вони обіцяли, що втрати від крадіжки компенсують грошима та своєю працею. Однак відповідачі завдану шкоду не відшкодували. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачів солідарно кошти за нанесені збитки та відшкодувати йому суму завданої шкоди в розмірі 27766,52 грн. 18 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 16 травня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області залучено до участі в справі у якості співвідповідача [PERSON] . Відповідачі своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалися. В судове засіданні позивач не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у їх відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що вироками Тячівського районного суду Закарпатської області: від 07 жовтня 2021 року, який набрав законної сили 08 листопада 2021 року, в справі №307/2899/20 (провадження №1-кп/307/856/20), від 10 грудня 2021 року, який набрав законної сили 10 січня 2022 року, в справі №307/2758/20 (провадження №1-кп/307/836/20) та від 27 січня 2022 року, який набрав законної сили 28 лютого 2022 року, в справі №307/1668/21 (провадження №1-кп/307/160/21) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено їм покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено останніх від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю два роки, якщо вони протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять злочину та виконають покладені на них, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки (а.с.2-11,40-43). Вказаними вироками\~суду встановлено\~те,\~що 08 квітня 2020 року, близько 23 години 30 хв. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за попередньою змовою, шляхом віджиму пластикового вікна, проникли до належного [PERSON] магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] звідки здійснили крадіжку горілчаних виробів, прохолоджуючі напої та продукти харчування на загальну суму 27 766,52 грн., тим самим завдавши йому матеріальної шкоди на вказану суму. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироків суду від 07 жовтня 2021 року, 10 грудня 2021 року та 27 січня 2022 року, вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , потерпілим цивільний позов не пред`являвся. Згідно п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина відповідачів є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі. Частинами 1, 2\~ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 1\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Отже, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи встановлення вироком суду вини відповідачів у вчиненому кримінальному правопорушенні, протиправними спільними діями яких було завдано шкоду потерпілому на загальну суму 27766,52 грн., небажання останніми в добровільному порядку відшкодувати шкоду, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням\~є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідачів необхідно стягнути в дохід держави в рівних частинах 992 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved