Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 01.08.2014 року. За час проживання у шлюбі, у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до рішення суду у справі №309/2882/14-ц, після розірвання шлюбу, залишилась на утриманні та проживанні біля батька. Відповідачка усунулась від виховання та утримання дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям. Дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні позивача, а відповідачка повністю втратила з нею контакт. Вважає, що така поведінка та дії відповідачки свідчать про її ухилення від виконання материнських обов`язків. За наведених обставин просив задовольнити позовні вимоги. В ході розгляду справи представник позивача - адвокат Томищ М.С. подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у відсутності позивача та її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Заступником Хустського міського голови Калин В.Ю. подано до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у відсутності представника третьої особи, взявши до уваги висновок служби у справах дітей Хустської міської ради. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 01.08.2014 року. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, судом визначено місце проживання неповнолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] біля позивача [PERSON] . З висновку № 3538/02-12 від 14.12.2022 року, виконавчого комітету Хустської міської ради, вбачається що [PERSON] , подала органу опіки та піклування Хустської міської ради нотаріально засвідчену заяву про те, що вона відмовляється від будь-яких прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Крім того комісією встановлено, що дитина постійно проживає з батьком, мати вихованням та утримання дитини не цікавиться, фактично втративши з нею контакт. Орган опіки та піклування Хустської міської ради, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.164 СК України та роз`яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьків батьківських прав не звільняє його від обов`язків матеріального забезпечення дитини. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач цього обов`язку систематично не виконує без поважних причин. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. За наведених обставин, суд констатує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що є безумовною підставою відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved