Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з такими позовними вимогами: припинити право власності [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя на автомобіль Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати за [PERSON] право власності на вказаний автомобіль, стягнувши з відповідача компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля у розмірі 124 168,03 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що сторони за 05.04.2008 оп 22.03.2021 перебували у шлюбі, під час якого за спільні кошти було придбано автомобіль Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Вартість автомобіля відповідно до довідки спеціаліста-товарознавця становить 248 336,06 грн. Вказаний автомобіль та документи до нього перебувають у відповідача. Посилаючись на положення ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 364 ЦК України, позивачка просить компенсацію Ѕ частки вказаного автомобіля Ухвалою суду від 18.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15.11.2021. 15.11.2021 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача. 16.11.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вартість транспортного засобу відповідно до звіту про оцінку становить 165 823,03 грн. Крім того, відповідач посилається на те, що наразі він не має можливості внести депозит на рахунок суду, як-то передбачено ч.ч. 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України. На підставі чого просить відмовити у задоволенні позову. 24.12.2021 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. У підготовчому судовому засіданні 21.01.2022 за клопотанням представника позивача призначено автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 01.09.2022 у зв`язку із надходженням висновку експерта, провадження у справі повновлено, призначено підготовче судове засідання на 03.11.2022. 03.11.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, представники сторін надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2008, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року у справі № 336/7423/20, яке набрало законної сили 22.04.2021. Під час зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано автомобіль Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Право власності на вищевказаний автомобіль було зареєстроване за відповідачем, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 10.06.2017 року, в якому зазначено, що [PERSON] є власником автомобіль Chevrolet Cruze, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами, спірний автомобіль залишився у користуванні відповідача та використовується ним для власних потреб. Вказані обставини відповідачем не оспорюються та не спростовані. Згідно із довідкою № 333 від 19.08.2021 року, що складена спеціалістом-автотоварознавцем оцінювачем Казаковим С.Ю. , згідно з даними періодичного довідника «Бюлетень автотоварознавця» № 120 та інтернет-джерел, середня ринкова вартість автомобіля автомобіль Chevrolet Cruze, 2013 року випуску, становить 248 336,06 грн. Відповідно до звіту № 10/11/21 від 12.11.2021 року, складеного оцінювачем Шелудченком О.О. , вартість Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, становить 165 823,03 грн. За висновками судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України Середи Є.В., вартість автомобіля Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, станом на момент дослідження (13.07.2022) становить 239 782,75 грн. Суд встановив, що між сторонами виниклі правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у ч.2ст. 372 ЦК України. Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24 вказаної постанови Пленуму ВСУ вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля. Визначаючи вартість автомобіля суд віддає перевагу висновкам судового експерта, який попереджався судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків, а його висновки є більш наближеними за часом до дати розгляду справи судом. Доводи відповідача щодо неможливості сплати депозиту суд відхиляє, з огляду на таке. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду з позовом на підставі статті 364 ЦК України. Таку ж позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), зазначивши у пункті 45, що вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. У пункті 50 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. За наведеного позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial