Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.11.2022 частково задоволено позов представника [PERSON] адвоката Шевченко Наталії Павлівни до ПАТ «Агрохолдинг Авангард» в особі відокремленого підрозділу філії Авангард ПАТ «Агрохолдинг Авангард» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 14 листопада 2022 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернулася адвокат Шевченко Н.П. із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3\~ст. 133\~ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 137\~ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно п.п.4,6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Судом встановлено, що 26.09.2022 р. між позивачем [PERSON] та адвокатом Шевченко Н.П. укладено договір про надання правової допомоги (далі Договір) з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що вартість послуг правової допомоги в суді першої інстанції, що включає в себе: зустріч, консультацію клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах, підготовка позовної заяви та додатків до неї, підготовка відповіді на відзив, а також інших необхідних документів по справі, становить 7000 (сім тисяч) гривень. В пункті 3.3 Договору сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар протягом одного місяця після набрання рішенням суду по суті спору законної сили. Згідно пункту 3.6 Договору, сторони погодили, що завершення усіх необхідних дій в суді певної інстанції оформлюється актом прийому-передачі послуг, що має бути підписаний Сторонами та скріплений їх печатками (у разі наявності). Відповідно до акту прийому-передачі послуг від 14.11.2022 р., сторони остаточно зазначили перелік наданих послуг, а саме: зустріч, консультацію клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах, підготовка позовної заяви та додатків до неї, підготовка відповіді на відзив, підготовка заяви про долучення до матеріалів справи документів про витрати позивача на професійну правничу допомогу. Також в пунктах 2-3 Акту значиться, що розмір винагороди (гонорар) Адвоката по справі в суді першої інстанції становить 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., який має бути сплачений Клієнтом протягом одного місяця після набрання рішенням суду по суті спору законної сили. ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (ст.ст. 137, 141) були введені в ЦПК України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати ще не оплачені, але узгоджені витрати на правову допомогу (у разі доведення власної правоти у спорі). Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), у постанові від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20, від 26.06.2019 у справі №813/481/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц, від 03 листопада 2022 року у справі № 457/216/18. Зокрема у постанові від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20 Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалив нове, яким стягнув із відповідача ще не оплачені, але заплановані витрати позивача на професійну правничу допомогу. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати стосуються розгляду даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи. Однак, зважаючи на приписи частини другої статті 141 ЦПК України та те, що позов задоволено частково\~ 30 000 грн. з 42\~891,12 грн, що становить 70 %, тому, з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», код ЄДРПОУ 00851519, в особі філії "Авангард" Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"в користь [PERSON] слід стягнути частину витрат на правову допомогу пропорційно позовним вимогам, в задоволенні яких відмовлено, а саме 70 % з 7000 грн., що становить 4900 грн. Беручи до уваги те, що в даному випадку вирішення питання про судові витрати не потягне за собою зміни суті основного рішення, не буде містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не потягне за собою вирішення вимог, які не були досліджені в судовому засіданні, то суд дійшов висновку про ухвалення у даній справі додаткового рішення. На підставі наведеного та

Outcome: approved