Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

11 травня 2022 року [PERSON] звернувся в Шевченківський районний суд м. Львова позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як підставу своїх вимог зіслався на те, що 02 серпня 2008 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований між ними міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. У даному шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2019 року в справі №462/3997/18 шлюб з відповідачем було розірвано, що підтверджується копією судового рішення. З часу припинення спільного проживання з [PERSON] тобто з липня 2018 року, він, позивач, сплачував відповідачу аліменти на утримання доньки [PERSON] . Починаючи з 3 грудня 2021 року донька [PERSON] висловила бажання проживати з батьком та з цієї дати фактично проживає з ним, [PERSON] , у належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] , де вони обоє прописані, що підтверджується довідкою ЛКП «Сигнівка» та копією витягу про реєстрацію права власності на квартиру. Останнє судове рішення, яке стосується сплати аліментів на утримання донки [PERSON] , було прийнято Львівським апеляційним судом 26 жовтня 2021 року у цивільній справі №466/9186/20, згідно даного рішення він, [PERSON] , сплачував аліменти на користь [PERSON] у розмірі 10 000 грн. щомісячно. 03 травня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі №466/12590/21 було ухвалено рішення про припинення стягнення з нього, [PERSON] , аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року за виконавчим листом у справі №466/9186/20. Він, позивач, та відповідач [PERSON] працюють у одній сфері та мають високий дохід, однак [PERSON] відмовилась надати декларацію про свої доходи. Крім сплачуваних аліментів, він, [PERSON] , також додатково витрачав кошти на доньку [PERSON] та середня місячна сума таких витрат за 4 місяці складала 24 902 грн. на час подання останього позову по аліментах. Враховуючи те, що при середніх витратах на дитину 24 902 грн. в місяць, апеляційний суд збільшив грошову частину приблизно на 5000 грн та встановив її у розмірі 10 000 грн., виникли інфляційні обставини, які викликані війною, відповідач [PERSON] має високий дохід та ніяким чином не несе додаткових витрат на дитину, вважає справедливим встановити розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання доньки [PERSON] , на рівні 15 000 грн., щомісячно. З огляду на такі обставини, враховуючи положення ст. ст. 180, 181, 182, 181 Сімейного кодексу України, просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15 000,00 грн. щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до розгляду та у справі відкрито спрощене позовне провадження. 13 червня 2022 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заявлені [PERSON] вимог є передчасними, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року в справі №466/12590/21про припинення стягнення аліментів вона, [PERSON] , оскаржила 09 червня 2022 року в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції не набрало законної сили та на даний час є чинною постанова Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у справі №466/9186/20 про зміну способу стягнення аліментів, згідно з якою [PERSON] повинен сплачувати на її користь аліменти на доньку [PERSON] в розмірі по 10 000,00 грн. щомісячно. Після фактичного припинення подружніх відносин з [PERSON] вона з малолітньою донькою [PERSON] залишилась проживати в квартирі [ADDRESS] , а [PERSON] , як батьку, були встановлені дні і години зустрічі з дитиною. Однак, 03 грудня 2021 року [PERSON] , під наміром провести з дитиною декілька днів, забрав останню за місцем свого проживання, а потім вселився з дитиною в квартиру [ADDRESS] , де вона проживала з [PERSON] , вигнавши її, [PERSON] з цієї квартири. Позивач [PERSON] не довів, що дитина проживає з ним на постійній основі.. оскільки станом на даний час між нею та ним існує спір про визначення місця проживання доньки [PERSON] , який розглядається Залізничним районним судом м.Львова в справі №462/9588/21. Разом з тим, як свідома матір, вона визнає свій обов`язок нести витрати на утримання дитини, але вважає, що позивач не долучив жодних належних і допустимих доказів які б підтверджували те, що останній несе щомісячно витрати на утримання дитини в розмірі 30 000,000 грн., зважаючи на заявлену суму аліментів в розмірі 15 000,00 грн. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] включив такі витрати як: верхова їзда, стоматолог, відпочинок, які є додатковими витратами, а тому не можуть включатись в розмір аліментів. З огляду на наведене вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання доньки [PERSON] буде сума у розмірі 3 000,00 грн., що з рівнозначного обов`язку обох батьків дорівнює сумі в 6 000,00 грн., щомісячно. 21 червня 2022 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що факт постійного проживання доньки [PERSON] з ним підтверджується наявними в справі письмовими доказами, а подані ним квитанції за 2020 та 2021 роки вказують на контекст (обставини), у якому приймалось судове рішення про збільшення розміру аліментів, коли позивачем виступала [PERSON] . Вважає, що вказана відповідачем [PERSON] сума аліментів в розмірі 3 000,000 грн., яку вона погоджується сплачувати на утримання доньки [PERSON] , є недостатньою. 01 липня 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Кіт Х.І. подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що наведені позивачем щомісячні витрати на доньку [PERSON] в розмірі 27 400,00 грн. є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки більшість включених витрат у заявлену позивачем суму є додатковими витратами, а не аліментами в розумінні норм Сімейного кодексу України. Кпім цього, позивач не надав жодних офіційних підтверджень заявлених витрат. Просить викладені в запереченні обставини врахувати при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили в частині розміру заявлених позивачем аліментів, покликаючись на доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та її представників [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є колишнім подружжям та вони перебували між собою у шлюбі, який був зареєстрований 02 серпня 2008 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління, актовий запис №1747. Від подружнього життя [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Однак подружнє життя між сторонами на склалося, вони припинили подружні відносини, стали проживати окремо та рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2019 року в цивільній справі №462/3997/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов було задоволено та вищевказаний шлюб розірвано, що підтверджується долученою до справи копією судового рішення. Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 28 березня 2019 року. Рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 20 листопада 2018 року у справі №466/7239/18 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів змінено. Вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття. У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму. Рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 15 березня 2021 року у справі №466/9186/20 у задоволенні цього позову [PERSON] було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року вищевказане рішення суду першої інстанції від 15 березня 2021 року скасоване. Ухвалено нове рішення, яким змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року з 1/20 частки від доходу відповідача, щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошові сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. 03 травня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі №466/12590/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Вказаним рішенням вирішено припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року за виконавчим листом у справі №466/9186/20. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що з 03 грудня 2021 року неповнолітня донька [PERSON] проживає з батьком - позивачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , де зареєстровано їх місце проживання, та перебуває на його утриманні. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] долученими до справи копіями свідоцтва про народження [PERSON] , вищевказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанції та цих обставин не заперечувала відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. .Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з приписами ст. 191 цього ж Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] з початку грудня 2021 року проживає разом із батьком [PERSON] в належній йому на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується поясненнями позивача [PERSON] , долученими до справи актами умов проживання та цю обставину також не заперечували в судовому засіданні ні відповідач [PERSON] , ні її представники [PERSON] та [PERSON] . З долученого до справи акту обстеження умов проживання, складеного провідним спеціалістом відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району м.Львова Рибак М.С. та фахівцем соціальної роботи Залізничного району м. Львова [PERSON] видно, що позивач [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] проживають у вищевказаній квартирі [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окреме спальне місце, одяг, взуття, шафа для речей, ноутбук, електронна книга, навчальне приладдя, продукти харчування. Вероніка навчається в гімназії «Євшан», додатково відвідує гурток навчання з музики, дистанційно вивчає англійську мову. Для проживання, виховання та розвитку дитини створені належні умови. Під час обстеження [PERSON] повідомила, що хоче залишитись проживати з батьком, відчуває його увагу та підтримку. В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність у сфері комп`ютерного програмування (КВЕД 62.01), зокрема, в ТОВ «СОФТОСЕРВ ІНДУСТРІЯ» та від цієї діяльності має високий рівень доходів. Відповідач [PERSON] також зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності (ФОП), є самозайнятою особою, яка також здійснює свою діяльність в сфері, пов`язаній з ТОВ «СОФТОСЕРВ ІНДУСТРІЯ». З інформації, наданої Державної податковою інспекцією ГУ ДПС у Львівській області на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2022 року про витребування доказів, винесеної за клопотання позивача [PERSON] , видно, що сума нарахованого доходу відповідачу [PERSON] за вказаний в ухвалі період становила 1 012 77,35 грн. Сума виплаченого їй доходу за січень, лютий та березень 2022 року становила відповідно: 15 842,10 грн., 61 633,53 грн. та 18 702,10 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з жовтня 2022 року доходів, як суб`єкт підприємницької діяльності, вона не отримує, однак належних і допустимих доказів, які б на підтверджували такі пояснення, суду не надала. Поряд з цим, судом встановлено, що для здійснення підприємницької діяльності відповідач [PERSON] орендує приміщення на [ADDRESS] , замовляє послуги коворкінгу та послуги офісного друку, . За клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Кіт Х.І. було долучено документи, які стосуються таких витрат відповідача. З вказаних документів випливає, що щомісячні витрати [PERSON] в 2022 році на вказані вище послуги становлять понад 10 000,00 грн. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального і процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial