Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач [PERSON] ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Разом із нею, співвласниками цієї квартири є її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідач [PERSON] є колишньою невісткою та зареєстрована у вказаній квартирі, однак з 2013 року за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрати на утримання квартири не несе. Позивач вимушена сплачувати за неї комунальні послуги, а тому дії відповідача порушують права позивача як власника квартири. У своїх позовних вимогах позивач просила суд визнати відповідача [PERSON] , зареєстровану за вказаною вище адресою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло є співвласниками квартири [ADDRESS] . У подальшому, від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли пояснення, в яких останні позов підтримали, не заперечували проти визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , просили розглядати справу без їх участі. 21.11.2021 від представника третьої особи - Дарницької районної в м. Києві державної адміністрація надійшли письмові пояснення, в яких представник просила ухвалити рішення відповідно до закону. 06.12.2021 від представника позивача - адвоката Яковенко К.С. надійшло до суду клопотання про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних із розглядом справи у розмірі 700, 00 грн. 06.12.2021, 11.01.2022, 23.09.2022 та 09.11.2022 від представника позивача надійшли клопотання про долучення доказів у справі. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, остання надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, розгляд даної справи проводити за її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, повістки про виклик до суду, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній ». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору до суду не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про права власності на житло 1998 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до витягу Реєстру територіальної громади м. Києва від 24.05.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . У матеріалах справи наявні акти, датовані 15.09.2021 та 08.11.2022, які затверджені директором філії «135 Домобудівного комбінату» Державного підприємства МО України «Укрвійськбуд» [PERSON] та містять підписи сусідів [PERSON] з кв. [ADDRESS] , [PERSON] з кв. [ADDRESS] , [PERSON] з кв. [ADDRESS] про те, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з січня місяця 2013 року і на теперішній час її речей у квартирі немає. Також, у матеріалах справи міститься інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 275985610 від 22.09.2021, відповідно до якої за [PERSON] 19.11.2012 зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Водночас, в судовому засіданні факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 2013 року підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , останній, будучи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на виконання вимог ст. 92 ЦПК України, надав згоду на допит його у якості свідка. Так, свідок [PERSON] суду вказав, що позивач є її дружиною, а відповідач - колишньою невісткою, з якою його син розлучився. У квартирі за адресою: [ADDRESS] він проживає з 1987 року. Вони з дружиною на прохання сина допомогли відповідачу у 2012 року зареєструвати місце проживання у належній їм спірній квартирі, щоб остання змогла стати на облік та народити дитину у пологовому будинку у м. Києві, оскільки вона не мала зареєстрованого місця проживання у м. Києві. В подальшому, їх син, перебуваючи у шлюбі з відповідачем у 2012 році придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , куди відповідач переїхала проживати разом із сім`єю. Свідок пояснив, що у спірну квартиру відповідач не навідується, її речей у квартирі немає, у ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрати по її утриманню не несе. Свідок [PERSON] вказав, що є сусідом позивача, проживає за адресою: [ADDRESS] з 1997 року. З сім`єю позивача знайомий багато років. Свідок працює разом із чоловіком позивача і часто навідується до них у спірну квартиру в гості. Підтвердив, що багато років не бачив відповідача у спірній квартирі та у дворі будинку. Разом з тим, доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавився чи цікавиться житловою площею, що їй чинили перешкоди у користуванні квартирою, або вона намагалась вселитися у спірну квартиру, а також поважності причин її відсутності у житлі, суду не надано. Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад дев`ять років, не сплачує комунальні послуги, будучи зареєстрованою у ній, що порушує права та законні інтереси позивача, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку про наявність обставин для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 700,00 грн.

Outcome: approved