Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення пені та трьох відсотків річних. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 24.08.2021 року в м. Дніпрі, вул. Передова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не застрахована, та транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2021 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. 26.08.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] , звернувся до МТСБУ із повідомлення про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування та надав увесь необхідний пакет документів. 08.10.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] , направив до МТСБУ завірену належним чином копію постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська відносно [PERSON] .. Листами від 18.11.2021 року та від 23.11.2021 року МСТБУ направив пропозицію, за якою можливо продати пошкоджений транспортний засіб «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , та повідомив, що прийнято рішення про виплату в розмірі 46740,82 грн.. 24.11.2021 року МСТБУ виплатив страхове відшкодування (регламентну виплату) на особистий рахунок позивача у розмірі 46740,82 грн.. 01.12.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник позивача, звернувся до МТСБУ із запитом щодо надання документів, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди, та вимогою щодо доплати страхового відшкодування згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача. Втім, МТСБУ відповідь на запит надано не було, доплату не здійснено. Позивач зауважує, що зобов`язуюча пропозиція з сайту ТОВ «Аудатекс Україна», яку направлено МТСБУ, не є належним доказом вартості пошкодженого автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , після ДТП. Згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. №4109/21 від 23.09.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 157386,86 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 143291,72 грн., отже вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 143291,72 грн., оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 65928,01 грн. Таким чином, розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 77363,71 грн. (143291,72 грн.- 65928,01 грн.). Оскільки МТСБУ було виплачено 46740,82 грн., то сума недоплаченої регламентної виплати складає 30622,89 грн., що розраховується наступним чином: 77363,71 грн. (розмір заподіяної шкоди згідно з висновку експерта Дроздова Ю.В.) - 46740,82 грн. (виплачена регламентна виплата). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 30622,89 грн. - недоплаченого страхового відшкодування (регламентна виплата), 1009,30 грн. - пені, 166,00 грн. - три відсотки річних, 2300,00 грн. - витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати по справі. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України надав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки у десятиденний термін 01.09.2021 року експерту Пилипенку О.С., який має кваліфікацію судового експерта, з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 і діє на підставі пункту 6 статті 13 Закону України "Про судову експертизу", надійшло Доручення №78857 від МТСБУ про проведення автотоварознавчого дослідження. Утім, позивач за своїм бажанням звернувся до судового експерта Дроздова Юрія Володимировича, тому витрати на його послуги повинні покладатися на позивача. \~ \~ \~ \~Згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. №4109/2 від 23.09.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 157386,86 грн., ринкова вартість КТ3 до ДТП складає 143291,72 грн., отже вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля 143291,72 грн., оскільки відновлювати КТ3 економічно недоцільно. Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця [PERSON] №304/21а з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТ3, від 08.10.2021 року, який було взято для розрахунку матеріальної шкоди МТСБУ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 156620,84 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 142598,82 грн. Різниця в сумах Висновків складає 692,9 грн., розбіжність виникла через розрахунок матеріальної шкоди у доларах США. Розмір шкоди було визначено на підставі висновку експертного дослідження від 08.10.2021 року №304/21A, який складений судовим експертом Пилипенком О.С.. Крім цього, підстави для проведення розрахунку розміру регламентної виплати у результаті аналізу документів по справі, встановлено, що досліджуваний КТЗ марки FORD FOCUS 1.6i 16V з номерним знаком [NUMBER] має ознаки, які дають підстави при визначенні розміру відшкодування перерахувати процент додаткового зменшення ринкової вартості КТ3, який визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 Методики (Дз), а саме: автомобіль легковий експлуатувався в режимі таксі. Тому, розмір регламентної виплати було визначено таким чином: ринкова вартість КТ3 до ДТП - вартість КТ3 у пошкодженому стані = 128740,82 - 82000,00 = 46740,82 грн.. Матеріальну шкоду в розмірі 46740,82 грн. відповідно наказу №3.1/8850 від 22.11.2021 року було сплачено позивачу в повному обсязі в термін 90 днів (платіжне доручення №1107258 від 23 листопада 2021 року). Тому штрафні санкції на МТСБУ не можуть бути накладені. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Також, у судовому засідання був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив суду, що на замовлення МТСБУ складав висновок експертного дослідження від 08.10.2021 року №304/21A, втім, відповідачем МТСБУ не було доручено експерту Пилипенку О.С. визначити вартість транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , в аварійному (пошкодженому)стані після ДТП. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до ч.3\~ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно\~з положеннями ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22 - 31,\~35,\~36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20). Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога. Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, 24.08.2021 року в м. Дніпрі, вул. Передовій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не застрахована в жодній страховій компанії, та транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2021 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.60). Згідно\~зі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 вказаного Закону, МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за\~статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням, що передбачено\~ст. 599 ЦК України. Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Таким чином,\~оскільки на\~момент дорожньо-транспортної\~пригоди цивільно-правова\~відповідальність водія\~автомобіля «Chevrolet\~Lacetti»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не була\~застрахована у\~встановленому Законом\~порядку,\~тому потерпіла\~особа -\~позивач [PERSON] \~набув права\~на отримання\~страхової виплати\~за рахунок\~МТСБУ. 26.08.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] , звернувся до МТСБУ із повідомлення про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9,10,11). Згідно з листом МТСБУ від 23.11.2021 року, відповідач розглянув справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.08.2021, та повідомив наступне: відповідно до п. 41.1\~ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 46740,82 грн. 24.11.2021 року МСТБУ виплатило страхове відшкодування (регламентну виплату) на особистий рахунок позивача у розмірі 46740,82 грн. (а.с.20). 01.12.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник позивача звернувся до МТСБУ із запитом щодо надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та вимогою щодо доплати страхового відшкодування згідно з висновком експерта [PERSON] , складеного на замовлення позивача (а.с.17). Вказану доплату страхового відшкодування МТСБУ не було здійснено. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. За змістом п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Пунктом 15 вказаної Постанови передбачено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано\~статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі\~статтею 8 ЦК\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/4161/15-ц (провадження №61-13692св18) зроблено висновок, що "якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною\~статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі\~статтею 8 ЦК України\~(аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди". Отже, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП відшкодовується виключно у разі, якщо ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Разом із тим, порядок визначення розміру шкоди викладено у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року\~(далі Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (пункт 1.3). Згідно з пунктом 8.2 Методики вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, Свр>=С, (21) де Свр вартість відновлювального ремонту, грн. Суд зазначає, що відповідно до\~статті 106 ЦПК України\~учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. №4109/21 від 23.09.2021 року, здійсненого за заявою позивача [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 157386,86 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 143291,72 грн., вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості (а.с.21-47). Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 65928,01 грн.. Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця [PERSON] №304/21а з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТ3 від 08.10.2021 року, який було здійснено за дорученням №78857 від МТСБУ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 156620,84 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 142598,82 грн. (а.с.137-143) Утім, відповідачем МТСБУ не було доручено експерту Пилипенку О.С. визначити вартість транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , в аварійному (пошкодженому)стані після ДТП. Таким чином, суд бере до уваги наданий позивачем висновок, згідно з яким розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 77363,71 грн. (143291,72 грн. (ринкова вартість авто до ДТП) - 65928,01 грн. (вартість пошкодженого автомобіля після ДТП)). Оскільки МТСБУ було виплачено 46740,82 грн., то сума недоплаченої регламентної виплати, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 30622,89 грн., що розраховується наступним чином: 77363,71 грн. (розмір заподіяної шкоди згідно з висновку експерта [PERSON] ) - 46740,82 грн. (виплачена регламентна виплата МТСБУ). Відповідно до п.36.5 ст.36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 30.08.2021 року відповідач отримав від позивача Заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідач повинен був виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 28.11.2021 року включно. Тобто, за період із 29.11.2021 року по 03.02.2022 року МТСБУ має обов`язок сплатити пеню в розмірі 1009,30 грн. та 3% річних. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування школи є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Пунктом 21 цієї ж постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України 3 розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статі 625 ЦК). У зв`язку із неналежним виконанням МТСБУ зобов`язань щодо виплати позивачу страхового відшкодування, з огляду на положення статті 36 Закону №1961-IV та статі 625 ЦК України, з МТСБУ підлягають стягненню три проценти річних, пов`язані з несплатою страхового відшкодування в повному розмірі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-927цс16 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі №149/344/15-ц. Оскільки, сума основного зобов`язання складає 30622,89 грн., то за період з 29.11.2021 року по 03.02.2022 рік з МТСБУ підлягає стягненню 3% річних в розмірі 166,00 грн.. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Позивачем було понесено додаткові витрати, пов`язані з оплатою вартості послуг судового експерта зі складення висновку експерта №4109/21 від 23.09.2021 року на суму у розмірі 2300,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг від 23.09.2021 року (а.с.57). Вказані витрати пов`язані з розглядом справи та відповідно до ст.139 ЦПК України є судовими витратами і також підлягають стягненню з відповідача. Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до п. 1) ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі №902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved