Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: служба в справах дітей Чортківської міської ради про зміну місця проживання неповнолітньої дитини. В позовній заяві він зазначив, що з відповідачкою [PERSON] рішенням Чортківського районного суду в 2019 році шлюб було розірвано. Дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з матір`ю. В 2016 року відповідачка виїхала на заробітки в Республіку Польщу та залишила дітей батькові. Участі у вихованні дітей відповідачка не приймає. На сьогоднішній день дочка [PERSON] , 2001 року народження, вже повнолітня. В зв`язку з тим, що неповнолітня донька [PERSON] , 2005 року народження, згідно рішення Чортківського районного суду залишена з матір`ю, хоча фактично проживає з батьком, у позивача виникла необхідність у зміні місця проживання неповнолітньої дитини для захисту її прав та законних інтересів. В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Волинець С. А. позов підтримує, просить змінити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] на проживання з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та залишити її на самостійному вихованні батька. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. В підготовче засідання поступила заява відповідачки [PERSON] , згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі, оскільки перебуває за кордоном, позов визнає повністю. \~ \~ \~ \~Представник служби у справах дітей Чортківської міської ради в підготовчому засіданні підтримав висновок служби і вважає за доцільне передати на виховання та проживання неповнолітню [PERSON] , [INFO] , батькові [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вислухавши представника позивача, представника служби в справах дітей Чортківської міської ради та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~ \~ \~ \~28 травня 2019 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду № 608/41/19 від 28.05.2019. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Також судовим рішенням ухвалено залишити проживати неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. На сьогоднішній день неповнолітньою є лише одна донька - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва серії [NUMBER] від 11.11.2005, актовий запис № 264, батьками якої значаться: [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка у 2016 році виїхали в Республіку Польща, створила окрему сім`ю, а неповнолітню [PERSON] залишила проживати з батьком. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі, СК України), мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. Згідно з довідкою Чортківської загальноосвітньої школи І-ПІ ступенів №7 від 20.10.2022 №118, батько [PERSON] , 2005 року народження, учениці 11 класу, постійно цікавиться успішністю дочки, спілкується з вчителями, систематично підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори. Натомість, мати [PERSON] протягом 2021-2022 навчального року в школу не навідувалася, навчанням дочки не цікавилася. Як зазначається зі слів [PERSON] , її мати перебуває за кордоном. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов від 20.10.2022 [PERSON] та члени сім`ї: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно в [ADDRESS] . При цьому батько самостійно займається вихованням дітей. Мати участі у вихованні дітей не приймає та виїхала в Польщу в 2016 році. Враховуючи, що позивач виховує та утримує неповнолітню доньку, яка постійно проживає з ним, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved