Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилися дочка - [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб їх спільної з відповідачем дитини. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, з часу припинення фактичних шлюбних відносин не приймає повної участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного її розвитку та виховання. При цьому, як вказує позивачка, відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дочку та забезпечувати її матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 14.11.2022 року прийнято справу до свого провадження призначено судове засідання. 30.11.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач частково заперечує проти позовних вимог позивача. В обґрунтування чого зазначає, що за усною домовленістю між ним та позивачем було визначено суму аліментів в розмірі 5000,00 грн. на місяць. Вказану суму відповідач вносить на банківський рахунок позивача або на банківський рахунок дочки та на підтвердження чого надає копії відповідних квитанцій. Також за можливості відповідач додатково сплачує своїй дитині за послуги репетиторів. Додатково також зазначає, що він є особою з інвалідністю 3-групи, на утриманні має матір пенсійного віку, і що єдиним його доходом є пенсія, значну частину якої він має витрачати на найм житла, оскільки він також є внутрішньо переміщеною особою. У зв`язку з чим просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини з усіх видів його заробітку. В матеріалах справи також міститься відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка заперечує проти доводів відповідача. В обґрунтування чого зазначає, що відповідач окрім пенсії отримує також дохід від продажу біткоїнів, що також підтверджується купівлею автомобілів. Окрім, цього відповідачу на праві приватної власності також належить нерухоме майно: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок, з належними будівлями та спорудами загальною площею 78,8 кв.м. В судовому засіданні позивач просила пред`явлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідач у судовому засіданні просив врахувати доводи викладені у відзиві та просив зменшити суму аліментів до 1/6 частини від його доходу. Суд дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку учасників процесу дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 07 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2020 було розірвано. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися дочка - [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом дочка проживає з позивачкою, що в ході розгляду справи не спростовано відповідачем. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку, визначеного нормами Закону. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 26 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному її забезпеченні, а ще й у постійному її вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем. З матеріалів справи встановлено, що відповідач хоч і є особою з 3-групою інвалідності проте він може надавати дитині матеріальну допомогу. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. З огляду на викладене та враховуючи, суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині також підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач згідно із Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved