Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 01.01.2014 року, посилаючись на те, що в 2005 році її син, [PERSON] , [INFO] , поїхав на заробітки, маючи намір пошукати роботу у м. Санкт Петербург Російської Федерації. Однак, з 2013 року часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. У 2014 році заявниця зверталась до Немирівського районого відділу поліції щодо безвісного зникнення її сина, [PERSON] , однак безрезультатно. До цього часу у неї немає відомостей про його дійсне місцеперебування. Також вона намагалась встановити місцезнаходження сина через його друзів та знайомих, але всі намагання знайти сина виявились марними. Їй передали лише фото [PERSON] , якого випадково бачили у м. Санкт-Петербург РФ у 2010 році. У жовтні 2022 року [PERSON] знову звернулась з офіційною заявою до Відділу поліції №5 ВРУП ГУНП у Вінницькій області з проханням здійснити розшук її сина [PERSON] , який зник безвісти з 2013 року. Однак на день звернення до суду з цією заявою жодної відповіді від правоохоронних органів вона не отримала. Про місце перебування її сина, [PERSON] , немає відомостей майже 10 років, що є набагато більше одного року. В даний скрутний час заявниця не може оплатити комунальні послуги зі своєї пенсії, тому утворюється велика заборгованість. Орган реєстрації Немирівської міської ради відмовив їй зняти з місця реєстрації її сина, так як він є співвласником квартири [ADDRESS] . [PERSON] має право на призначення субсидії при умові визнання сина померлим чи безвісно відсутнім. У зв`язку з цим вона вимушена звертатись до суду з заявою про визнання його безвісно відсутнім. Визнання сина заявниці безвісно відсутнім їй необхідно для отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг та призначення житлової субсидії. У судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Ускова С.Е. заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі заінтересованої особи та не заперечував щодо задоволення заяви. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що сина заявниці знає з дитинства, оскільки з 45 років постійно проживає в м.Немирів. Чув, що він поїхав на заробітки. Останній раз бачив [PERSON] зимою 2005 року, з тих пір йому нічого про нього не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що знає заявницю та її сина, оскільки вони її сусіди. [PERSON] з 2005 року не проживає за місцем свого постійного проживання.. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявниця її сестра і знає, що у 2005 році [PERSON] поїхав на заробітки у Санкт-Петербург. З січня 2005 року вона [PERSON] не бачила, де він знаходиться і що з ним їй не відомо, оскільки за цей час [PERSON] з нею та іншими родичами не зв`язувався. Заслухавши заявницю, її представника, свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] Бабаєв [PERSON] народився [INFO] в м.Полтава, батьки: [PERSON] та [PERSON] ; згідно довідки Немирівської міської ради №2100 від 11.06.2021, виданої [PERSON] про те, що до складу її входять: [PERSON] , [PERSON] ; згідно копії довідки Немирівської міської ради №7882 від 20.10.2022 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; згідно копії технічного паспорту житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власниками зазначеного будинку є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі по 1/3 частки кожний; згідно копії свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках; згідно копії витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна від 26.05.2006 власниками квартии, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності по часці 1/3 у кожний, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; згідно копії домової книги в будинку [ADDRESS] прописані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; згідно заяви про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] відмовлено у зніття з реєстрації [PERSON] у зв`язку не поданням необхідних документів; згідно акту жителів будинку [ADDRESS] по факту не проживання особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 24.10.2022 з 2005 по 24.10.2022 р. громадянин [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає у кв. [ADDRESS] ; згідно відповіді Немирівської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості №15.02-23/594 від 01.11.2022 на адвокатськийй запит156-10/22 від 30.10.2022 гчас на обліку в Немирівській районній філії Вінницького ОЦЗ гр. [PERSON] , [INFO] за період з 01.01.2013 р. по даний не перебував і не перебуває. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до\~ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У відповідності до\~ст. 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6\~ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2\~ст. 43 ЦК України\~у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом\~стаття 43 ЦК України\~передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як\~Кримінальний кодекс України,\~Кримінальний процесуальний кодекс України,\~Закони України «Про Національну поліцію»\~та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію»\~визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»\~інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 18.10.2022 року було подано заяву до ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про розшук її сина [PERSON] . Також, згідно листа ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Бабаєва Р.С зверталась до Немирівського РВ УМВС у Вінницькій області у 2014 р. по факту безвісного зникнення її сина [PERSON] , за результатами перевірки якої, було підготовлено вмотивований висновок,який у зв`язку із закінченням строків зберігання, був знищений. З листа ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області №9566/228/01-22 від 11.11.2022 працівниками ВП №5 проведено розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , однак місце знаходження встановлено не було. Дані відомості було внесено дл ЄРДР за № 12022020070000280 від 11.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В подальшому [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , оголошено у державний розшук як безвісти зниклий. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Також судом встановлено, що заявниці необхідне визнання її сина безвісно відсутнім для отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг та призначення житлової субсидії. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку\~ст. 309 ЦПК України. На підставі\~ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved