Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 лютого 2020 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) уклала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким [INFO] народився син - [PERSON] . Проте, через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та втрату почуття любові один до одного, подружнє життя з відповідачем не склалося, поступово відносини погіршувались і фактично припинились, майновий спір з останнім відсутній, спільне господарство припинено. [PERSON] вказала, що визначила з відповідачем місце проживання спільного сина разом з нею. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Аргументи учасників справи. Позивач у позовній заяві просила розірвати укладений з відповідачем шлюб. 28 листопада 2022 року відповідачем через канцелярію Київського районного суду м. Харкова подано відзив на позовну заяву, яким він зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Проте вказав, що свідчення [PERSON] щодо припинення з ним фактичних шлюбних відносин не відповідають дійсності, оскільки остання виїхала разом з сином до Молдови для забезпечення безпеки через повномасштабне вторгнення в Україну військ Російської Федерації. Також [PERSON] зазначив, що твердження позивача щодо домовленості подальшого проживання дитини разом з нею не відповідає дійсності, оскільки його згода на виїзд сина за кордон обумовлена наміром убезпечити дитину на час воєнних дій, отже місце проживання сина наразі не вирішено. Також відповідачем у відзиві вказано про відсутність з позивачем майнового спору. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. У судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що 28 лютого 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 484. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , видане 28 лютого 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданому 21 серпня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), записано сторін по справі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.\~1\~ст.\~24\~СК України, примушування\~жінки та\~чоловіка до\~шлюбу не\~допускається. Частинами 3,\~4\~ст.\~56\~СК України\~передбачено,\~що кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 5004-9275-0505-0109 від 11 жовтня 2022 року про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved