Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2019 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та уточнивши вимоги позову від 24.04.2019, просить виділити йому зі спільного часткового майна: житлового будинку [ADDRESS] ) в натурі належну йому частину, а саме 9/25 будинку [ADDRESS] та визнати за ним в порядку виділу частки зі спільного часткового майна (будинку [ADDRESS] ) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами який складається з: - житлового будинку літ. «А, А1», з прибудовою літ. «а», прибудовою літ. «а1», прибудовою літ. «а2» загальною площею 62,4 кв.м, житловою, 37,7 кв.м; - літньої кухні літ. «В, Д»; - гараж літ. «Е»; - навіс літера «Н»; - убиральня літ. «Л1»; - вимощення -І, ІІІ; - огорожа №1-3; який розташований на належній йому земельній ділянці площею 0,0387 гектарів, кадастровий номер 5111200000:02:020:0231, за адресою [ADDRESS] . Іншу частину спільного майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , залишити у користуванні відповідачки [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Співвласником іншої частини будинку є відповідачка. В 2017 році він розпочав процедуру виділу в натурі земельної ділянки для подальшої її приватизації. Впорядкувати виділ нерухомого майна він не може, бо для цього треба укладання договору виділу частки зі спільного нерухомого майна, а відповідачка не бажає їхати до нотаріуса для укладання такого договору. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суду не повідомила. Рухом справи не цікавилась. Представник виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився. Надали заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечували та просили розглянути справу у відсутність представника. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 листопада 1984 року державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстровано у реєстрі за №4972. Вказана частина житлового будинку розташована на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0387 га, кадастровий номер 5111200000:02:020:0231, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Подільської міської ради Одеської області №421-VІІ від 24 січня 2018 року. Рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради №47 від 29.03.2018 було надано окрему поштову адресу житловому будинку, що створений шляхом виділу в натурі 9/25 частки житлового будинку, який належить [PERSON] , розташованому на земельній ділянці (кадастровий номер 5111200000:02:020:0231): [ADDRESS] . Інша частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належать відповідачу [PERSON] . Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, складеного експертом [PERSON] від 10.08.2018 року, за технічними показниками 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS] може бути виділено. В матеріалах справи наявна письмова згода відповідача [PERSON] на виділ частки житлового будинку [PERSON] в окрему поштову адресу (а.с.17). Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Цивільне судочинство у відповідності до\~статті 12 ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Частиною першою\~ст.356 ЦК України\~передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1, 2, 3\~ст.364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1\~ст.377 ЦК України\~зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1,2\~ст.120 ЗК України\~у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття. У відповідності до п.»г» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті 377 ЦК\~і\~статті 120 ЗК\~в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 року у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016 року, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16. Згідно з ч.1 ст. 116\~ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п.4 ст. 120\~ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з\~ст. 364 ЦК України\~співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з положеннями ч.1 та ч.3\~ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте відповідач не бажає укласти з позивачем договір про виділ в натурі частки з нерухомого спільного та нотаріально його завірити, що унеможливлює виділення частки житлового будинку у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved