Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» Мєшнік Костянтин Ігорович звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що monobank це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Починаючи з травня 2020 року здійснюється відеоверифікаця працівником банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідачка в анкеті підтвердила, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. На підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в сумі 16818,52 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити. Згідно відповіді Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 15.11.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 08.12.2022. У судове засідання представник позивача не з`явився, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 6). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 08.12.2022 подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі (а.с. 68). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості не підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19 березня 2021 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір (далі Договір) шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрив\~\~ [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] у гривні. Підписавши анкету-заяву відповідачка погодилася, що ця анкета разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які вона отримала в мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, у пункті 6 заяви зазначено, що [PERSON] просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити їй в Банку та засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем [NUMBER] , який буде використовуватися для накладення УЕП. [PERSON] визнала, що, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (а.с. 10). Також, до анкети-заяви додано Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, витяг з тарифів картки monobank, паспорт споживчого кредиту, які не містять підпису відповідачки (а.с. 11-27). Відповідно до копії паспорта № [NUMBER] , відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 30). Згідно довідки про наявність рахунку, [PERSON] було видано «чорну картку» зі строком дії до 08/29 (а.с. 59). Відповідно до довідки про розмір встановлення кредитного ліміту [PERSON] , 19.03.2021 встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн, який в подальшому змінювався в бік зменшення, а саме: 18.06.2021 14700,00 грн, 10.07.2021 до 14500,00 грн, 27.09.2021 14200,00 грн, 28.09.2021 14100,00 грн, 30.12.2021 14000,00 грн (а.с. 60). Згідно виписки про рух коштів по картці [PERSON] , остання користувалася наданим кредитом шляхом перерахунку коштів на інші банківські картки (а.с. 57). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.03.2021 станом на 12.08.2022 заборгованість [PERSON] складає 16818,52 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті\~1054,\~1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Положеннями\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У\~статті 3 цього Закону\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви. Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту. Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем сумою заборгованості за кредитним договором від 19.03.2021, яка ним визначена як тіло кредиту, з таких підстав. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 19 березня 2021 року [PERSON] просить відкрити\~\~поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. В свою чергу строки здійснення періодичних платежів не встановлені,\~процентна ставка не зазначена. Також судом встановлено, що витяг з\~Умов і\~правил обслуговування\~в АТ\~«Універсал Банк»\~при наданні\~банківських послуг\~щодо продуктів\~monobank,\~витяг з\~тарифів картки\~monobank\~та паспорт\~споживчого кредиту,\~де містяться\~відсотки за\~кредитом та\~які додані до позовної заяви, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 березня 2021 року шляхом підписання Анкети-заяви. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України, банк не пред`явив. Водночас, відповідно до виписки про рух коштів по картці від 17.11.2022, банком було включено відсотки до суми заборгованості за тілом кредиту. Так, позивачем було списано відсотки: 01.05.2021 - за квітень в сумі 573,54 грн, 01.06.2021 - за травень в сумі 465,36 грн, 01.07.2021 - за червень в сумі 450,67 грн, 01.08.2021 - за липень в сумі 456,23 грн, 01.09.2021 - за серпень в сумі 465,31 грн, 01.10.2021 - за вересень в сумі 447,02 грн, 01.11.2021 - за жовтень в сумі 457,56 грн, 01.12.2021 - за листопад в сумі 435,21 грн, 01.01.2022 - за грудень в сумі 444,08 грн, 01.02.2022 - за січень в сумі 442,37 грн, 01.03.2022 - за лютий в сумі 412,16 грн, 01.04.2022 - за березень в сумі 469,34 грн, 01.05.2022 - за квітень в сумі 241,80 грн, 01.06.2022 - за травень в сумі 253,89 грн, 01.07.2022 - за червень в сумі 483,60 грн, 01.08.2022 - за липень в сумі 515,22 грн. Всього позивачем АТ «Універсал Банк» за період з 01 травня 2021 року по 01 серпня 2022 року було нараховано відсотки на загальну суму 7013,36 грн. Згідно цієї ж виписки про рух коштів по картці [PERSON] від 17.11.2022, відповідачкою було фактично використано 15136,16 грн. На погашення заборгованості за кредитом відповідачка внесла на картковий рахунок 5331,00 грн. Як вбачається з письмових пояснень представника позивача (а.с.53-56) та виписки по картковому рахунку відповідачки, внесену відповідачкою суму заборгованості було використано на погашення суми відсотків. Однак судом було встановлено безпідставність зарахування внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків. Списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним. При цьому судом враховується висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20 зі схожими правовідносинами, де позивачем також був АТ «Універсал Банк». Тому суд вважає, що загальна сума заборгованості має вираховуватися шляхом віднімання від суми фактично отриманих коштів суми погашеної заборгованості без врахування нарахованих відсотків. Таким чином сума заборгованості має становити 9805,16 грн (15136,16 грн - 5331 грн). Щодо визнання відповідачкою позову у повному обсязі суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Водночас, незважаючи на визнання відповідачкою позову в повному обсязі, суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону. Встановивши безпідставність визначеної позивачем суми заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що зазначена сума не ґрунтується на умовах кредитного договору, а тому має бути зменшена до вище розрахованої судом суми. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ До поданого позову додано платіжне доручення № 16105751045 від 06.10.2022 про сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн (а.с. 1). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 2481,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 39). Зважаючи на\~те,\~що позовні\~вимоги суд\~задовольняє частково,\~на суму\~9805,16 грн, тобто 58,30% від суми позову, то з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1446,42 грн на користь позивача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial