Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

20.09.2022 року позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить змінити розмір аліментів, який був встановлений на підставі судового наказу, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 25.08.2022 року у справі № 484/2397/22. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.08.2022 року було задоволено заяву відповідачки про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. З вимогами відповідачки про розмір стягнення аліментів на утримання дитини він не погоджується, оскільки обставини змінились, змінився його сімейний стан, він вдруге одружився, і в шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які також потребують належного матеріального забезпечення, тому подальша сплата аліментів в розмірі, встановленому рішенням суду, неможлива. Тобто [PERSON] на даний час має на утриманні двоє дітей та дружину, яка не працює, враховуючи що у період військового стану, який запроваджено в Україні, дружина не має можливості працевлаштуватись, оскільки на теперішній час не працюють дитячі садочки та вона змушена здійснювати догляд за дітьми. Оскільки позивач є єдиним членом сім`ї, який працює та забезпечує сім`ю, яка складається з 4-х осіб, сплата аліментів в розмірі 1/4 ставить його у дуже скрутне матеріальне становище, оскільки не має змоги належним чином матеріально забезпечувати ні дитину від першого шлюбу, ні дітей та дружину від шлюбу, у якому він на даний час перебуває. Таким чином, позивач як платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у випадку, оскільки змінився його сімейний стан. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому позивач вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів з нього відповідає вимогам ст. 182 та ч. 5ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Просить суд врахувати, факт народження двох дітей у другому шлюбі, що є зміною його сімейного стану та в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру присуджених аліментів. На підставі ст. ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відзиві на позов, який відповідачка подала 24.10.2022 р., вона просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач приховав значну частину свого доходу у наданій ним довідці про його грошове забезпечення, оскільки проходячи службу у військовій частині [NUMBER] , він отримує окрім зазначеного розміру грошового забезпечення ще і додаткову винагороду в розмірі до 30000 гривень на місяць відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Також зазначила, що окрім [PERSON] , [INFO] , вона також має на своєму утриманні ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно яких вона має статус матері-одиначки, що підтверджується витягом ДРАЦС про їх народження та довідкою про склад сім`ї. Таким чином, її сімейний стан також змінився нарівні з позивачем, але вона одна надає утриманням ще двом дітям. Посилання позивача на п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України про те, що його дружина [PERSON] не працює, не є підставою для зменшення присудженого розміру аліментів, оскільки вона є працездатною особою, яка зобов`язана утримувати нарівні з позивачем відповідно до статей 141, 180 СК України. Її доходи складаються із заробітної плати на займаній посаді прибиральниці в ТОВ «Еталонсервіс» та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. 31.10.2022 р. у відповіді на відзив, позивач зазначив, що у заяві про видачу судового наказу, відповідно до якого з нього стягнуто аліменти, [PERSON] не вказала про наявність у нього ще двох дітей від іншого шлюбу. Також вона є працездатною особою, яка працює та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Також, відповідачка вказала, що вона не перебуває у шлюбі, та має ще двох доньок, тож вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з особами, які є батьками її дітям, тому в свою чергу має право звернутись до суду про стягнення аліментів на їх утримання. Вище вказане свідчить про те, що вони не є дітьми позивача, що в свою чергу підтверджено відповідачкою. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17.04.2010 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина залишилась проживати з відповідачкою. Згідно судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.08.2022 року було задоволено заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього, посилаючись на зміну його матеріального стану, у зв`язку повторним одруженням та народженням в цьому шлюбі двох дітей від іншої дружини, яку він також утримує. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на прид-бання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір про-житкового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. 2 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення сторін, суд не знаходить підстав для зменшення аліментів в розмірі заявленому позивачем, так як [PERSON] не надано доказів того, що матеріальне становище не дозволяє йому це робити. Проте суд враховує наявність у нього інших осіб на утриманні (двох дітей та дружини). Суд враховує, що за останні роки в країні збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросли ціни на споживчі товари та продукти харчування, крім того законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Проте судом не встановлено підстав для стягнення з позивача мінімального рекомендованого розміру аліментів. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.08.2022. року у справі № 484/2397/22, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Судові витрати відносяться на рахунок позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial