Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.08.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,0587 га з кадастровим номером 0710100000:41:051:0009, на якій розташоване вказане житлове приміщення. За свого життя [PERSON] 12.05.1992 року склав заповіт відповідно до якого належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , він заповів їй та [PERSON] 16.09.2021 року інший спадкоємець за заповітом [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом в її (позивачки) користь. У свою чергу, 04.07.2022 року на її заяву Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області було видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок. Натомість, на її звернення із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , їй було відмовлено. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0587 га з кадастровим номером 0710100000:41:051:0009, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали із викладених у позові підстав та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-які інші заяви від них на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 08.11.2022 року представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що позивачкою не надано жодних доказів перебування позивачки із спадкодавцем у родиннихвідносинах із померлим [PERSON] , у зв`язку з чим останньою не доведено її право на спадкування після його смерті. Крім того, стороною позивача не доведена наявність родинних відносин з відповідачкою [PERSON] , а тому його довірителька не є належним відповідачем у справі. У задоволенні позову просив відмовити. \~ \~ \~ \~Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області надійшло на адресу суду клопотання, в якому остання просить розгляд справи здійснювати у її відсутності. \~ \~ \~ \~Враховуючи ту обставину, що стороні відповідача було в повній мірі було забезпечено можливість висловити свою позицію з приводу заявлених позовних вимог, неявка в судове засідання відбулася без поважних причин, суд, з огляду на розумність строків розгляду спору, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 12.05.1992 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , він заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13) \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] за заявою його спадкоємців Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області було заведено спадкову справу до його майна № 223/2021 (а.с. 60-83). \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що [PERSON] у зв`язку із одруженням змінила своє прізвище на « [PERSON] », а [PERSON] з тих же причин змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 67-68, 75-76). \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів вищевказаної спадкової справи, 01.07.2021 року [PERSON] до Першої Луцької нотаріальної контори Волинської області було подано заяву № 1528 про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 66-зворот). \~ \~ \~ \~Надалі, [PERSON] 16.09.2021 року до нотаріальної контори було подано заяву за № 2018, відповідно до якої остання, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , від прийняття спадщини відмовилася на користь [PERSON] (а.с. 70-зворот). \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач [PERSON] стала єдиним спадкоємцем за заповітом, який склав [PERSON] 12.05.1992 року. \~ \~ \~ \~ 04.07.2022 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Ковальчук Т.Б. в межах спадкової справи № 223/2021 було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-655, яким посвідчено її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 78-зворот-79). \~ \~ \~ \~ 05.07.2022 року державним нотаріусом у відповідь на заяву позивачки було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 559/02-31, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про права власності за законом на земельну ділянку, площею 0,0587 га з кадастровим номером 0710100000:41:051:0009, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , через наявність спадкоємців більш близької черги спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 80-81). \~ \~ \~ \~Як вбачається із державного акту на право власності за земельну ділянку серії ЯМ № 082577, на зазначеній вище земельні ділянці, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться житловий будинок, право власності на який набула позивачки після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 25). Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу) та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України). За змістом ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 78-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно із ч. 10 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Стаття 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача- власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній. Вищевказана правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 . Отже, з набуттям позивачкою [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до неї, як до нового власника даного нерухомого майна, в силу положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, яка належала [PERSON] за його життя та будь-ким із його спадкоємців успадкованою не була. Враховуючи те, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за померлим [PERSON] , складений ним заповітом вказане майно не охоплює, а також те, що після смерті останнього є спадкоємці ближчої черги спадкування ані ж позивачка, тому [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я. Вищенаведене, у своїй сукупності, свідчить про безпідставність доводів сторони відповідача, які були викладені в ході розгляду справи. Суд вважає, що [PERSON] , всупереч доводам її представника, є належним відповідачем у даній справі, оскільки вона, як спадкоємець [PERSON] , претендує на спірну земельну ділянк у, про що свідчить подання нею 19.04.2021 року до Першої Луцької державної контори Волинської області заяви про прийняття спадщини (а.с. 61). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Луцька державна нотаріальна контора Волинської області, про визнання права власності на земельну ділянку є обгрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст.ст. 15, 16, 377 ЦК України, ст.ст. 12, 79, 79-1, 120 ЗК України,

Outcome: approved