Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онукою. Позовна заява мотивована тим, що з 17.10.2015 по 29.09.2020 син позивачів - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Приблизно з липня 2019 року відповідач почала періодично чинити перешкоди позивачам у вихованні та вільному спілкуванні з онукою, зокрема перешкоди полягали у спілкуванні і проведенні часу з онукою виключно у присутністю їх сина, або відповідача. [INFO] [PERSON] загинув. Приблизно через місяць після смерті сина позивачів, відповідач усіма способами перешкоджала позивачам у спілкуванні з [PERSON], у її вихованні, побаченні з нею, при цьому наголошувала, що не проти такого спілкування, але виключно у її присутності, на місці на яке вкаже вона й протягом часу, який вона буде вважати за потрібне, однак при домовленості про зустріч, відповідач знаходила різні способи відмови у побаченні з дитиною. Позивачі проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . 05.04.2021 [PERSON] звертався до Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради щодо питання визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з онукою, та було повідомлено, що відповідач викликалася з метою роз`яснення їй чинного законодавства щодо заборони вчинення перешкод у здійсненні дідусем своїх прав щодо виховання онуки, однак мати до служби не з`являлася, на телефонні дзвінки не відповідала, тому заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Позивачі приймають активну участь у житті та вихованні дитини, мають близькі емоційно-теплі відносини, надають допомогу у забезпеченні дитини необхідними речами у повсякденному житті. Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі просили зобов`язати відповідача усунути перешкоди у вільному спілкуванні та участі у вихованні онуки для позивачів, та визначити такі способи їх участі: періодичність та тривалість зустрічей - 5 разів на тиждень (понеділок, вівторок, четвер, п`ятниця з 18:00 год до 21:00 год; субота з 09:00 год до 21:00 год; місця зустрічей визначити за місцем проживання позивачів: [ADDRESS] , за місцем проживання рідної тітки [PERSON] : [ADDRESS] , та за місцем фактичного проживання матері з дитиною за адресою: [ADDRESS] , а також в місці в якому фактично можуть проживати чи тимчасово перебувати відповідач з дитиною, в місцях розваг, дозвілля для дітей на території міста Кривого Рогу чи іншого міста. 09 листопада 2021 року відповідач надала суду відзив на позов. Як на підставу заперечень посилається на необґрунтованість позовних вимог. Відповідач зі своєї сторони не чинить перешкод у спілкуванні позивачів з її донькою, зустрічі мали регулярний характер, і враховуючи вік та бажання дитини проходили у її присутності, вона перебувала на відстані в полі зору дитини для її спокою. У дитини добрі відносити з дідусем, вони вільно спілкуються, однак дитина дуже прив`язана до матері, а тому вважає, що під час зустрічей вона повинна бути на недалекій відстані від дитини. Бабуся рідко була присутня при зустрічах з дитиною, їх спілкування є мінімальним, оскільки остання не виявляє зацікавленості в житті дитини, та практично немає емоційного зв`язку з дитиною. Позивачі регулярно бачились з дитиною протягом 2021 року, про що також свідчать фотокартки надані позивачами, та датовані 24.03.2021, 09.04.2021, 15.04.2021. На думку відповідача, враховуючи вік дитини (4 роки) та її особисте бажання, порядок участі позивачів у спілкуванні та вихованні онуки шляхом періодичних зустрічей у присутності матері максимально об`єктивно враховує інтереси малолітньої дитини, відповідає балансу інтересів сторін з урахуванням найкращих інтересів дитини. Крім того, навесні мала місце ситуація, за якої донька після спілкування з позивачами наодинці почала задавати питання про смерть, цікавитись яким чином помирають люди. Відповідач вважає, що обраний позивачами спосіб участі у вихованні та слідкуванні з онукою є недопустимим, оскільки дитина має певний режим харчування та відпочинку, за яким о 21:00 год дитина вже спить, а тому перебування у цей час за межами місця постійного проживання є недопустимим, оскільки негативно вплине на фізичний та психоемоційний розвиток дитини. З весни 2021 року донька з понеділка по п`ятницю відвідує дошкільний навчальний заклад приватної форми власності (дитячий садок), який територіально знаходиться ближче до місця її постійного проживання. Також дитина двічі на тиждень, ввечері у вівторок та четвер, відвідує заняття у гуртку у центрі дитячої та юнацької творчості, де займається різноманітними розвиваючими вправами. Тривалість та періодичність зустрічей позивачів з донькою у вечірній час чотири рази на тиждень, та з 09:00 год до 21:00 год в суботу обмежуватиме право матері дитини на виховання та спілкування з донькою, та явно порушує баланс спілкування дитини з мамою. Відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є нерідною тіткою доньці, остання лише кілька разів її бачила, немає з нею налагодженого контакту та не позиціонує її як члена родини, та перебування у неї дитини без матері є стресом для дитини, а тому обрані позивачами житлові приміщення для зустрічей з дитиною не сприятимуть комфортному перебуванню дитини, її психологічному спокою, а тому просила суд відмовити в позові. Позивачі у судове засідання не з`явилися, їх представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про зміну місця проживання на наступну адресу: [ADDRESS] . Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Міхальцова В.А. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 17.10.2015 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.19). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2020, яке набрало законної сили 30.10.2020, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-28). [PERSON] помер [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про смерть (а.с.21). Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] комунального закладу «дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 комбінованого типу» КМР, мати відноситься до дитини з любов`ю та ніжністю, донька доглянути, чиста, охайна, забезпечена усім необхідним для повноцінного життя та гармонійного розвитку. Активну участь у житті та вихованні дівчинки приймає дідусь, [PERSON] . Регулярно приводить онуку у заклад, часто забирає. Між дівчинкою та дідусем близькі емоційно-теплі відносини, [PERSON] із задоволенням спілкується та проводить час з дідусем, розповідає про гостинці та подарунки від дідуся. Дідусь постійно цікавиться подіями, що відбуваються у групі закладу загалом та зокрема усім, що стосується відвідування садочку його онукою, регулярно сплачує рахунок за харчування дівчинки, надає благодійну спонсорську допомогу та зміцнення матеріально-технічної бази групи (а.с.30). Згідно висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 22.11.2021 року, останній вважає за доцільне визначити спосіб участі позивачів у вихованні малолітньої онуки, [PERSON] , [INFO] , місце та час їхнього спілкування, за наступним графіком: щотижня, у вівторок та четвер, з 15:30 год до 19:00 год, та у суботу, з 10:00 год до 18:00 год, за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , або на нейтральній території, у межах м. Кривого Рогу, без присутності матері дитини [PERSON] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною першою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідом, бабою та внуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України від 07.12.2006 року (п. 54) зазначено: між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції ( 995_004 ) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі оцінки сукупності досліджених доказів, суд дійшов до переконання, що незважаючи на складні стосунки між сторонами, регулярне спілкування позивачів з онукою не лише не перешкоджатиме її нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки роль родичів старшого покоління у вихованні дітей є надзвичайно важливою. При визначенні способу участі позивачів у вихованні онуки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні малолітньої онуки, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на відносини онуки з дідусем та бабусею. Крім того, з огляду на оголошений після звернення позивачів до суду в Україні воєнний стан у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, участь останніх у спілкуванні і вихованні онуки має здійснюватися, перш за все, з дотриманням безпеки для життя і здоров`я дитини. Вимоги позивачів про їх участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини, її віковим та психоемоційним особливостям розвитку. Крім того, найбільш доцільним та зручнішим для дитини суд вважає встановлення побачень за погодженням з матір`ю дитини. При цьому, при відвідуванні позивачами дитини має важливим з`ясування думки дитини та отримання її згоди на спілкування з дідусем, бабусею. Судом не встановлено жодних умов, які б могли усувати позивачів від спілкування з їх онукою, до того ж позивачі прагнуть спілкуватись з дитиною, підтримувати родинні стосунки, приймати участь у її вихованні, докази негативного впливу дідуся, бабусі на онуку не надано, при цьому судом враховано, що постійна присутність відповідача під час зустрічей позивачів з дитиною в подальшому не сприятиме перебуванню останньої у цей час у спокійному та стійкому середовищі. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визначення способу спілкування дитини з названою тіткою [PERSON] за адресою її мешкання, оскільки будь-які докази на підтвердження факту родинних відносин останньої з дитиною відсутні, а також відсутні відомості щодо налагодження контакту між нею та дитиною. Таким чином, виходячи перш за все з інтересів дитини, враховуючи її малолітній вік, стан здоров`я та те, що дитина має постійне місце проживання, усталений режим дня та відпочинку, а також враховуючи обставини справи, обсяг та зміст позовних вимог, суд знаходить достатньо підстав для задоволення позовних вимог в частині зустрічей у вівторок та четвер, з 15:30 год до 19:00 год, та у суботу з 10:00 год до 17:00 год, за адресою місця проживання позивачів: [ADDRESS] , або на нейтральній території у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, або на нейтральній території в місті (селі) проживання відповідача, без присутності матері дитини, та з можливістю зміни графіку за домовленістю сторін, оскільки при встановленні такого способу спілкування буде дотримано розумного балансу на участь матері та інших родичів у вихованні дитини, що є запорукою реалізації ними повною мірою своїх сімейних прав, та підпорядкування інтересам гармонійного розвитку та виховання дитини в атмосфері турботи, та існуючих традицій у вихованні дітей.

Outcome: partial