Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 від частки заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.02.2017 уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народився син [PERSON] . З моменту укладення шлюбу з відповідачем сімейне житття поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони не ведуть та не бажають вести спільний побут та не мають жодних персоніфікованих зобов`язань стосовно один одного.перебування їх у шлюбі породжує численні конфлікти, що тягнуть за собою аб`юзивні відносини та спричиняють моральний та фізичний тиск на неї , а також шкодять ментальному злоров`ю спільної дитини, яка проживає з мамою. Позивачка займається доглядом дитини, його вихованням, жодних спорів щодо виховання спільної дитини по даний час не було, оскільки батько дитини не проживає спільно з позивачкою останній час. Проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від прва спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працевлаштований та є співзасновником ТзОВ «К-Львів Мікс». А тому просить розірвати шлюб та стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] . Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Як вбачається сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 18.02.2017, актовий запис №69. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконкомом Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 14.08.2017, [PERSON] , народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 24. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, зазначивши про це у письмовій заяві, поданій до суду. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що слід розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.02.2017 Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №69. В судовому засіданні також встановлено, що від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, письмово зазначивши про це у поданій суду заяві. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття покладений на обох батьків; витрати позивача на дитину, на які вона покликалася, суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 27.09.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 992,40 грн. судового збору в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved