Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:05:000:007 площею 2,7010 га. За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Завішею Л. Я. було відкрито спадкову справу №7/2017. При вчиненні нотаріальних дій нотаріусом було встановлено, що посадовою особою Мишівської сільської ради 22.07.2008 року за №196 було посвідчено заповіт від імені [PERSON] . Однак, на запит нотаріуса до виконавчого комітету Іваничівської селищної ради (яка є правонаступником Мишівської сільської ради ) № 271/02- 14 від 15.10.2019 надійшла відповідь №1-91 від 17.10.2019 року про те, що в архівних документах заповіт від імені [PERSON] відсутній. З метою реалізації права на спадщину та досудового врегулювання спору [PERSON] звернулась до голови Іваничівської селищної ради з відповідним листом щодо вжиття заходів для анулювання помилкового запису в реєстрі. Однак листом від 31.12.2020 року заявницю повідомлено, що відсутність самого заповіту не є підставою для його скасування чи виключення запису з спадкового реєстру. Фактично вживши всіх можливих засобів для витребування копії заповіту самого заповіту не було знайдено. Що позбавляє [PERSON] реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Приватний нотаріус у зв`язку з неможливістю встановити волю заповідачки винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснила, що не може вчинити нотаріальну дію - видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю заповіту, посвідченого Мишівською сільською радою Іваничівського району Волинської області від 22.07.2008 року за реєстровим номером 196. Інших осіб, які б звернулись до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи в період з дня смерті спадкодавця - [INFO] по дату винесення відмови у вчиненні нотаріальної дії - 03.05.2022 не було. З огляду на наведене, після уточнення позивачкою позовних вимог, така просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 2,7010 га з кадастровим номером 0721183400:05:000:007 в порядку спадкування за законом в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява від 21.11.2022 року, в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Витрати на сплату судового збору просить залишити за нею. Представник відповідача Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявне клопотання селищної голови Томашевської Л. від 24.11.2022 року, в якому розгляд справи просить здійснювати без участі представника за наявними у справі письмовими матеріалами; не заперечує щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом з врахуванням заяви позивача про залишення судових витрат за собою. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою від 31.10.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.11.2022 року. Ухвалою суду від 24.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.08.1999 року (а.с. 7) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.1968 року (а.с.8). За життя [PERSON] зареєструвала право власності земельну ділянку з кадастровим номером 0721183400:05:000:007 площею 2,70 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Мишівської сільської ради Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2015 року (а.с.9). Згідно довідки Мишівського старостинського округу Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області № 1-154/09/2-22 від 31.10.2022 року останнє місце проживання [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,70 га, яка розташована на території Мишівської сільської ради Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області. Згідно витягу № НВ-0702866612017 від 22.03.2017 року, Відділом у Іваничівському районі Міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську Головного управління Держгеокадастру у Волинській області 14.02.2017 року до Державного земельного кадастру внесено відомості про державну реєстрацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2,7010, кадастровим номером земельної ділянки 0721183400:05:000:007, розташованої на території Мишівської сільської ради Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області (а.с.20). Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.10.2022 року № 11137 станом на 11.10.2022 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 0721183400:05:000:007 становить 84 552,84 грн (а.с.21). Як встановлено з постанови приватного нотаріуса Володимирського району Волинської області Завіши Л.Я. № 30/02-31 від 03.05.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку у зв`язку із тим, що під час огляду спадкової справи встановлено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від імені [PERSON] , [INFO] Мишівською сільською радою Іваничівського району Волинської області 22.07.2008 року посвідчено заповіт за реєстровим № 196. У відповідь на запит приватного нотаріуса до Іваничівської селищної ради № 271/01-14 від 15.10.2018 року отримано інформацію, що в архівних документах за 2008 рік заповіт, посвідчений від імені [PERSON] за реєстровим № 196 від 22.07.2008 року відсутній (а.с.14). 12.12.2020 року [PERSON] звернулася до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області із заявою про анулювання помилково внесеного запису про посвідчення заповіту від імені [PERSON] (а.с.11). З відповіді Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області № О-695 від 31.12.020 року слідує, що у зв`язку із тим, що відомості щодо реєстрації заповіту від імені [PERSON] в Книзі реєстрації нотаріальних дій та Спадковому реєстрі повністю співпадають, враховуючи відсутність документа, що змінює, скасовує або визнає недійсним заповіт, підстав для скасування та виключення запису про його реєстрацію на даний час із Спадкового реєстру немає (а.с.12). Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Завіши Л. № 87/01-16 від 02.12.2022 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа № 7/2017 на ім`я [PERSON] була заведена приватним нотаріусом на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, поданої відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 26.12.2017 року № 156/1001/16-ц про визначення [PERSON] додаткового двохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.38-39). Вказана заява була зареєстрована 31.01.2017 року за № 10 (а.с.34). Відповідно до довідки Мишівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 24.01.2017 року № 68/01.14 [PERSON] проживала в с. Старий Порицьк у Відділенні стаціонарного догляду для постійного проживання, Іваничівського району, Волинської області. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем є дочка [PERSON] . Пережилого подружжя немає. Заповіт від імені [PERSON] Мишівською сільською радою не посвідчувався. (а.с.40). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 46590796 від 31.01.2017 року інформація про відкриття спадової справи щодо [PERSON] станом на 31.01.2017 року у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.41). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо заповітів та спадкових договорів № 46590842 від 31.01.2017 року у Спадковому реєстрі за № 46131091 наявна інформація про зареєстрований 26.12.2008 року Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в реєстрі нотаріальних дій за № 196 чинний заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.42). 15.10.2018 року приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Завішою Л. було надіслано запит до Іваничівської селищної ради щодо надання копії заповіту, посвідченого 22.07.2008 року за реєстровим № 196, згідно якого необхідно встановити спадкоємця щодо оформлення спадщини (а.с.47). Із відповіді Іваничівської селищної ради від 17.10.2019 року № 1-91 слідує, що в архівних документах за 2008 рік заповіт від імені [PERSON] за реєстровим № 196 від 22.07.2008 року відсутній (а.с.48). Разом з тим, із матеріалів спадкової справи № 7/2017 встановлено, що будь-які спадкоємці після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку за заповітом відсутні. У разі в тому числі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлої (позивач по справі) [PERSON] , яка спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання приватному нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку за законом, окрім [PERSON] , відсутні. Однак, через вищевказані обставини [PERSON] позбавлена можливості реалізувати спадкові права після смерті матері, внаслідок чого змушена звернутися до суду із зазначеним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. VI. Висновки суду З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право на спірну земельну ділянку перейшло в порядку спадкування до позивачки. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що спадкоємці за заповітом про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка,- суд дійшов висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких, як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. VII. Судові витрати Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved