Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що її матір - [PERSON] , яка померла [INFO] є власником будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), видане 09.10.1991 року виконкомом Дніпропетровської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області на підставі рішення виконкому № 331 від 25.12.1990 року, зареєстроване Новомосковським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 913-5 від 09.10.1991 року, в якому власником зазначено неправильно прізвище власника [PERSON] (мовою оригіналу - російською мовою ). [INFO] її мати [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла вона, оскільки подала заяву до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л., яка відкрила спадкову справу № 57629727. В подальшому, нотаріус відмовила заявниці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у Свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок ( домоволодіння) написання прізвища, ім`я та по-батькові власника - [PERSON] не співпадає з написанням прізвища, ім`ям та по-батькові померлої [PERSON] у свідоцтві про смерть спадкодавця, що підтверджується постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2022 року. Виправити дану помилку та встановити даний факт іншим шляхом неможливо, що унеможливлює реалізацію законних прав для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Просить суд встановити факт належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) правовстановлюючого документу Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] , виданого 09.10.1991 року виконкомом Дніпропетровської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області на підставі Рішення виконкому № 331 від 25.12.1990 року. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Сурсько-Литовської сільської ради в судове засідання також не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи у відповідності до вимог законодавства. Представник заінтересованої особи Дніпровської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що в Архівному відділі Дніпровської райдержадміністрації перебуває на зберіганні рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів № 331 від 25.12.1990 року, на підставі якого видане свідоцтво на право особистої власності [PERSON] , просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке: Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.1949 року судом встановлено, що [PERSON] ( російської мовою оригіналу) є матір`ю заявниці. За довідки про укладання шлюбу № 145 від 11.09.2015 року вбачається, що 18.09.1971 року [PERSON] заявниця уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано 02.01.2015 року виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що складений відповідний актовий запис № 02. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2022 року судом встановлено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л. відмовила заявниці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у Свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок ( домоволодіння) написання прізвища , ім`я та по-батькові власника - [PERSON] російською мовою не співпадає з написанням прізвища, ім`ям та по-батькові померлої [PERSON] у свідоцтві про смерть спадкодавця. Належність домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , саме [PERSON] підтверджується: довідкою виконкому Сурсько-Литовської сільської ради № 644 від 20.07.2022 року про реєстрацію на день смерті спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; технічним паспортом на домоволодіння [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; рішенням від 05.04.1994 року Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів про безоплатну передачу земельної ділянки в особисту власність та користування за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] тощо. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Окрім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 вищевказаної постанови роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по батькові, зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що невідповідність написання прізвища спадкодавця у вказаних документах виникла через допущену технічну помилку, всі дані, крім наведених розбіжностей, співпадають та встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Встановлення в судовому порядку факту належності вказаного правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне для оформлення права на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Іншої можливості встановити даний факт заявниця не має, відтак заяву слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved