Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Калинівська міська рада Вінницької області, про визнання права власності на земельні ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями\~ [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку від 29.03.2002, посвідченого Панкеєвою Л.М., приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №781. Зазначене домоволодіння зареєстроване за ним на праві приватної власності в Вінницькому бюро технічної інвентаризації 04.04.2002 в реєстровій книзі №4 за реєстровим №844. При купівлі житлового будинку він домовлявся з власником про купівлю і присадибної земельної ділянки. З 2002 року він користувався житловим будинком та присадибною земельною ділянкою. Проте, йому стало відомо, що у попереднього власника [PERSON] , яка померла [INFO] , був документ про власність. В серпні 2022 року він отримав від сина померлої\~ [PERSON] \~ копію державного акта на право приватної власності на землю, оригінал якого був виданий на ім`я [PERSON] головою Павлівської сільської ради народних депутатів Кондратюком А.Р. 22 травня 1997 року, Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-7300268312022-на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0015 та Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-5100672442022 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0568 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0016. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №69953608 від 07.09.2022, сформованого приватним нотаріусом Варламовим О.В. інформація у спадковому реєстрі після\~ померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Відповідач спадщину після смерті матері не прийняв. За вказаних підстав просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0015 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0568 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0016. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче засідання також не з`явився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи провести за його відсутності. Уповноважений представник третьої особи-Калинівської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить\~ розписка про отримання повістки про виклик до суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає\~ до задоволення з наступних підстав. Так, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями\~ [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.03.2002, посвідченого Панкеєвою Л.М., приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №781. Зазначене домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на праві приватної власності в Вінницькому бюро технічної інвентаризації 04.04.2002 в реєстровій книзі №4 за реєстровим №844. При купівлі житлового будинку позивач домовлявся з власником про купівлю і присадибної земельної ділянки. З 2002 року він користувався житловим будинком та\~ присадибною земельною ділянкою. Проте, йому стало відомо, що у попереднього власника\~ [PERSON] , яка померла [INFO] , був документ про власність. В серпні 2022 року позивач отримав від сина померлої [PERSON] копію державного акта на право приватної власності на землю, оригінал якого був виданий на ім`я [PERSON] головою Павлівської сільської ради народних депутатів Кондратюком А.Р. 22 травня 1997 року, Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-7300268312022- на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0015 та Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-5100672442022 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0568 га кадастровий номер 0521686100:01:015:0016. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру №69953608 від 07.09.2022, сформованим приватним нотаріусом Варламовим О.В. інформація у спадковому реєстрі після\~ померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Відповідач спадщину після смерті матері не прийняв. Крім того, згідно довідки №1082 від 20.09.2022, виданої Павлівським старостинським округом Калинівської міської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала в [ADDRESS] . Зареєстрованих осіб\~ разом з нею немає. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною ч.1\~ ст. 120 ЗК України регламентовано, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2цс15 аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved