Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

13.09.2021 до Дзержинського районного суд м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергій Володимирович про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що про існування виконавчого провадження №66270810 з примусового виконання виконавчого напису про стягнення з позивача суми заборгованості вона дізналася із сайту Єдиного реєстру виконавчих проваджень. 06.09.2021 року представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, позивач дізналася, що 24.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 36774,08 грн. З виконавчим написом позивач не згодна оскільки він був вчинений з порушенням законодавства України, тобто нотаріус повинен був перевірити безпірність заборгованості, та минуло вже більше ніж три роки, а також виконавчий напис вчиняється на підставі оригіналу договору та на підставі засвідченого стягувачем виписки з рахунка боржника. Позивач категорично стверджує, що не укладав будь-яких кредитних договорів або договорів позики, а ні з відповідачем, а ні з іншими фінансовими установами. Також, зазначає, що до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження жодних документів відносно заборгованості не отримував. На підставі зазначеного позивач просить суд визнати виконавчий напис №28027 від 24.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" заборгованості в розмірі 36774,08 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 27.09.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представником позивача [PERSON] через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, додатково зазначив, що позивач позов підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав, відзиву на позовну заяву не надав. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання для участі представника не направив та не повідомив про поважність такої неявки, відзив не надав, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. На підставі частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. 28.03.2018 року [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» уклала з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір 630888334. Договір укладений в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення. Ця обставина підтверджується копією анкети-заяви, що міститься в матеріалах справи. 24.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №28027, за яким пропоновано стягнути заборгованість з [PERSON] , що є боржником за кредитним договором 630888334 від 28.03.2018 року, укладеним з АТ "Альфа Банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН. Груп", на підставі Договору Факторингу №1 від 30.11.2020 року. На підставі Договору Факторингу №01/12-1 від 01.12.2020 року право вимоги перейшло від ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН. Груп" до ТОВ "Росвен Інвест Україна". Стягнення заборгованості проводиться з 02 грудня 2020 року по 01 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 36274,08 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 31096,06 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5178,02 грн.; за вчиненням виконавчого напису розмір не вказано. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 36774,08 грн. 26.07.2021 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С. В. відкрито виконавче провадження № ВП 66270810 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О. С.. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~(надалі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст.39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Спірний виконавчий напис (як це зазначено в самому виконавчому написі) вчинений на підставі ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172. З цього приводу суд зазначає наступне. 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Так, варто наголосити на тому, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 нового розділу), додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та\~п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року\~визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та набула законної сили. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є посвідченим нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №158/2157/17. З урахуванням приписів ст. ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону, у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Як зазначив позивач, та не спростовано відповідачем, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Дані доводи позивача суд вважає доведеними та обґрунтованими з урахуванням наступного. Відповідачем не додано жодного доказу, які саме документи були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Також відсутні докази того, що розрахунок заборгованості та вимога про сплату заборгованості за кредитним договором направлялась засобами поштового зв`язку на адресу позивача. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, за стягненням якої відповідач звернувся до нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, матеріали справи не містять належних доказів про те, що відповідач має безспірну суму заборгованості, що зазначена у виконавчому написі; документів, що підтверджують її розмір та період виникнення, суду не надано. Відповідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. ч. 1, 3\~ст.\~83\~ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно ч. 4\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень щодо позовних вимог [PERSON] та доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідно до положень статті 81\~ЦПК України суду не надав. Згідно з ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved