Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, яку вона мотивує тим, що з травня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та 04 червня 2018 року шлюб було розірвано на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, матеріальної допомоги на їх утримання майже не надає. Самостійно утримувати дітей важко та з огляду на потреби дітей, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.01.2021 і до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, проти заочного розгляду не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2018 року Ірпінським міським судом Київської між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб (а.с. 14). Від шлюбу народилися: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.08.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.16) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.09.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.17). Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини (п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в частині призначення одного прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, зазначеної в позовних вимогах, слід відмовити. Отже, з метою захисту прав дитини, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: на [PERSON] та на [PERSON] щомісячно 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене,

Outcome: partial