Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить суд розірвати публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, укладений між позивачем та відповідачем шляхом оформлення експрес-накладної № 59000831431697 від 18 червня 2022 року; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену неналежним наданням ТОВ «Нова пошта» послуг з перевезення (доставки) вантажу в розмірі 30 725,00 коп., що складається із оголошеної вартості відправлення, вказаної в експрес-накладній №59000831431697 від 18 червня 2022 року в розмірі 30 000,00 коп., вартості перевезення відправлення за експрес-накладною №59000831431697 від 18 червня 2022 року в розмірі 303,00 коп., а також 422,00 грн. вартості перевезення (повернення) за експрес-накладною № 59000832459754 від 21 червня 2022 року. Обґрунтовуючи вимоги зазначає, що 18 червня 2022 року скористався послугами з доставки (перевезення) вантажу ТОВ «Нова пошта», а саме позивачем на користь [PERSON] на відділення Відповідача № 6 у місті Кропивницький було відправлено посилку (об`ємну), вагою 10 кг., а саме електронний блок коробки передач, який складається з корпусу датчиків та соленоїдів (мехатронік), оголошеною вартістю 30 000 грн., про що відповідачем було сформовано експрес-накладну № 59000831431697 від 18 червня 2022 року. По прибуттю посилки до одержувача [PERSON] у відділення № 6 у місті Кропивницький, останнім при огляді посилки було виявлено, що на мехатроніку, що пересилався відповідачем згідно експрес-накладній № 59000831431697, зламано датчик обертів, який не є ремонтопридатний та, відповідно, унеможливлює використання вказаної деталі за своїм цільовим призначенням, у зв`язку з чим одержувач посилки відмовився від її отримання та, відповідно, [PERSON] та представником відповідача - керівником відділення було складено акт приймання-передачі від 22 червня 2022 року, згідно якого вбачається, що одержувачу на відділення № 6 у місті Кропивницький прибуло відправлення -мехатронік згідно експрес-накладній № 59000831431697, зафіксована відмова від відправлення одержувача. В подальшому, відправлення по експрес-накладній № 59000831431697, яке не було отримано одержувачем [PERSON] , повернуто на відділення Відповідача № 335 у місті Києві, де його отримано назад без вручення. 22 та 23 червня 2022 року позивач звернувся до відповідача із претензіями, в яких просив відшкодувати вартість пошкодженого відправлення в розмірі 30 000 грн., сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору, а також відшкодувати сплачену вартість перевезення, що становила 303,00 грн. за відправку по експрес-накладній № 59000831431697 та 422,00 грн. експрес-накладній № 59000832459754, однак листом № 02231 від 28 червня 2022 року відповідачем було відмовлено в задоволенні претензійних вимог щодо відшкодування вартості пошкодженого відправлення. Ухвалою судді від 22 липня 2022 року за згаданою позовною заявою було відкрито провадження та вирішено розглядати цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що стан упаковки вантажу в разі його пошкодження чи недостачі, вказує на наявність/відсутність вини перевізника, оскільки факт доставки вантажу в цілісній упаковці, без жодних слідів руйнуючого впливу свідчить про надання транспортних послуг належним чином. У ході огляду сторонами було встановлено та зафіксовано в акті приймання-передачі від 21.06.2022, що товар перевозився в цілій, неушкодженій упаковці. Жодних слідів механічного впливу на відправлення сторонами не виявлено, про що свідчить ціла зовнішня упаковка, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що вина перевізника в пошкодженні вантажу відсутня, оскільки пошкодження відбулось не під час перевезення та поза межами відповідальності перевізника. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно експрес-накладної № 59000831431697 від 18.06.2022 з відділення № 136 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване за адресою: м. Київ, бульв. Академіка Вернадського, 63 (літера Б), позивачем було відправлено вантаж до відділення № 6 ТОВ «Нова пошта» в м. Кропивницький, вул. Короленка, 32а, отримувач [PERSON] . Оголошена вартість вантажу вказана відправником 30 000,00 грн. Повний опис відправлення визначено: Мехатронік. При складанні експрес-накладної № 59000831431697 від 18.06.2022 відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті Товариства http://novaposhta.ua. 21 червня 2022 року [PERSON] (отримувачем) та керівником відділення [PERSON] складено акт приймання передачі відповідно до експрес накладної 59000831431697, зазначено, що вид упаковки посилки - це коробка та повітряно-пухирчата плівка та паперовий наповнювач, стан зовнішньої упаковки - нова та ціла, стан додаткової упаковки - нова та ціла, стан вмісту відправлення - тріщина на датчику обертів, посилка містить спеціальне маркування «Обережно крихке», а також спеціальне маркування «дві стрілки догори». Крім того, у вказаному акті зазначено, що місце пошкодження відправлення не збігається з пошкодженням упаковки. 22 та 23 червня 2022 року позивач звернувся до відповідача із претензіями, в яких просив відшкодувати вартість пошкодженого відправлення в розмірі 30 000 грн., сплатити штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору, а також відшкодувати сплачену вартість перевезення, у зв`язку із тим, що, за твердженням позивача, відправлення було пошкоджене під час виконання послуги з перевезення. У відповідь на вказану претензію начальником відділу компенсації ТОВ «Нова пошта» позивачу було відмовлено в задоволенні зазначених вище претензій, у зв`язку із тим, що в результаті службового розслідування, вина перевізника в пошкодженні вантажу не встановлена, що підтверджується відсутністю пошкоджень та характерних слідів на упаковці. Таким чином, дане пошкодженню не могло відбутись в процесі перевезення. Суд не бере до уваги долучені до позову фотозображення відправлення, які начебто слугують доказами факту пошкодження вантажу за договором перевезення, оскільки здійснені з невідомих джерел, місця та часу, а зафіксований на них предмет, не дає суду можливості його ідентифікувати, в розумінні того, що саме зображений на фото об`єкт є предметом договору перевезення та, як наслідок, з виконання умов якого, зазнав пошкоджень. Тому останні не є доказами в розумінні статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, так як не є достовірними даними, з яких можна встановити дійсні обставини, не є офіційними документами, достовірність інформації на зробленому фото не підтверджена. Отже, не є письмовим і електронним доказом і не є доказом пошкодження вантажу за договором перевезення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «;Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Тобто, єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт, а відповідно до долученого до матеріалів справи акту приймання-передачі вантажу пошкодження відправлення, яке прямо б вказувало на наявність вини перевізника у пошкодженні вмісту вантажу, не встановлено. Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма ст. 924 Цивільного кодексу України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом у ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів неправомірність дій відповідача, а натомість відповідач довів відсутність своєї вини, оскільки як такі пошкодження упаковки, як наслідок і вантажу не встановлені матеріалами справи. Позивачем доказів у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду надано не було. Окремо слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості пошкодженого майна позивачем не надано, та будь-яких клопотань у цій частині в ході розгляду справи заявлено не було. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено, та позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу завдано шкоду, та те, що позивачем не було доведено того факту, що вантаж було пошкоджено перевізником, суд вважає, що позов є безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Крім того, відповідно до п. 9.2. Публічного договору Договір набуває чинності в момент передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, що передбачені Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Відповідачем, як Експедитором, виконано умови Публічного договору у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи і цю обставину не заперечує Позивач, оскільки обидва відправлення були доставлені у строки обумовлені умовами Публічного договору. Позивачем, як клієнтом, також було виконано умови Публічного договору у повному обсязі шляхом оплати послуг Експедитора. Тобто, Публічний договір було виконано його сторонами і в силу п. 9.2. Публічного договору, він припинив свою дію, тобто договір, строк дії якого закінчився - розірваний бути не може. Таким чином, позовна вимога позивача про розірвання Публічного договору не може бути задоволена. Оскільки судом не встановлено порушень з боку відповідача з приводу виконання умов договору перевезення, позовні вимоги у вигляді стягнення провізійної плати задоволенню не підлягають. В порядку статті 141 ЦПК України, а також з огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed