Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

У червні 2022 року представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся з даним позовом . Пзовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зверталась до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 14.08.2006 року. При цьому, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала відповідну кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7300 грн. 00 коп, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" свої зобвоязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] як позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Згідно норм ЦК України, спадкоємці померлого [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від спадщини у строк з 17.02.2020 по 17.08.2020. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується даними в паспортах позичальника та відповідача. 16.06.2021 року позивачем на виконання вимог норм закону ЦК України до Черкаської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку 23.06.2021 року було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлогопозичальника із заявами про прйиняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк" 07.09.2021 року до спадкоємця позичальника направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. Позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять в тому числі і зобов`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 14.08.2006 року становить 18313 грн. 26 коп., яка складається з: 18313 грн. 26 коп.- заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів зазначену вище заборгованість та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.00 коп. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 29.08.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.Цією ж ухвалою, було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, якою витребувано з Червонослобідської сільської ради інформацію про склад зареєстрованих осіб у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] ; від Черкаської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] . Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідачі були повідомлені про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду. Відтак, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Так, як достовірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 14.08.2006 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов ат Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивач надав [PERSON] у користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому становив 7300 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.02.2020 року. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.08.2006 року за клієнтом [PERSON] станом на17.02.2020 року рахувалась заборгованість на загальну суму 18313 грн. 26 коп., яка є заборгованістю за тілом кредиту. 16.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено до Черкаської державної нотаріальної контори претензію кредитора про включення кредиторських вимог до [PERSON] в спадкову масу. З відповіді Черкаської державної нотаріальної контори вих. № 613/0214 від 189.06.2021 року вбачається, що дану претензію зареєстровано. 07.09.2021 року позивачем на адресу відповідачів було направлено лист-претензію, кожному, щодо проведення оплати заборгованості померлого [PERSON] за кредитним договором з АТ КБ «Приватбанк» від 14.08.2006 року. З листа Червонослобідської сільської ради від 05.10.2022 року та копій паспортів [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що відповідачі були зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] .. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що спадкова справа заведена в зв`зку з надходженням претензій кредитора, із заявою про прийняття спадщини відповідачі не зверталися, свідоцтва про прийняття спадщини не видавалися. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Проте, АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавцю - померлому [PERSON] - в матеріалах даної справи відсутні. Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] отримали у спадщину будь-яке майно після смерті [PERSON] а тому і не набули статусу спадкоємця, а відтак у них відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Крім того, оскільки зі смертю [INFO] позичальника [PERSON] відносини між кредитором АТ КБ «Приватбанк» і позичальником договору припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за кредитним договором. Зобов`язання по поверненню позики у даному випадку включається до складу спадщини, тому у такому випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16. Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку до спадкоємців боржника про стягнення боргу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими, тому з урахуванням норм матеріального права та представлених доказів, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. У відповідності до ст. ст. 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України та

Outcome: dismissed