Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

У листопаді 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 14 березня 2012 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н,на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі, передбаченому договором, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, 15 березня 2012 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № DNAWRP211470070, на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 3 044,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 14 березня 2013 року. [INFO] [PERSON] помер. За життя позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 березня 2012 року у сумі 3 324,23 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 991,00 грн. та заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 1 333,23 грн., а також утворилась заборгованість за кредитним договором № DNAWRP211470070 від 15 березня 2012 року у сумі 5 407,50 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 3 044,25, заборгованість з відсотків за користування кредитом у розмірі 2,17 грн., комісія в розмірі 837,21 грн. та пеня в розмірі 1 523,87 грн. Загальна сума заборгованості становить 8 731,73 грн. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину у зв`язку з тим, що проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та не відмовився від своїх спадкових прав. На виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України банк направив претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори, 27 червня 2019 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса, у якій зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії кредитора, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Крім того, 03 жовтня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, проте заборгованість спадкоємцем не погашено. Оскільки відповідач не відмовлявся від прийняття спадщини та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами. Ухвалою судді від 16 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 29 листопада 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви. 08 грудня 2021 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання фізичної особи-відповідача. Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано докази - спадкову справу та довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб. Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року було повернуто без розгляду заяву представника позивача про участь у судовому засіданні у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до такого. Судом установлено, що 14 березня 2012 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач - Акціонерне товариство КБ "Приватбанк") з метою отримання банківських послуг - кредиту. Кредитний договір складають заява, підписана [PERSON] , Умови надання і Правила банківських послуг та Тарифи Банку. Розмір кредиту в перелічених документах не зазначений. Установлено, що 15 березня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Приватбанк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач - Акціонерне товариство КБ "Приватбанк") укладено кредитний договір DNAWRP211470070, на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 3 044,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 14 березня 2013 року. Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 14 березня 2012 року (станом на 26 серпня 2019 року), становить 3 324,23 грн. та заборгованість за кредитним договором № DNAWRP211470070від 15 березня 2012 року (станом на 21 жовтня 2019 року), становить 5 407,50 грн Отже, позичальником [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, копія якого міститься у матеріалах спадкової справи № 139/2016, наданої у відповідь на запит суду. У порядку ст. 1281 ЦК України ПАТ КБ "ПриватБанк"30 квітня 2016 року направило претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори. Крім того, 07 лютого 2019 року позивач повторно направив претензію кредитора до Новомосковської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку 22 березня 2019 року нотаріусом позивачеві було повідомлено, що за його претензією було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , а також те, що при зверненні спадкоємців після його смерті претензію буде доведено до їх відома. З копії спадкової справи, витребуваної судом убачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено на підставі претензії кредитора. З заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач у справі є спадкоємцем позичальника. Сам по собі факт проживання за однією адресою відповідача та позичальника не зумовлює виникнення у відповідача [PERSON] права на спадкування після смерті [PERSON] . Як убачається з довідки Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 14 січня 2022 року, наданої у відповідь на запит суду, у житловому будинку за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , станом на 02 липня 2013 року проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, позивачем не доведено як факту прийняття відповідачем [PERSON] спадщини після [PERSON] , так і не доведено, що відповідач є родичем померлого позичальника [PERSON] , померлого [INFO] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed