Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

18 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить: визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м, розташованої за адресою : [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частки квартири, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м, розташованої за адресою : [ADDRESS] . Батьком позивача [PERSON] , відповідачем по справі, 10 липня 2015 року була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] . Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно. На даний час відповідач відмовляє-ться приймати спадщину після померлої матері. Позивач зазначає, що він фактично прийняв спадщину після смерті бабуся, оскільки проживав та проживає у квартирі розташованої за адресою : [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабуся [PERSON] , проте йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. З цих підстав позивач вимушений звернутися до суду за захистом спадкових прав. Ухвалою суду від 26 січня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 23 серпня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не направив. Від третьої особи Першої бориспільської державної нотаріальної контори надійшла заява, якою просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника, поклались на думку суду при вирішенні спору. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 180/2015, відкритої після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 13 серпня 1985 року Відділом РАЦС Бориспільського виконкому Київської області та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 21 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не залишила, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частки квартири, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м, розташованої за адресою : [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 1/3 частка квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 266318064 від 19 липня 2021 року. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 09 червня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 40605365 від 09 червня 2015 року. Державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Бердес М.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 липня 2015 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] . Вказана відмова обґрунтована відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на квартиру. Судом також встановлено, що 29 липня 2021 року Бориспільської міської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] . У відповідь позивачу повідомлено, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв спадкоємець І черги - [PERSON] та роз`яснено, що спадкування здійснюється почергово. Спірні правовідносини регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право». Як вбачається з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст.\~1265\~ЦК України\~у п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають інші\~родичі спадкодавця\~до шостого\~ступеня споріднення\~включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~спорід-нення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Як встановлено у ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встанов-лених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно ч\~.1,\~2\~ст.\~1259\~ЦК України\~черговість одержання\~спадкоємцями за\~законом права\~на спадкування\~може бути\~змінена нотаріально\~посвідченим договором\~заінтересо-ваних\~спадкоємців,\~укладеним після\~відкриття спадщини.\~Цей договір\~не може\~порушити прав\~спадкоємця,\~який не\~бере у\~ньому участі,\~а також\~спадкоємця,\~який має\~право на\~обов`язкову\~частку у\~спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син, відповідач по справі [PERSON] , який відноситься до спадкоємців І черги. Позивач відноситься до спадкоємців V черги. Разом з тим, доказів зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутні підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed