Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, в якій просять Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на праві приватної власпоспі 1/2 частки двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,2 м? жилою площею 28.1 м?, визнати за [PERSON] , право приватної власності на 1/2 частку двокімнатної квартири, що знаходиться за адресок: [ADDRESS] , загальною площею 54,2 м? жилою площею 28.1 м?, визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право приватної власності на 1/2 частку двокімнаної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 54,2 м? жилою площею 28.1 м?, в порядку спадкувания за законом після померлого [INFO] Мороза [PERSON] . Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] . 01.03.2021 року приватним нотаріусом Скрит Л.Г. заведена спадкова справа після його смерті. Спадщину після його смерті прийняв його син [PERSON] - позивач 1 по справі. Позивач 1 є спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] : який також є сином спадкодавця. спадщину не прийняв. Заповіт за життя [PERSON] не складався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить двокімнатна квартира загальною площею 54.2 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інвентаризаційна вартість квартири відповідно до технічного паспорту становить 95 387,00 грн. Факт належності на праві власності зазначеного нерухомого майна [PERSON] підтверджується ордером № 584 від 05.10.1983 року, довідкою ОСББ «Росинка» за № 16 від 14.02.2018 року та дорученням вкладника по рахунку від 02.07.1982 року. Крім іншого, зазначене нерухоме майно було придбане [PERSON] : під час перебування у шлюбі з [PERSON] (позивач: ІІ), який було укладено 26.11.1977 року та розірвано на підставі рішення Комсомольського міського суду від 25.02.2016 року по справі № 534/1577/15-ц. Правовстановлюючі документи відсутні, оскільки протягом життя [PERSON] , а також. позивач ІІ не зареєстрували своє право власності на нерухоме майно в установленому закопом порядку (копії довідки органів БТІ за № 61/608 від 16.02.2018 року та Інформації з Державного реєстру речових прав від 03.08.2021 року. Із наданих документів вбачається, що [PERSON] був членом ЖСК 7/144 (нині ОСББ «Росинка») та станом на 15.12.1991 року повністю сплатив вартість квартири в сумі 6 939, 00 руб. Зазначений факт є перепоною для нотаріуса в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому нотаріусом роз`яснено право звернення до суду, крім іншого, це єдиний спосіб захистити права (копія відповіді нотаріуса за № 194/02-14 від 03.08.2021 року. Ухвалою суду від 17.02.2022 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, у направили до суду клопотання в якій позовні вимоги підтримали повністю, просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву, в якій просили справу розглядати за її відсутності. Треті особи Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Ліна Георгіївна, Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області будучи належним чином повідомленим про засідання до суду не з`явились. Про причини своєї неявки суд не повідомили. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та довідки про склад сім за № б/н від 26.02.2021 року. (зворотна сторона а.с. 14, а.с. 15) Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 01.03.2021 року приватним нотаріусом Скрит Л.Г. заведена спадкова справа після його смерті. ( зворотна сторона а.с. 15) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить двокімнатна квартира загальною площею 54.2 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість квартири відповідно до технічного паспорту становить 95 387,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.18-19) Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] - позивач 1 по справі, який є спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] : який також є сином спадкодавця. спадщину не прийняв, що підтверджується копією відповіді [PERSON] : за №187/02-14 від 29.07.2021 року: свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] . (а.с.16-17) Відповідно до копії витягу зі спадкового реєстру заповіти/спадкові договори заповіт за життя [PERSON] не складався. ( зворотна сторона а.с. 17) Факт належності на праві власності зазначеного нерухомого майна [PERSON] підтверджується ордером № 584 від 05.10.1983 року, довідкою ОСББ «Росинка» за № 16 від 14.02.2018 року та дорученням вкладника по рахунку від 02.07.1982 року.(а.с. 20-21) Крім іншого, зазначене нерухоме майно було придбане [PERSON] : під час перебування у шлюбі з [PERSON] (позивач: ІІ), який було укладено 26.11.1977 року та розірвано на підставі рішення Комсомольського міського суду від 25.02.2016 року по справі № 534/1577/15-ц, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копією рішення Комсомольського міського суду від 25.02.2016 року. (а.с.22-23 Відповідно до копії довідки органів БТІ за № 61/608 від 16.02.2018 року та Інформації з Державного реєстру речових прав від 03.08.2021 року правовстановлюючі документи відсутні, оскільки протягом життя [PERSON] , а також. позивач ІІ не зареєстрували своє право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку (Із наданих документів вбачається, що [PERSON] був членом ЖСК 7/144 (нині ОСББ «Росинка») та станом на 15.12.1991 року повністю сплатив вартість квартири в сумі 6 939, 00 руб. (а.с. 24 Відповідно до копії відповіді нотаріуса за № 194/02-14 від 03.08.2021 року зазначений факт є перепоною для нотаріуса в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому нотаріусом роз`яснено право звернення до суду, крім іншого, це єдиний спосіб захистити права. (а.с 25) Статтею 392 та ч.5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок створення ЖБК. (па час утворення кооперативу), його діяльність, а також права і обов`язки членів ЖБК та членів їх сімей визначався Житловим кодексом Української РСР. Постановою Ради Міністрів УРСР за № 297 від 27.06.1972 року «Про затвердження типового статуту ЖБК» (з наступними змінами), Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 p. № 186 (з наступними змінами), постановою Кабінету Міністрів України "Про дальший розвиток житлово-будівельної (житлової) кооперації" № 593 від 20.10.1992 р., нормами Цивільного кодексу Української РСР. Законом СРСР "Про власність в СРСР", прийнятим, 06.03.1990 р. і введеним в дію з 01.07.1990 р. а згодом закріплений у Законі України "Про власність" від 07.02.1991 р., окремими законами та нормативно-правовими актами. ЖБК - діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до Типового статуту або Примірного статуту, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником, а відтак набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Для вчинення такого викупу немає потреби укладати спеціальний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Законі України "Про власність" во 07.02.1991 р.. член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу. або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чипом, моментом виникнення права: власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об`єкта. Згідно до пункту 34 Типового статуту, кожний член кооперативу в строки, встановлені загальними зборами, зобов`язаний внести не менше 40 відсотків вартості закріпленої за ним квартири. Відповідно до\~закону України\~«Про кооперацію»\~за №\~1087\~від 10.07.2003\~року:\~статті 19-1\~-\~член житлово-будівельного,\~дачно-будівельного,\~гаражно-будівельного,\~житлового,\~дачного,\~гаражного чи\~іншого відповідного\~кооперативу має\~право володіння,\~користування,\~а за\~згодою кооперативу\~-\~і розпоряджання\~квартирою,\~дачею,\~гаражем,\~іншою будівлею.\~спорудою або\~приміщенням кооперативу,\~якщо він\~не викупив\~це майно.\~У разі\~викупу квартири,\~дачі,\~гаража,\~іншої будівлі,\~споруди або\~приміщення член\~житлово-буквального.\~дачно-будівельного,\~гаражно-будівельного,\~житлового,\~дачного,\~гаражного кооперативу\~чи іншого\~відповідного кооперативу\~стає власником\~цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ст. 41 цього закону - кооперативи та кооперативні об`єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов`язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР: Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно ст. 146 цього кодексу Поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. Якщо поділити квартиру неможливо, один з колишнього подружжя, за яким визнано право на частину паєнагромадження, вправі вимагати від другого, який є членом житлово-будівельного кооперативу, виплати йому суми, що відповідає його частині паєнагромадження. Після одержання зазначеної компенсації він повинен звільнити займане приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1235, 1236 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Судом встановлено, що має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved