Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Позивач просила суд: 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 2 Визначити наступний порядок спілкування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з сином - [PERSON] , [INFO] : - у вигляді систематичних побачень без присутності позивача, і з урахуванням стану здоров`я дитини, за наступним графіком, але в будь-якому випадку у вільний від навчання, відвідання додаткових курсів, гуртків час: щотижнево з 14.00 середи до 08.00 четверга, кожної неділі з 11.00 до 20.00, в громадських місцях на всій території міста Києва, а також, з можливістю перебування дитини за місцем проживання відповідача; обов`язок забрати дитину у встановлений час з місця її постійного проживання (або з навчального закладу, який відвідує дитина) та повернути дитину у встановлений час у місце її постійного проживання (доставлення до навчального закладу) покласти на відповідача; - питання спільного відпочинку, можливості спілкування та зустрічей у святкові дні: день народження сина ([INFO]), день народження батька ([INFO]), Новий рік (1 січня), Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень), Травневі свята (1 травня та 9 травня), Трійця, День незалежності (24 серпня), тощо, з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини, вирішуються сторонами по справі за взаємною згодою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що спільний син сторін по справі від початку окремого проживання батьків проживає разом із матір`ю, позивачем створено належні умови для проживання дитини (окрема кімната, улаштована всім необхідним), і таке середовище є звичним і комфортним для [PERSON] ; позивач утримує дитину матеріально, піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття сином освіти, всіляко сприяє всебічному розвитку дитини; саме матір - позивач є для дитини безумовним авторитетом, у дитини з позивачем існує стійкий емоційний зв`язок; позивач має офіційне джерело доходу і дохід позивача цілковито дозволяє забезпечити дитині гідний рівень життя, освіти, відпочинку та розвитку. Відповідач же певними своїми вчинками бентежить дитину та викликає у сина занепокоєння, не достатньо сумлінно відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальну участь у житті сина почав приймати лише через застосування до нього заходів примусу з боку державних органів, не має постійного місця роботи та заробітку. Крім того, саме безвідповідальні дії відповідача, який самовільно забирає дитину, коли вважає за потрібне, утримує сина за невідомою матері адресою, відмовляється вчасно повертати дитину, свідчать про те, що відповідач ставить свої інтереси над інтересами дитини, спричиняють емоційну напругу для сина сторін по справі, порушують звичний розпорядок життя дитини, а, отже, порушують законні права та інтереси як безпосередньо дитини, так і позивача, яка змушена перебувати у постійній напрузі і хвилюванні, через необізнаність у тому, де знаходиться дитина, чи належним чином доглянута, коли повернеться до звичного середовища та способу життя. Враховуючи зазначене, вважає, що у найкращих інтересах дитини буде вирішення питання щодо визначення місця проживання [PERSON] разом із його матір`ю - позивачем по справі. Від представника відповідача на адресу суду надійшов висновок в якому зазначив, що відповідач вважає, що також необхідно визначитись із часом його спілкування із сином у період шкільних канікул, а тому, пропонує наступний графік побачень та спілкування із дитиною: щорічно 20 днів поспіль у червні у період літніх канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності позивачки; щорічно 7 днів поспіль у січні у період зимових канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини; порічно 4 дні поспіль у період осінніх та весняних канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини, із покладенням на відповідача обов`язку повідомити позивачку про місце находження дитини у ці періоди. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. На адресу суду від третьої особи надійшов висновок Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.12.2021р. № 102/02/38-7273. Від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення. Від представника позивача до суду надійшла заява про часткову зміну предмету позову, з урахуванням додаткових пояснень відповідача. Позивач просила суд: 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 2. Визначити наступний порядок спілкування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з сином - [PERSON] , [INFO] : - у вигляді систематичних побачень без присутності позивача, і з урахуванням стану здоров`я дитини, за наступним графіком, але в будь-якому випадку у вільний від навчання, відвідання додаткових курсів, гуртків час: перший та третій тиждень кожного місяця - по суботах з 09.00 до 20.00; другий та четвертий тиждень кожного місяця - у неділю з 09.00 до 20.00 в громадських місцях на всій території міста Києва, а також, з можливістю перебування дитини за місцем проживання відповідача. Обов`язок забрати дитину у встановлений час з місця її постійного проживання та повернути дитину у встановлений час у місце її постійного проживання або у місце, визначене за згодою сторін, покласти на Відповідача; - шляхом спільного проведення часу (відпочинку) дитини разом із відповідачем, без присутності Позивача, протягом 14 календарних днів у період з червня по серпень, з можливістю виїзду в межах України до санітарно-курортних, оздоровчих комплексів, закладів відпочинку. Тривалість такого відпочинку, конкретні дати і час його початку та повернення дитини у місце її постійного проживання, а також місце перебування дитини на відпочинку разом із відповідачем, у кожному конкретному випадку визначатимуться за спільною згодою сторін, і в будь-якому разі з урахуванням стану здоров`я дитини, у вільний від навчання, відвідання додаткових курсів, гуртків час; - питання спільного відпочинку, спілкування та зустрічей у святкові дні: день народження сина ([INFO]), день народження батька ([INFO]), Новий рік (1 січня), Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень), Травневі свята (1 травня та 9 травня), Трійця, День незалежності (24 серпня), День захисника України (14 жовтня), Різдво Христове за григоріанським і новоюліанським календарями (25 грудня), з урахуванням стану здоров`я дитини, вирішуватимуться сторонами по справі за взаємною згодою. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримала та просила задовольнити з урахуванням останніх змін предмету позову. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти задоволення позову не заперечив з урахуванням письмових пояснень. Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без її представника та з урахуванням наданого висновку. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 22 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2495, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 02 серпня 2013 року, актовий запис № 1819. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/37093/18 шлюб між сторонами у справі розірвано. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160 (ч.1), 161 (ч. 1) СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, і спільна дитина сторін проживає фактично разом з позивачкою, при цьому сторони визнали, що їх спільна дитина буде проживати разом з позивачкою. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.12.2021р. № 102/02/38-7273, наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини сторін разом з позивачкою, при цьому встановлено, що малолітня дитина сторін фактично проживає разом з матір`ю, а батько дитини не заперечує проти цього. Судом встановлено, що за місцем своєї реєстрації та проживання, позивачкою створені належні умови для розвитку та проживання спільної дитини сторін. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. В силу положень ст. 263 ЦПК України, зазначеного принципу та правових позицій Верховного Суду, які були висловлені в постановах по справам № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018р., № 644/9094/16-ц від 06 вересня 2018р., № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018р., а також рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017р. (заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України», ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Верховний Суд, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги інтереси дитини, позицію відповідача щодо позову, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та визначення порядку спілкування дитини з батьком, підлягають задоволенню.

Outcome: approved