Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Адвокат Попович С.А., в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ФГ «Віра Вікторія», та за зміненим предметом позову (ухвала Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2022 року) просила: - розірвати договір оренди землі б/н від 06.08.2018 року укладений між ФГ «Віра Вікторія» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5.6354 га за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223; - скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ «Віра Вікторія» щодо земельної ділянки площею 5.6354 га за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223, зареєстрованого від 06.08.2018 №27948677 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко О.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:43037550 від 17.09.2018 року, припинивши речове право (право оренди) щодо земельної ділянки площею 5.6354 кадастровий номер: 3523182000:02:000:0223; - стягнути з ФГ «Віра Вікторія» на користь [PERSON] орендну плату за 2018-2021 роки згідно договору оренди землі б/н від 06.08.2018 року в розмірі 56014,84 грн. та 12000 грн. витрат на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначила, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий №3523182000:02:000:0223, площею 5.6354 га., розташованої на території Миролюбівської сільської ради Новоукраїнського району, Кіровоградської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР№036149, за цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказала, що 06.08.2018 року між [PERSON] та ФГ «Віра-Вікторія» було укладено договір оренди землі без номера, за умовами якого, позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку у строкове платне користування строком на 10 років. Зазначила, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та не виплатив позивачу оренду плату в період з 2018 по 2021 роки. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 175130,83 грн. що становить (175130*8%) 14010,46 грн за рік, тобто заборгованість за весь період становить 56041,84 грн. Заборгованість по орендній платі станом на день звернення до суду складає 4 роки, що відповідно до судової практики Верховного суду має визнаватися як «систематичне». Позивач вважає, що орендар істотно порушив умови Договору оренди земельної ділянки, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа, а тому такий договір підлягає розірванню. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2022 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та постановлено розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Попова С.М. в судове засідання 12.12.2022 року, подала заяву, що зареєстрована судом 13.12.2022 року за вх.№9696 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Представник відповідача ФГ «Віра Вікторія» Баранніков І.В. в судове засідання 12.12.2022 року, подав клопотання, що зареєстроване судом 13.12.2022 року за вх.№9727 про розгляд справи за його відсутності. Окремо судом зазначається, що відповідачем, представником відповідача у справі відзив на позов, зустрічний позов, будь-які докази на спростування тверджень позивача до суду не надійшло. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, наданих позивачем. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №3523182000:02:000:0223, площею 5,3654 га., розташованої на території Миролюбівської сільської ради Новоукраїнського району, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР№036149, виданого 02.04.2021 року Маловисківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів про право приватної власності на землю за №4-218 (а.с.12-14). 06.08.2018 року між [PERSON] та ФГ «Віра Вікторія» укладено договір оренди землі без номера, за умовами якого позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 3523182000:02:000:0223 у строкове платне користування строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату складення договору складала 155608,66 грн. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 17.09.2018 року, номер запису про інше речове право: 43037550 (а.с.68-72). Актом приймання - передачі земельних ділянок в оренду [PERSON] передав ФГ «Віра Вікторія» в особі голови Ткач В.С. земельну ділянку 3523182000:02:000:0223 (а.с.73). Імперативними приписами ст.14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. \~Право власності на землю гарантується. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.319, ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно положень ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. За правилами ст.651 ЦКУ умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18 та від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18. Отже, відповідно до ст.ст. 1, 13, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Звертаючись до суду з позовом про дострокове розірвання договору оренди землі, позивач посилався на те, що відповідач не виплатив йому орендну плату за період з 2018 по 2021 роки, чим систематично порушував умови договору оренди в частині сплати за користування належною йому земельною ділянкою орендної плати. Судом також відзначається, що представником відповідача на спростування тверджень позивача у позові щодо несплати орендної плати за період з 2018 по 2021 роки, не надано суду жодних належних доказів (бухгалтерських відомостей, документів, що мають обов`язкові офіційні ознаки документа), які б підтверджували факт сплати позивачу орендної плати за період з 2018 по 2021 роки за користування належної позивачу земельної ділянки за вказаний період, а також доказів здійснення дій щодо належного виконання умов спірного договору оренди у вказаній частині, але позивач відмовився приймати належне його виконання, відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком (Постанова ВСОП КЦС від 06.03.2019 року №183/2621/17). За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81\~\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач Фермерське господарство «Віра Вікторія» не виконало своїх зобов`язань перед позивачем [PERSON] , як Орендар земельної ділянки, в період з 2018 по 2021 роки, що виразилось в систематичній несплаті орендної плати. За договором оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем та ним (відповідачем) не спростовано факт систематичної несплати позивачу [PERSON] орендної плати, а тому позовні вимоги щодо розірвання договору оренди землі без номера від 06.08.2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо стягнення заборгованості за період з 2018 по 2021 роки, суд зазначає наступне. Відповідно до п.9 Договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем за кожен рік використання земельної ділянки і складає 8% визначеної відповідно до законодавства вартості орендованої земельної ділянки. Пунктом 13 Договору оренди землі визначено, що орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі»\~вбачається, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Частиною першою\~статті 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.410 ЦК України\~землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст.24 ч. 1 Закону України «Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до нормативно грошової оцінки земельної ділянки відділу №3 Управління надання адміністартивних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за вих. №331/295-22 від 13.01.2022 року вартість земельної ділянки за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223 становить 175130,83 грн. (а.с.18). Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав взяті зобов`язання за договором оренди, що призвело до заборгованості ФГ «Віра Вікторія» перед позивачем по виплаті орендної плати за період з 2018 по 2021 роки за договором оренди земельної ділянки загальною площею 5,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 3523182000:02:000:0223, на загальну суму 56041,84 грн. Тобто, розмір орендної плати за 2018 рік складає 14010,46 грн (8% від 175130,83 грн). Розмір орендної плати за 2019 рік складає 14010,46 грн (8% від 175130,83 грн). Розмір орендної плати за 2020 рік складає 14010,46 грн (8% від 175130,83 грн). Розмір орендної плати за 2021 рік складає 14010,46 грн (8% від 175130,83 грн). Всього заборгованість по орендній платі за 2018-2021 роки становить 56041,84 грн. З огляду на викладене, враховуючи порушення орендарем своїх зобов`язань, на підставі наданих доказів позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування державної реєстрації речового права - права оренди відповідача, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №43037550, припинивши речове (право оренди) щодо земельної ділянки площею 5.6354 га за кадастровим номером: 3523182000:02:000:0223, суд виходить з наступного. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч.2\~ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з приписами п.п.1 та 9 ч.1\~ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Зі змісту вище зазначених положень Закону записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Цивільне законодавство передбачає, що зміна або розірвання договору відбувається в такій самій формі, як і його укладення (якщо інше не встановлено договором або законом). Під час розгляду заяв про припинення права оренди землі слід враховувати, що договір оренди землі може бути розірваний у трьох випадках: - За згодою сторін. - За рішенням суду (за позовом однієї із сторін). - В односторонньому порядку (шляхом односторонньої відмови від договору), якщо це прямо передбачено законом або договором. У разі подання для державної реєстрації припинення права оренди судового рішення, його зміст має бути оцінено на предмет встановлення ним саме припинення такого права. Отже, судом задоволено позовні вимоги про розірвання договору оренди землі без номера 06.08.2018 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Віра Вікторія», у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати позивачу, тобто такий договір не було визнано недійсним чи неукладеним. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду про розірвання договорів оренди землі є підставою для припинення речового права (права оренди) Фермерського господарства «ВІРА ВІКТОРІЯ» (код ЄДРПОУ 37153835) щодо земельної ділянки площею 5.6354 га з кадастровим номером 3523182000:02:000:0223, зареєстрованого від 06.08.2018 №27948677 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко Ольги Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: №43037550 від 17.09.2018. Вирішуючи клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 12000 грн., суд виходить з такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша\~статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі№ 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі від 12000 грн. Представником позивача - адвокатом Попович С.М. надано Ордер серії ВА №1026882 від 01.09.2021 року на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.09.2021 року. Разом з тим, всупереч\~статті 137 ЦПК України\~до позовної заяви не було надано: Договору від 01.09.2021 року, додаткової угоди до Договору, акту наданих послуг та/або рахунок-фактурі, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг,\~що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Таких доказів до закінчення судових дебатів у справі позивач та представник позивача не надали, як і не зробили заяву до закінчення судових дебатів, що мають намір надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим заява про стягнення витрат на правничу допомогу залишається без розгляду. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

Outcome: approved