Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] ,\~\~ померлого\~ [INFO] в м. Маріуполь.\~ В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначає, що\~ її\~ чоловік [PERSON] \~\~ помер [INFO] від вибухової травми, осколкового поранення голови, тулуба, осколкового поранення,\~ в м. Маріуполь, що на\~ час смерті останнього була тимчасово окупованою територією, на якій неможливо здійснити реєстрацію факту смерті.\~ В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася,\~ зазначивши в поданій нею заяві прохання про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник [PERSON] є\~ громадянкою України, що підтверджується національним паспортом України серії [NUMBER] , виданим 22.08.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського\~ Г УМВС України в Донецькій\~ області. Відповідно до\~ наданої копії свідоцтва про шлюб та копії паспортна заявника встановлено, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .\~ [INFO] [PERSON] помер від вибухової травми осколкового поранення голови, тулуба та нижніх кінцівок, що вбачається із довідки про причину смерті № 1579 від 02.09.2022. Міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки 15.09.2022\~ за актовим записом № 3401 видано свідоцтво про смерть [PERSON] ,\~\~ померлого [INFO] . Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що тимчасово окупованими територіями України є Автономна Республіка Крим та місто Севастополь, а також окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей. Згідно з термінами, визначеними у ст. 1-1 цього Закону, тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України (тимчасово окупована територія) - є частина території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до положень ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Отже, з огляду на наведені вище положення нормативно-правового акту суд вправі розглянути заяву про встановлення факту смерті особи лише на тимчасово окупованій території України, яка Верховною Радою України на законодавчому рівні визначена лише в межах Автономної Республіки Крим та місто Севастополь, а також окремих територій Донецької та Луганської областей. В той же час не можна залишити поза увагою те, що згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України\~ 24.02.2022 року, відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до Наказу Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року (із змінами внесеними на підставі Наказу Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 169 від 27 липня 2022 ) «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» територія\~ м. Маріуполь віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 31 серпня\~\~\~ 2022 року. Ті обставини, що на час розгляду даної справи територія м. Маріуполь\~ станом на 31.08.2022 р.\~ перебувала під окупацією збройних формувань Російської Федерації і такі формування здійснюють повний контроль над цією територією, суд визнає загальновідомими, тому вони не потребують доказування. Таким чином, основоположним у вирішенні питання про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд вважає саме встановлення тієї обставини, що територія України, на якій померла особа у певний час, є саме окупованою територією. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрація актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері та вчинення інших дій, під час яких є необхідним підтвердження такого факту. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Водночас, суд зазначає, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, тому вважає\~ можливим застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН (Консультативний висновок Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року) та ЄСПЛ(«Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001), в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав заявника. Виходячи з викладеного, суд вважаэ можливи використати в якості доказів інформацію, як міститься в довідці про причину смерті та свідоцтві про смерть [PERSON] , які були видані органами влади, які знаходяться на окупованій території. На підставі досліджених доказів суд приходить висновку про підтвердження факту смерті [PERSON] . З урахуванням наведеного суд задовольняє заяву в повному обсязі.

Outcome: approved