Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач, ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом в якому просить: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства заборгованість за договором № 07-02-20-01-Е надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 07.02.2020 в розмірі 234 200 грн (з яких: 180 000 грн - заборгованість за кредитом та 54 220 грн - заборгованість за відсотками) та судові витрати; стягнути з [PERSON] штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 07.02.2020 у розмірі 45 000 грн; стягнути з [PERSON] пеню за невиконання зобов`язань за договором поруки від 08.05.2020 у розмірі 50 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2020 між ТОВ «Гелексі Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 07-02-20-01-Е надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договорі), за умовами якого позивач надав у позику грошові кошти на загальну суму 70 000 грн строком на 12 місяців (по 06.02.2021), а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором. Зокрема, за умовами Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 72% (тип процентної ставки - фіксована). Пунктом 1.8. Договору визначена реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: реальна річна процентна ставка складає 83,46% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 183,46% від суми кредиту у процентному виразі або 128 420 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 66.10% від суми кредиту або 46 270 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за оренду обладнання - 500 грн (п.1.8.2.3.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650 грн. Додатком №1 до цього договору встановлений графік розрахунків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між ТОВ «Гелексі Фінанс» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, за яким [PERSON] передав у заставу автомобіль марки КІА, моделі SOUL, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10.02.2020 за № 27469662. Відповідач [PERSON] на підставі договору від 07.02.2020 № ВО 07-02-20-01-Е про надання послуг зі встановлення на автомобілі додаткового обладнання отримав послугу вартістю 4 500 грн зі встановлення на автомобілі обладнання, що ним орендовано на підставі договору оренди обладнання від 07.02.2020 № ОО 07-02-20-01-Е. 08.05.2020 відповідачі звернулися до Товариства щодо можливості збільшення кредиту на суму 50 000 грн. Того ж дня між Товариством та [PERSON] укладено Договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е про збільшення суми кредиту - 120 000 грн зі сплатою 72% річних. Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору в такій редакції: «реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: реальна річна процентна ставка складає 75,66% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 174,63% від суми кредиту у процентному виразі або 209 550 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 64.50% від суми кредиту або 77 400 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4500 грн (п.1.8.2.1.), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650 грн. У зв`язку з укладенням Договору № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, 08.05.2020 між сторонами договору укладено договір про внесення змін № 1 до договору застави транспортного засобу та укладено договір оренди обладнання. Обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.05.2020 за № 27469662. 08.05.2020 між Товариством та [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором № 07-02-20-01-Е та договору про внесення змін та доповнень до договору від 08.05.2020. 26.05.2020 [PERSON] звернувся до Товариства щодо можливості збільшення кредиту на 20 000 грн і того ж дня між ними укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е про збільшення суми кредиту - 140 000 грн зі сплатою 72% річних. Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору № 07-02-20-01-Е в такій редакції: «реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: реальна річна процентна ставка складає 75,15% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 171,16% від суми кредиту у процентному виразі або 239 630 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 62.49% від суми кредиту або 87 480 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4500 грн (п.1.8.2.1.), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1650 грн. Внесено також зміни до графіку розрахунків із зазначенням періодичності та розмірів платежів. У зв`язку з укладенням Договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, 26.05.2020 між сторонами договору укладено договір про внесення змін № 2 до договору застави транспортного засобу та укладено договір оренди обладнання. Обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.05.2020 за № 27469662. 02.09.2020 відповідач [PERSON] звернувся до Товариства щодо можливості збільшення кредиту на 40 000 грн і того ж дня між ними укладено договір № 3 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е про збільшення суми кредиту - 180 000 грн зі сплатою 72% річних. Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору № 07-02-20-01-Е в такій редакції: «реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 63,06% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 162,19% від суми кредиту у процентному виразі або 291 950 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 55,44% від суми кредиту або 99 800 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4500 грн (п.1.8.2.1.), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650 грн. Внесено також зміни до графіку розрахунків із зазначенням періодичності та розмірів платежів. У зв`язку з укладенням Договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, 02.09.2020 р. між сторонами договору укладено договір про внесення змін № 3 до договору застави транспортного засобу та укладено договір оренди обладнання. Обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.12.2020 за № 27469662. На виконання умов договору № 07-02-20-01-Е відповідач здійснював платежі, а саме: 28.02.2020 - 4 200 грн; 09.04.2020 - 4 200 грн; 13.05.2020 - 4 200 грн; 04.06.2020 - 7 680 грн; 10.07.2020 - 8 400 грн; 13.08.2020 - 8 400 грн та 18.09.2020 - 8 500 грн. У подальшому [PERSON] не виконував зобов`язання за договором № 07-02-20-01-Е, унаслідок чого станом на 04.02.2020 утворилась заборгованість за кредитом в сумі 234 220 грн, з яких заборгованість за кредитом - 180 000 грн та за процентами - 54 220 грн, яку Товариство просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Стягнути з [PERSON] штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 07.02.2020 у розмірі 45 000 грн. Стягнути з [PERSON] пеню за невиконання зобов`язань за договором поруки від 08.05.2020 у розмірі 50 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.04.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками, відповідачі отримали 27.08.2021, в той же час своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 07.02.2020 між ТОВ «Гелексі Фінанс» та [PERSON] був укладений договір № 07-02-20-01-Е про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на суму 70 000 грн, із сплатою процентів за користування кредитом - 72% річних та інших сум (штрафів, пені, інших нарахувань, передбачених договором), строком строком на 12 місяців (по 06.02.2021) згідно з графіком розрахунків (а.с.28-34). В рахунок забезпечення виконання [PERSON] умов договору від 07.02.2020 того ж дня укладено договір застави, за умовами якого останній передав транспортний засіб марки КІА, моделі SOUL, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видано ТСЦ 8044 від 17.09.2019. Згідно з п.3.3.6 договору застави [PERSON] зобов`язаний доставляти предмет застави для огляду; без письмової згоди позивача предмет застави не має залишати межі Київської області, за невиконання чи неналежне виконання п.3.3.1, 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.8 договору застави сплатити штраф в розмірі 30 % від вартості предмета застави згідно п. 2.2 та передати предмет застави на зберігання позивачу (а.с.35-38). Відповідач згідно з договором № ВО 07-02-20-01-Е про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 07.02.2020 отримав послугу вартістю 4 500,00 грн з встановлення на автомобіль обладнання, яке ним орендовано на підставі договору оренди обладнання №ОО 07-02-20-01-Е від 07.02.2020, для стеження за місцезнаходженням автомобіля (а.с.40-43). Відповідач [PERSON] 07.02.2020 звернувся із заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» в якій просив перерахувати 65 500 грн на розрахунковий рахунок та надав доручення на виплату, за рахунок отриманого кредиту 4 500 грн ФОП [PERSON] як оплату за надання послуг за договором про надання послуг № ВО 07-02-20-01-Е від 07.02.2020 (а.с.44). ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» 07.02.2020 перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] 65 500 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 285, а також ФОП [PERSON] 4 500 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 286 від 10.02.2020 (а.с. 45-46). 08.05.2020 [PERSON] звернувся до ТОВ «Гелексі Фінанс» із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту на 50 000 грн (а.с. 49). Того ж дня між ТОВ «Гелексі Фінанс» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е від 07.02.2020 про надання коштів у позику, відповідно до якого кредитодавцем позичальникові було надано грошові кошти в розмірі 50 000 грн, а загальна сума неповернутої позики становить 120 000 грн та інші умови договору (а.с. 64-66). З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача, які виникли з Договору №1 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е від 07.02.2020 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, між сторонами цього договору було укладено 08.05.2020 Договір про внесення змін № 1 до Договору застави транспортного засобу (а.с. 67-68). 08.05.2020 між Товариством та [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором № 07-02-20-01-Е та договору про внесення змін та доповнень до договору від 08.05.2020 (а.с.69). Відповідач [PERSON] 08.05.2020 звернувся із заявою на отримання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» в якій просив перерахувати 44 000 грн на розрахунковий рахунок та надав доручення на виплату (а.с.72). ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» 08.05.2020 перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] 44 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 156 (#493811983811) (а.с.74). Того ж дня відповідач [PERSON] звернувся до Товариства із заявою на видачу 6 000 грн готівкою на підставі договору Договору №1 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е від 07.02.2020. Вказані кошти були ним отримані на підставі видаткового касового ордеру від 08.05.2020 (а.с.73,75). 26.05.2020 [PERSON] звернувся до ТОВ «Гелексі Фінанс» із заявою, в якій просив збільшити суму кредиту згідно з договором № 07-02-20-01-Е від 07.02.2020 на 20 000 грн з кінцевою датою повернення 06.02.2021 (а.с. 77). Того ж дня між ними укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, відповідно до якого кредитодавцем позичальникові було надано грошові кошти в розмірі 20 000 грн, а загальна сума неповернутої позики становить 140 000 грн. Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору № 07-02-20-01-Е в такій редакції: «реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: реальна річна процентна ставка складає 75,15% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 171,16% від суми кредиту у процентному виразі або 239 630 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 62.49% від суми кредиту або 87 480 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4500 грн (п.1.8.2.1.), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650 грн. (а.с.87-89). Внесено також зміни до графіку розрахунків із зазначенням періодичності та розмірів платежів. У зв`язку з укладенням Договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, 26.05.2020 між сторонами договору укладено договір про внесення змін № 2 до договору застави транспортного засобу та укладено договір оренди обладнання. Обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.05.2020 за № 27469662 (а.с.90-91). 26.05.2022 [PERSON] звернувся до Товариства з заявою у якій просив видати кошти у розмірі 20 000 грн готівкою на підставі договору Договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е від 07.02.2020. Вказані кошти були ним отримані на підставі видаткового касового ордеру від 26.05.2020 (а.с.92-93). 02.09.2020 р. відповідач [PERSON] звернувся до Товариства щодо можливості збільшення кредиту на 40 000 грн з кінцевою датою повернення 06.02.2021 і того ж дня між ними укладено договір № 3 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е (а.с.95,105-107). Вказану суму коштів відповідач просив видати готівкою, які були отримані ним на підставі видаткового касового ордеру від 02.09.2020 (а.с.111). Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору № 07-02-20-01-Е в такій редакції: «реальна процентна ставка, орієнтована вартість кредиту, додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 63,06% річних (п.1.8.1); орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 162,19% від суми кредиту у процентному виразі або 291 950 грн та включає в себе: проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 55,44% від суми кредиту або 99 800 грн (п.1.8.1.1), додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту (п. 1.8.2), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 4 500 грн (п.1.8.2.1.), вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 500 грн (п.1.8.2.2.), вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650 грн. Внесено також зміни до графіку розрахунків із зазначенням періодичності та розмірів платежів. У зв`язку з укладенням Договору № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 07-02-20-01-Е, 02.09.2020 між сторонами договору укладено договір про внесення змін № 3 до договору застави транспортного засобу та укладено договір оренди обладнання. Обтяження зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.12.2020 за № 27469662 (а.с.108-109). На виконання умов договору № 07-02-20-01-Е відповідач здійснював платежі, а саме: 28.02.2020 - 4200 грн; 09.04.2020 - 4200 грн; 13.05.2020 - 4200 грн; 04.06.2020 - 7680 грн; 10.07.2020 - 8400 грн; 13.08.2020 - 8400 грн та 18.09.2020 - 8500 грн (а.с.112-118). Позивач стверджує, що ТОВ «Гелексі Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. Положеннями ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наведених обставин даної справи вбачається, що між сторонами був укладений договір позики, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення коштів. Позивачем, надані докази на підтвердження обставин виконання ним договірних зобов`язань повністю, та докази часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідач [PERSON] використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором. Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 04.02.2020 заборгованість перед позивачем становить 234 220 грн, що складається з суми кредиту - 180 000 грн, процентів - 54 220 грн, штрафу за Договором застави транспортного засобу у сумі 45 000 грн та пені за договором поруки - 50 000 грн. Сторонами визначена загальна сума неповернутої позики у розмірі 180 000 грн, яка за домовленістю сторін мала бути повернута відповідачем 06.02.2021. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем цього зобов`язання. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Умовами договору від 07.02.2020 зі змінами, внесеними договорами № 1 № 2 №3 (з урахуванням наданого 07.02.2020 кредиту - 70 000 грн; 08.05.2020 - 50 000 грн; 26.05.2020 - 20 000 грн та 02.09.2020 - 40 000 грн), сторонами була погоджена сплата процентів за користування кредитом - 72 % річних, що відповідно до додатків до цього договору становить щомісячний платіж в розмірі 4 200 грн, який мав сплачуватись 07.03.2020; 07.04.2020 та 07.05.2020 кредит у сумі - по 70 000 грн, відсотки - 07.03.2020 та 07.04.2020 - по 4 200 грн; 07.06.2020, 07.07.2020 та 07.08.2020 - кредит у сумі по 140 000 грн - відсотки 07.06.2020 - 11 880 грн; 07.07.2020 та 07.08.2020 - по 8 400 грн; з 07.09.2020 по 06.02.2021 кредит у сумі по 180 000 грн, відсотки - 07.09.2020 - 8 720 грн, з 07.10.2020 по 06.02.2021 - по 10 800 грн. Відповідачем були здійснені платежі на виконання умов договору № 07-02-20-01-Е, а саме: 28.02.2020 - 4 200 грн; 09.04.2020 - 4 200 грн; 13.05.2020 - 4 200 грн; 04.06.2020 - 7 680 грн; 10.07.2020 - 8 400 грн; 13.08.2020 - 8 400 грн та 18.09.2020 - 8 500 грн (а.с.112-118). Матеріали справи не містять даних про здійснення відповідачем подальших платежів. Відповідно до 7.1 договору позики, після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі, визначеному в п. 7.1 договору, тобто 720 % річних. Прострочення виконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредиту відбулось в період з 06.02.2021 до 23.03.2021. Оскільки вимога позивача щодо стягнення процентів в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідає ст. 625 ЦК України, нарахування здійснене відповідно до умов договору, суд вважає, що дана сума правомірно пред`явлена до стягнення з боржника. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за договором № 07-02-20-01-Е про надання коштів у позику від 07.02.2020 в сумі 54 220 грн. Так, згідно розрахунку, проведеного судом, за умовами договору застави транспортного засобу п. 2.2 штраф підлягає стягненню штраф у розмір 30% від вартості предмета застави від 07.02.2020 у становить 50 000 грн (150 000 грн*30%=50 000 грн) у зв`язку з тим, що відповідач не вніс черговий платіж за договором позики, що є підставою для негайної передачі предмета застави на зберігання заставодержателя, відповідно до п. 4.2 договору застави позичальник зобов`язана сплатити штраф в сумі у розмір 30% від вартості предмета застави, який сторонами оцінений у 150 000 грн. Оскільки вимога позивача щодо стягнення штрафу відповідає п. 2.2 договору застави транспортного засобу, нарахування здійснене відповідно до умов договору, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафу з [PERSON] за порушення позичальником умов договору застави, оскільки вказані обставини доведені матеріалами справи. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 180 000 грн, процентів - 54 220 грн та штрафу за договором застави транспортного засобу у розмірі 50 000,00 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором позики від 07.02.2020 у розмірі 180 000 грн та процентів за неправомірне користування кредитом у розмірі 54 220 грн. В той же час, умовами договору поруки також визначена додаткова відповідальність поручителя у вигляді сплати пені за невиконання зобов`язання поручителем протягом п`яти днів з моменту порушення позичальником строків повернення суми позики (п. 3.3, п. 5.1 договору поруки). Пеня становить 2% від суми позики за кожен день прострочення (п. 5.1 договору). Так, згідно розрахунку, наданого позивачем, за умовами договору пеня за період з 06.02.2021 (через 5 календарних днів з моменту порушення позичальником строків повернення суми позики) до 23.03.2021 (44 день) від суми позики - 180 000 грн становить 158 400 грн (2% х 180 000 грн х 44 день). Разом з тим, позивач пред`явив вимогу про стягнення поручителя пені за договором поруки від 08.05.2020 у сумі 50 000 грн. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Встановивши правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved