Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Представник позивача звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з вказаним позов, в якому зазначила, що [PERSON] , має намір реалізувати свої спадкові праві після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06.04.1987 посвідчене виконкомом Андрушівської міської ради народних депутатів. 17.06.2022 позивачу стало відомо, що на будинок [ADDRESS] накладено арешт (архівний запис) від 23.03.1990 на підставі повідомлення з Андрушівського РОВД і зареєстровано 04.05.2006 Андрушівською державною нотаріальною конторою, власником даного будинку вказано - [PERSON] (так зазначено в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна). Представником позивача було направлено адвокатський запит до Бердичівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області про зняття арешту з вказаного будинку, на що отримали відповідь про неможливість ними зняти даний арешт і рекомендовано звернутися до суду в цивільному порядку. Андрушівським РОВД (так зазначено в Реєстрі) від 23.03.1990 було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , де власником вказано [PERSON] (який був сусідом позивача). Однак в його власності перебував будинок [ADDRESS] . Відповідно ж, на будинок [ADDRESS] , який належав батьку позивача - [PERSON] , було помилково накладено арешт. Враховуючи ту обставину, що відділ поліції позбавлений повноважень щодо зняття накладеного арешту, позивач просить задовольнити позов, так як в іншому, ніж судовому порядку, не в змозі захисти своє право та реалізувати свої спадкові права після смерті батька. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явились, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Судові витрати з відповідача не стягувати. Представник відповідача Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, своє ставлення до позову не вказав. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, надіслав на адресу суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що ГУНП в Житомирській області не є належним відповідачем у вказаному позові, позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а витрати на правничу допомогу є неспівмірними з ціною позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Андрушівської державної нотаріальної контори, у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази суд встановив: позивач, [PERSON] , має намір реалізувати свої спадкові праві після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06.04.1987 посвідчене виконкомом Андрушівської міської ради народних депутатів (а.с. 8,9,10,11). 17.06.2022 позивачу стало відомо, що на будинок [ADDRESS] накладено арешт (архівний запис) від 23.03.1990 на підставі повідомлення з Андрушівського РОВД і зареєстровано 04.05.2006 Андрушівською державною нотаріальною конторою, власником даного будинку вказано - [PERSON] (так зазначено в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна) (а.с.12,15,53,54-56). Представником позивача було направлено адвокатський запит до Бердичівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області про зняття арешту з вказаного будинку, на що отримали відповідь про неможливість ними зняти даний арешт і рекомендовано звернутися до суду в цивільному порядку. Андрушівським РОВД (так зазначено в Реєстрі) від 23.03.1990 було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , де власником вказано [PERSON] (який був сусідом позивача) (а.с. 14). У власності [PERSON] перебував будинок [ADDRESS] . У подальшому власником вказаного будинку стала [PERSON] (а.с. 13). На будинок [ADDRESS] , який належав батьку позивача - [PERSON] , було помилково накладено арешт. Позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майна та реалізувати свої права, як спадкоємця після смерті батька (а.с. ). Вважає, що на вказане майно було помилково та безпідставно накладено обтяження, чим порушені його права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтями 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 12 ч. 1, 2, 3, 4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про право особистої власності та довідки Бердичівського МБТІ вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS] починаючи з 1987 року був [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] . Андрушівською державною нотаріальною конторою 23 березня 1990 року на підставі повідомлення Андрушівського РОВД була накладена заборона щодо відчуження майна [PERSON] (сусіда позивача, який проживав за адресою: [ADDRESS] ), а саме житлового будинку [ADDRESS] . Ураховуючи те, що власником житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] , [PERSON] (особа, на майно якої накладено арешт) належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ),суд приходить до висновку, що заборона щодо відчуження майна за адресою [ADDRESS] , була накладена помилково. У позасудовому порядку позивач позбавлений можливості зняти вказаний арешт та реалізувати свої права як спадкоємця після смерті батька. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився та не надав суду докази, на підтвердження обставин, викладених у відзиві, крім того не надав докази на спростування обставин, зазначених позивачем. За таких обставин суд задовольняє позов. Ураховуючи клопотання позивача суд не стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved