Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 16 травня 2016 року між Банком та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, за умовами якої остання отримала кредит шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у розмірі 11 321.83 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1.5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 31 травня 2018 року. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 11 червня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 12 913.88 гривень, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] не з`явилася у судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 22 грудня 2022 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. Як установив суд, що 16 травня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно з пунктом 2.1 генеральної угоди від 16 травня 2016 року Банк встановив [PERSON] \~кредитну лінію на платіжну картку на споживчі цілі у розмірі 11 321.83 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1.5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 31 травня 2018 року. Пунктом 2.2 генеральної угоди встановлений обов`язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 1 414.98 гривень у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день (а. с.7). 16 травня 2016 року на виконання умов договору на картку відповідача було встановлено кредитний ліміт у розмірі 11\~321.83 гривень. Термін дії картки встановлено до березня 2020 року (а.с. 47). Банк, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 45-46). З наданого Банком розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 16 травня 2016 року станом на 11 червня 2017 року\~становить 12 913.88 гривень, та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі \~8 760.59\~гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом -\~\~986.21 гривень, пені та комісії - 1 752.10 гривень, штрафу -\~1 414.98 гривень (а.с. 6). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Встановлено, що у пункті 2.1. Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами (1.5 % на місяць), а пунктом 2.2 Генеральної угоди узгодили розмір штрафу 1 414.98 гривень за порушення умов угоди (а.с. 7). Враховуючи те, що [PERSON] умови договору виконувала неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі\~8 760.59\~гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом -\~\~986.21 гривень та штрафу -\~1 414.98 гривень, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку цієї суми заборгованості. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в користь Банку пені та комісії у розмірі 1 752.10 гривень до задоволення не підлягають. Так, відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). У\~статті 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, не можуть бути задоволенні заявлені банком вимоги щодо одночасного стягнення пені та штрафу з відповідача, оскільки такі є незаконними та необґрунтованими, тому у позові Банку в частині стягнення пені та комісії у розмірі 1 752.10 гривень слід відмовити. Відповідно до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 382.88 гривень (1600 гривень *86.43% /100%). На підставі викладеного, статтей\~526,\~530,\~610,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: partial