Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: Звільнити її від сплати судового збору за подання даної позовної заяви; Стягнути з Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова\~компанія\~«ПЗУ Україна» на її користь грошові кошти у розмірі 130\~000,00 грн., та судові витрати у розмірі 30\~000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. 23.10.2020 о 13 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 9 сталася дорожньо-транспортна подія за участю її транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю «SKODA RAPID д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а їй було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до постанови Київського районного суду м.Харкова від 27.04.2021 по справі № 953/6135/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На даний час вищезазначена постанова Київського районного суду м. Харкова набрала законної сили. Транспортний засіб «SKODA RAPID» д.н.з. [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201339089 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». 24.05.2021 нею було подано до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву про страхове відшкодування, проте від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» жодної відповіді та виплати страхового відшкодування станом на день подання даної позовної заяви отримано не було. Також 11.06.2021 з метою отримання інформації щодо належного розміру страхового відшкодування за страховим випадком від 23.10.2020, нею до відповідача було подано запит на отримання публічної інформації, проте відповіді не отримано. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 222/04-21 від 05.04.2021, який виконано СОД ФОП [PERSON] , в результаті вищезазначеної ДТП їй було завдано матеріального збитку на суму 223 560,73 грн. Таким чином вважає, що послуга відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не надана у розмірі 130 000 грн.. 18.10.2021 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій позивач просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» грошові кошти у розмірі 27\~295,64 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 30\~000 грн. (а.с.53-58). На обґрунтування уточненої позовної заяви позивач зазначила, що 04.10.2021 після звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі, відповідачем було перераховано на її рахунок суму страхового відшкодування у розмірі 102\~704,36 грн. Однак належна їй до виплати сума страхового відшкодування за страховим випадком від 23.10.2020 була, на її думку, суттєво занижена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та відповідачем по справі не було доплачено страхове відшкодування у розмірі 27\~295,64 грн., які вона бажає стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. від 31.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 17.10.2022 на підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями з підстав перебування судді Лях М.Ю. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Колесник С.А. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 25.10.2022 цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.12.2021 представником відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» Доніною О. до суду подано Відзив у справі № 953/16627/21 (а.с.69-73), відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на наступне. 23.10.2020 сталася ДТП за участю автомобілів «SKODA RAPID», н.з. [NUMBER] та «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] . На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «SKODA RAPID», н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом ЕР.201339089. Даний Поліс був укладений на підставі вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». По вищевказаній події, 15.03.2021 [PERSON] звернувся із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування до ПрАТ СК «ПЗУ Україна». На виконання вимог ст. 34 Закону, після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, Страховик розпочав її розслідування. Так 22.03.2021 було проведено огляд автомобіля «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] , та складено протокол технічного огляду КТЗ (наявний у матеріалах справи). Крім цього, у Позивача залишився пошкоджений автомобіль, який він може реалізувати та отримати грошові кошти. З огляду на вищевказане, розмір відшкодування буде перевищувати розмір заподіяної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку. Відповідно до проведеного ЗВІТУ № SOS_- 210317-218526 Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.05.2021, ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 192 563,55 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 387 867,04 грн. Отже, транспортний засіб вважається фізично знищеним відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону. Відповідно до Висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021: ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] ., з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП, складає: 86 745,67 грн. Франшиза - 2 600,00 грн. (ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування). На підставі Висновку ЗВІТУ № SOS_-210317-218526 та Висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021, було визначено розмір страхового відшкодування: 192 563,55 грн. - 86 745,67 грн. - 2 600,00 грн. = 103 217,88 грн. Іншого способу, окрім передбаченого Законом, а саме відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, якщо транспортний засіб вважається знищеним, не передбачено. На виконання вимог п. 36.2. ст. 36 Закону, Страховик письмово повідомив про прийняте рішення, а саме виплату страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями від 31.08.2021 №00060925. В частині витрат на правову допомогу зазначив, що розрахунок витрат на правничу допомогу, ПрАТ СК «ПЗУ Україна не отримувало. Також, всупереч вимогам частин третьої статті 137 ЦПК України відсутній опис наданих адвокатом Відповідачу послуг, яка кількість годин була затрачена цим адвокатом на виконання робіт, жодним документом також не підтверджується правовий супровід процедури визначення вартості збитку. Таким чином, витрати в сумі 30 000.00 грн. є несумісними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи), не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу витрат. Зазначив, що позовна заява, підписана безпосередньо Позивачем. Оцінку вартості заподіяного збитку автомобіля «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. [NUMBER] , наданого Позивачем, було проведено безпосередньо за зверненням [PERSON] . Ніяких додаткових розрахунків представником Позивача не проводилось. В судове\~засідання представник\~позивачаадвокат Прасолов І.В. не з`явився, 22.12.2022 подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі позивача [PERSON] та його участі як представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі (а.с. 139). Представник відповідача про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с. 138), проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 23.10.2020 о 13 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, буд. 9, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SKODA RAPID д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч на сигнал світлофору, що дозволяє рух, не надав перевагу в русі автомобілю «MITSUBISHI LANCER д.н.хз. [NUMBER] , що рухався у зустрічному напрямку, та в результаті чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобілі отримаои механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 27.04.2021 по справі № 953/6135/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.48). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом ЕР.201339089 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.09.2020, строком дії до 23.09.2021 включно, яким встановлений ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130 000, 00 грн, франшиза 2 600,00 грн (а.с. 110). Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено\~статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV\~(надалі Закон). Відповідно до статей\~3,\~5 Закону\~метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 15.03.2021 [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. 22.03.2021 [PERSON] та експертом (оцінювачем) [PERSON] було проведено огляд автомобіля «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] , та складено протокол технічного огляду КТЗ (а.с. 91-92). У відповідності до пункту 34.3. статті 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно пункту 34.4. статті 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону: - 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження Факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком ГМТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Статтею 30 Закону передбачено порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаною з фізичним знищенням транспортного засобу: 30.1 Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку. Відповідно до проведеного ЗВІТУ №SOS_- 210317-218526 Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.05.2021, ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 192563,55 грн., Вартість відновлювального ремонту КТЗ - 387867,04 грн. (а.с.74-100). Даний звіт визнається судом належним, достовірним і достатнім доказом. Отже, транспортний засіб «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] вважається фізично знищеним відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону. Суд не бере до уваги Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 222/04-21 від 05.04.2021, який виконано СОД ФОП [PERSON] , оскільки відповідно до статті 29, пункту 33.3. статті 33, пункту 34.2 статті 34 Закону саме на Страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку. Відповідно до Висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021: ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI LANCER» н.з. [NUMBER] ., з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП, складає: 86 745,67 грн. Франшиза - 2 600,00 грн. (ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування)(а.с.101-107). На підставі ЗВІТУ № SOS_-210317-218526 та Висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021, було визначено розмір страхового відшкодування: 192 563,55 грн. - 86 745,67 грн. - 2 600,00 грн. = 103 217,88 грн. На виконання вимог п. 36.2. ст. 36 Закону, Страховик письмово повідомив про прийняте рішення, а саме виплату страхового відшкодування, що підтверджується листом від 30.08.2021 № 0086875 (а.с.109). Виплата страхового відшкодування в розмірі 103 217,88 грн. підтверджується платіжним дорученням № 00060925 від 31.08.2021 (а.с.108). При цьому, [PERSON] , отримавши вказаний розмір страхового відшкодування, жодних заперечень до СК «ПЗУ Україна» не надавала, тобто фактично погодилася із визначеним розміром страхового відшкодування та його складовими частинами, що застосовані згідно ЗВІТУ № SOS_-210317-218526 та Висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021. Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивачки [PERSON] щодо необхідності врахування у даній справі звіту ФОП [PERSON] про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 220/04-21 від 23.03.2021. Разом з цим, звіт № SOS_-210317-218526 та висновок про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ № 389/08/21 від 04.08.2021, за результатами проведеного експертного дослідження про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суд вважає таким, що відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мінюстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, тому він покладений в основу та врахований судом при ухваленні рішення у справі. Також,\~суд нагалошує,\~що позивач\~залишивши автомобіль\~«MITSUBISHI\~LANCER»\~н.з.\~ [NUMBER] у\~власному розпорядженні\~та отримавши\~страхове відшкодування\~фактично отримала\~повну ринкову\~вартість автомобіля\~на момент\~ДТП і на даний час не позбавлена можливості реалізувати фізично знищений транспортний засіб шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту. За положеннями ст.\~76, частин 1, 2 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за\~законом\~можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, в судовому засіданні з об`єктивністю та достовірністю встановлено, що позивач погодилася з розміром страхового відшкодування в розмірі 103 217,88 грн., оціненого у встановленим законом порядку, що підтверджується фактом отримання позивачкою [PERSON] грошових коштів у визначеній страховиком сумі та відсутністю належних і допустимих доказів незгоди з такою сумою. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позивач [PERSON] має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачем СК «ПЗУ Україна», але у даному випадку в судовому засіданні позивачем не доведено належним чином, що відповідач порушив її права. Тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України її право не підлягає судовому захисту. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed