Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2021, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2021 відкрито провадження по справі. 24.05.2021 до суду надійшов відзив від представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відповідно до якого зазначив, що Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація не є органом місцевого самоврядування у розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування», а тому просили в задоволенні позову відмовити у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 10.06.2021 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та замінено відповідача Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію на належного відповідача Київську міську раду. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2021, витребувати у П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 101/2019, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2021, витребувати у Приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляра Віталія Миколайовича належним чином завірену копію спадкової справи №101/2019, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 29.10.2021 до суду від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 101/2019 на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2021. 10.11.2021 до суду надійшов відзив від представника Київської міської ради, відповідно до якого зазначено, що позивачем не надано жодних доказів щодо належності майна спадкодавцю на момент відкриття спадщини, не надано доказів звернення до нотаріальної контори та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку з викладеним просять суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства. 13.12.2021 до суду від Приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляри Віталія Миколайовича надійшла спадкова справа №101/2019, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2021. Представник позивача - адвокат Білан В.І. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 07.12.2022 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради Солдатченко Л.М. в судові засідання не з`явився, до суду надійшов відзив від представника відповідача відповідно до якого зазначила, що просить суд розглядати справу за відсутності представника відповідача та на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи - адвокат Дегтяренко В.Г., який діє в інтересах третьої особи [PERSON] , в судових засіданнях підтримав позовні вимоги. На інші судові засідання третя особа [PERSON] та її представник - адвокат Дегтяренко В.Г. не з`явились, про день, час та місце судових засідань повідомлені належним чином, про що свідчить заява про ознайомлення з матеріалами справи від 01.02.2022, заява про відкладення розгляду справи, довідка про доставку SMS повідомлення адвокату третьої особи. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про день, час та місце судових засідань повідомлена належним чином про що свідчить, повідомлення про вручення судових повістки. Представник П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судові засідання не з`явився. 29.06.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Третіми особами у встановлений законом строк до суду не подано пояснень або заперечень на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.05.1999, квартира [ADDRESS] , загальна площа квартири становить 67,03кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 12,07грн, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та членам його сім`ї, а саме: [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, Свідоцтво видане Відділом приватизації державного житлового Ватутінської районної Ради. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.10.2008, Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21.11.2007 в частині відмови в задоволенні позову про визначення порядку користування квартирою скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, а саме: визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] в користування жилу кімнату, площею 13,26кв.м., а [PERSON] та [PERSON] кімнати площею 17,71кв.м. та 10,05кв.м. у вищезазначеній квартирі, місце загального користування залишити в загальному користуванні сторін. Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна [PERSON] є власником 1/3 частина квартири [ADDRESS] . 24.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1270. Судом установлено, що в 2018 році [PERSON] звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анісковою Н.А. для посвідчення заповіту. Згідно заповіту від 30.11.2018, який посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою Н.А. визначено, що [PERSON] розпорядився, що після його смерті все його майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде мені належати на день смерті заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 21711. 29.01.2019 [PERSON] звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] . 12.03.2019 [PERSON] звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 59. 22.04.2019 [PERSON] , [PERSON] звернулися до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенком О.М. направлено лист [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого зазначено, що за результатами розгляду заяв нотаріус повідомляє, що померлий [PERSON] залишив заповіт в якому серед кола спадкоємців [PERSON] та [PERSON] не зазначені, тобто позбавив права на спадкування. Також, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенком О.М. винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на майно, згідно норм чинного законодавства. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України, регламентує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах- до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва на спадщину на нерухоме майно. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за заповітом виникає право на спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позов, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,03кв.м. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved