Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 22.12.2020 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено в електронній формі договір позики № 3182411044-29270 «Проста позика», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3500,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Перерахування грошових коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку позичальника на підставі укладеного договору позики. Згідно п.п. 2.3 укладеного договору позики, дата видачі кредиту 22.12.2020р., а термін повернення кредиту позичальником 11.01.2021 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п. 2.5 договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Позивач зазначає, що договір було укладено у вигляді електронного правочину у поряду ст. 10-12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Згідно правил надання грошових коштів у позику, клієнт надає згоду на укладення Електронного договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір став укладеним після введення відповідачем у відповідне поле на сайті позивача всіх особистих даних та отриманого ним одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення. Позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув та не сплатив проценти за користування коштами, внаслідок чого в останньої станом на 21.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 27236,23 грн., з яких: 3500,00 грн. основна сума боргу (тіло кредиту); 1360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 22376,23 грн. заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7 договору позики. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». 07.07.2021 р. відповідно до п. 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23- 06/20 від 23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було\~підписано Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 3182411044-29270 від 22.12.2020р., що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем. Тому, представник позивача просить суд, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 3182411044-29270 від 22.12.2020р. в розмірі 27236,23 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2 270,00 грн. та 9 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник ТОВ «Вердикт капітал» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив, в якому заперечила проти задоволення позовної заяви та просить розглянути справу без її участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Враховуючи подані клопотання представника позивача та представника відповідача та проаналізувавши письмові докази по справі, вирішуючи спір на підставі наданих доказів і в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Судом встановлено, що 22.12.2020 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено в електронній формі договір позики № 3182411044-29270 «Проста позика», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3500,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно п.2.3 договору позики строк дії договору 20 днів: починається з 22.12.2020 року та закінчується 11.01.2021 року (включно). Відповідно до п.2.5 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.3.9 договору позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані у відповідності до цього договору проценти за користування кредитом, одноразовим платежем в розмірі 4860,00 грн. 11.01.2021 року, шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 11.01.2021 року. Згідно п.9.7 договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі, передбаченому п.п.9.4 цього договору, тобто позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702 проценти річних. Вказані проценти підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам\~ЦК України\~та цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 9.2 договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальниклм, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3 договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору позики відповідач також підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. За умовами договору сторони визначили, що позика в сумі 3500,00 грн надається строком до 11.01.2021 року включно, станом на цю дату повинні бути повернуті також комісії та проценти за користування кредитом, що загалом становить 4860,00 грн, що підтверджується графіком розрахунків. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 3182411044-29270 від 22.12.2020р. станом на 21.12.2021 р., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 27236,23 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщений на веб-сайті ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої\~Законом України «Про електронну комерцію»\~форми правочину. Згідно\~ст. 1054 ЦК\~України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». 03.06.2021 р. відповідно до п. 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23- 06/20 від 23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал»\~підписано Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики. Згідно реєстру боржників №6 до Договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року, під №164 передано право вимоги до боржника [PERSON] на заборгованість у сумі 4860,00 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. На виконання вимог вказаної статті позивачем не надано доказів письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Відповідач [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 3500 гривень. Проте, суд звертає увагу, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 року боргові зобов`язання по договору позики від 22.12.2020 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення відповідача [PERSON] до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 р. є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики від 22.12.2020 р., позивачем не надано. За правилами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено факт порушення прав позивача щодо повернення позичених коштів, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача. Щодо витрат на правову допомогу, то відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Так як у задоволенні позову відмовлено, то понесені витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню. Зважаючи на вищевикладене, та те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 3,11,15,204, 207,526,530, 610,612,625, 626, 628,629, 634, 638,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст. 3-6 Закону України «Про електронний цифровий підпис», ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та

Outcome: dismissed