Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, АТ «Українська залізниця»), у якому просить визнати протиправною відмову АТ «Укрзалізниця» у наданні адвокату Костіну І.П. інформації на адвокатський запит від 04.02.2021 року № 136 та зобов`язати відповідача надати адвокату Костіну І.П. інформацію, запитувану в адвокатському запиті від 04.02.2021 року № 136. В обґрунтування позову позивач зазначає, що ним як адвокатом здійснюється захист підозрюваного [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 42018000000003130 від 18.12.2018 року. [PERSON] підозрюється у вчиненні кримінального провадження, передбачено ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Зазначає, що з метою захисту прав та законних інтересів [PERSON] виникла необхідність в отриманні від АТ «Укрзалізниця» інформації, розпорядником якої є відповідач, та копії документів на її підтвердження. Позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 04.02.2021 року № 136, який було подано відповідно до вимог закону, та який містив інформацію про доручення, прийняте від [PERSON] , фактичний виклад обставин, причини звернення з адвокатським запитом, посилання на норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вимоги до адресата, а саме: 1. Надати інформацію, чи здійснюється АТ «Укрзалізниця» (його філіями, структурними підрозділами тощо) продаж квитків за напрямком Київ-Пасажирський - Бориспіль-Аеропорт з використанням наступного програмного забезпечення через Спеціалізовану пасажирську інформаційну систему з оформлення квитків за маршрутом Київ-Пасажирський - Бориспіль-Аеропорт, засобами АСК ПП УЗ, у тому числі через ЕКО, з використанням довідкового серверу, яку було розроблено для АТ «Укрзалізниця» на підставі договору № ПЗ/ДН-6-1841 від 26.11.2018 року: видаткова накладна № 20 від 28.11.2018 року: 1) програмне забезпечення: комплекс програм з оформлення ПД та ЕПД з урахуванням окремих особливих умов у касах та через ЕКО; 2) програмне забезпечення: комплекс програм центральної частини АСК ПП УЗ для ведення НДІ; 3) програмне забезпечення: сервери додатків в комплекті (МТКД-1шт, каса-1шт, термінал самообслуговування-1шт); 4) програмне забезпечення; клієнт робочого місця касира; 5) програмне забезпечення: клієнт терміналу самообслуговування (іndoor); 6) програмне забезпечення: клієнт мобільного робочого місця стюарду Android; видаткова накладна № 4 від 01.03.2019 року: 1) програмне забезпечення: протоколи взаємодії в комплекті (платіжна система - протокол взаємодії з платіжною системою - 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - Центральна частина АСК ПП УЗ - 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - платіжна система 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - ФС - 1 шт.); 2) програмне забезпечення: клієнт терміналу самообслуговування (outdoor); 2. Про результати розгляду даного адвокатського запиту повідомити письмово на поштову адресу, вказану в адвокатському запиті, у визначений чинним законодавством 5-денний строк. До адвокатського запиту було додано посвідчену адвокатом копію ордеру на надання правової допомоги серії КВ № 821075 від 04.02.2021 року, посвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2750/10 від 27.01.2005 року. Проте, листом від 15.02.2021 року № ЦЦІТ-07/22 АТ «Українська залізниця» відмовило у наданні запитуваної інформації. Посилаючись на вказані обставини, на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року позовну заяву [PERSON] до АТ «Укрзалізниця» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року цивільну справу за вищевказаним позовом передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Згідно ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Укрзалізниця» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії та призначено судове засідання для розгляду справи на 14.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2021 року розгляд справи відкладено на 08.08.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року розгляд справи відкладено на 21.09.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року розгляд справи відкладено на 12.12.2022 року. 26.09.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що листом від 15.02.2021 року № ЦЦІТ-07/22 АТ «Укрзалізниця» повідомило позивача, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, і можуть бути розголошені лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають це можливим. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом. Дані про надання такого письмового дозволу від органу досудового слідства відсутні. Крім того, АТ «Укрзалізниця» є органом критичної інфраструктури, в якому діє Положення про комерційну таємницю та іншу конфіденційну інформацію, введене в дію протоколом № Ц-46/78 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 15.08.2019 року. Стаття 290 КПК України передбачає відкриття матеріалів досудового розслідування після його завершення та доступу до них сторони захисту. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2750/10 від 27.01.2005 року. Згідно з копією договору про надання правничої допомоги № 071/2019 КФ від 05.03.2019 року [PERSON] доручив, а Адвокатське об`єднання «Правовий Альянс» (Київ)» в особі голови об`єднання Костіна І.П. прийняло на себе обов`язки з надання клієнту правничої допомоги. На підставі вказаного договору Адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс» (Київ)» видано ордер серії КС № 821075 від 04.02.2021 року про надання правової допомоги [PERSON] у АТ «Укрзалізниця» адвокатом Костіним І.П. У зв`язку з наданням правової допомоги [PERSON] адвокат Костін І.П. звернувся до АТ «Укрзалізниця» з адвокатським запитом від 04.02.2021 року № 136, у якому просив: 1. Надати інформацію, чи здійснюється АТ «Укрзалізниця» (його філіями, структурними підрозділами тощо) продаж квитків за напрямком Київ-Пасажирський - Бориспіль-Аеропорт з використанням наступного програмного забезпечення через Спеціалізовану пасажирську інформаційну систему з оформлення квитків за маршрутом Київ-Пасажирський - Бориспіль-Аеропорт, засобами АСК ПП УЗ, у тому числі через ЕКО, з використанням довідкового серверу, яку було розроблено для АТ «Укрзалізниця» на підставі договору № ПЗ/ДН-6-1841 від 26.11.2018 року: видаткова накладна № 20 від 28.11.2018 року: 1) програмне забезпечення: комплекс програм з оформлення ПД та ЕПД з урахуванням окремих особливих умов у касах та через ЕКО; 2) програмне забезпечення: комплекс програм центральної частини АСК ПП УЗ для ведення НДІ; 3) програмне забезпечення: сервери додатків в комплекті (МТКД-1шт, каса-1шт, термінал самообслуговування-1шт); 4) програмне забезпечення; клієнт робочого місця касира; 5) програмне забезпечення: клієнт терміналу самообслуговування (іndoor); 6) програмне забезпечення: клієнт мобільного робочого місця стюарду Android; видаткова накладна № 4 від 01.03.2019 року: 1) програмне забезпечення: протоколи взаємодії в комплекті (платіжна система - протокол взаємодії з платіжною системою - 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - Центральна частина АСК ПП УЗ - 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - платіжна система 1 шт., каса з веб-інтерфейсом - ФС - 1 шт.); 2) програмне забезпечення: клієнт терміналу самообслуговування (outdoor); 2. Про результати розгляду даного адвокатського запиту повідомити письмово на поштову адресу, вказану в адвокатському запиті, у визначений чинним законодавством 5-денний строк. Листом від 15.02.2021 року № ЦЦІТ-07/22 АТ «Українська залізниця» повідомило адвоката Костіна І.П., що запитувана в адвокатському запиті інформація та матеріали є предметом розгляду у кримінальному провадженні № 42018000000003130 від 18.12.2018 року, досудове розслідування за яким здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ); Спеціальною антикорупційною прокуратурою (далі - САП) здійснюється процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, відкритого за фактом вчинення службовими особами АТ «Укрзалізниця» протиправного корупційного діяння за ознаками кримінального правопорушення (злочину), кваліфікованого за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України. На підставі п. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ч.ч. 1, 2 ст. 222 КПК України АТ «Укрзалізниця», з урахуванням відсутності у АТ «Укрзалізниця» дозволу від НАБУ та САП на розголошення відомостей, які стосуються вищевказаного кримінального провадження, АТ «Укрзалізниця» не має правових підстав для надання запитуваної в адвокатському запиті інформації. Клопотанням від 16.03.2021 року № 332 адвокат Костін І.П. звернувся до НАБУ з проханням надати письмовий дозвіл посадовим особам АТ «Укрзалізниця», філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця» та іншим відокремленим підрозділам АТ «Укрзалізниця» розголошувати стороні захисту в повному обсязі відомості досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. Листом від 23.03.2021 року № 0432-252/9014 детектив Другого відділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ Максименко С.П. повідомив адвоката Костіна І.П., що дозвіл на розголошення відомостей, якими володіє АТ «Укрзалізниця» належить до компетенції АТ «Укрзалізниця»; НАБУ жодним чином не здійснювало будь-яких дій, які б обмежували сторону захисту в ознайомленні з матеріалами вищевказаного кримінального провадження та збирання на власний розсуд будь-яких відомостей (документів, інформації тощо) в АТ «Укрзалізниця». Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Підпунктами 1, 2 п. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Статтею 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 23 цього Закону професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності. Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Згідно ч.ч. 2, 3 вказаної статті Закону, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем до направленого АТ «Укрзалізниця» адвокатського запиту від 04.02.2021 року були додані належним чином засвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правової допомоги. Таким чином, адвокатський запит від 04.02.2021 року відповідав вимогам ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що не заперечується іншими учасниками справи, та відповідно мав бути розглянутий відповідачем у встановленому законом порядку. Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ст. 20 цього Закону). Частиною 1 статті 21 Закону України «Про інформацію» встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. За положеннями ст. 6 цього Закону, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 8 цього Закону, таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Відповідно до ст. 12 цього Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності вимог, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: оприлюднення і систематичного її оновлення, зокрема, на офіційних веб-сайтах і надання інформації за запитами на інформацію. Спосіб забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації. За положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь. Належність запитуваної інформації до службової на підставі ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є єдиною підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається за умови застосування її розпорядником у сукупності вимог пунктів 1-3 ч. 2 ст. 6 цього Закону. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, встановлені шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 9901/510/18. Разом з тим, з листа АТ «Укрзалізниця» від 15.02.2021 року № ЦЦІТ-07/22 не вбачається висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у зв`язку з чим така відмова АТ «Укрзалізниця» є необґрунтованою. Під час розгляду даної справи відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом. Положеннями ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Як вбачається з відповіді відповідача на адвокатський запит, запитувана інформація не може бути надана, оскільки є інформацію, отриманою під час здійснення кримінального провадження, а отже, має розглядатися в порядку визначеному КПК України. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. У п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник. При цьому іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, є особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом (п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України). Порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування унормовано ст. 220 КПК України, положення якої передбачають, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав; про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. З матеріалів справи вбачається, що на клопотання позивача про надання дозволу відповідачу розголошувати відповідну інформацію листом від 23.03.2021 року № 0432-252/9014 детектив Другого відділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ Максименко С.П. повідомив адвоката Костіна І.П., що дозвіл на розголошення відомостей, якими володіє АТ «Укрзалізниця» належить до компетенції АТ «Укрзалізниця»; НАБУ жодним чином не здійснювало будь-яких дій, які б обмежували сторону захисту в ознайомленні з матеріалами вищевказаного кримінального провадження та збирання на власний розсуд будь-яких відомостей (документів, інформації тощо) в АТ «Укрзалізниця». Отже, запитувана позивачем інформація відноситься до питань, які належать до сфери управлінської діяльності відповідача. З огляду на зміст відповіді детектива Другого відділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ Максименка С.П., суд вважає, що на вимоги адвокатського запиту від 04.02.2021 року не поширюються приписи абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру», згідно з якими надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Так, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження. У ч. 2 ст. 214 КПК України передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Таким чином, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано органом досудового розслідування в кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи. Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 08.04.2020 у справі №826/7244/18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.04.2020 у справі № 826/2106/17 зазначила, що на перший погляд, за зовнішніми, формальними, буквальними вираженнями загального нормативного визначення поняття «інформація» як будь-які відомості та/або дані, зафіксовані на певних (матеріальних чи електронних) носіях, наче не відрізняються від поняття «відомості» чи «обставини», які виникають, створюються, здобуваються та закріплюються в межах кримінально-правових відносин, під час кримінального провадження із переслідування особи, яка вчинила діяння, заборонене законом про кримінальну відповідальність. У межах кримінального провадження, яке складається зі стадій досудового розслідування і судового провадження, під час здійснення процесуальних дій у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, здобуваються, фіксуються й оформляються відомості та документи про фактичний й юридичний склад діяння, яке посягає на об`єкти захисту права. Проте відомості про кримінальне правопорушення (про злочин), обставини його скоєння, про процесуальні дії у зв`язку із вчиненням такого діяння, про конкретний склад суб`єктів одного чи кількох кримінальних проваджень, про статус, права та обов`язки учасників таких відносин, про стадії та етапи кримінального провадження, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, про порядок вчинення процесуальних дій, пов`язаних з наданням міжнародної правової допомоги на території України та оскарження рішення, дій чи без діяльності органів державної влади, їх посадових осіб у зв`язку з наданням такої допомоги та інші відомості, які охоплюються предметом кримінально-правового регулювання, за змістом, значенням, сферою виникнення та функціонування, за причинами виникнення, за правовим механізмом регулювання цих відносин, за способом і джерелами встановлення відомостей про вчинення забороненого нормами закону України про кримінальну відповідальність діяння, або виконання процесуальний дій у зв`язку із вчиненням діяння, не можуть ототожнюватися й охоплюватися загальним поняттям інформації в сенсі положень Закону № 2657-ХІІ. Відомості і документи в кримінальному провадженні - це конкретне індивідуально виражене знання чи річ про подію порушення об`єкта права, який перебуває під охороною кримінально-правової норми права. Ці відомості встановлюються спеціальними процесуальними засобами. За їх допомогою відбувається вирішення справи, під яким у кримінально-правовому значенні може розумітися встановлення наявності або відсутності події із зовнішніми і внутрішніми ознаками, які мають певне кримінально-правове значення, а також застосування до події відповідної правової норми через пізнання її шляхом тлумачення або аналогії. Інформація про подію кримінально-караного діяння та його наслідки із джерела фактичних відомостей про якусь частину події набуває ознак джерела доказу після перетворення, трансформації цієї інформації шляхом застосування процесуальних дій, передбачених КПК України. КПК України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження, до яких належить, зокрема, підозрюваний чи адвокат, до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 222 КПК України. Таким чином інформація та інформація, що містить відомості про кримінальне правопорушення, мають різний правовий статус, що відповідно до законодавства зумовлює різний порядок доступу до такої інформації. Проте, за висновком суду, з урахуванням листа детектива Другого відділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ Максименка С.П. від 23.03.2021 року, інформація, яку в адвокатському запиті просив надати позивач, не є інформацією, що становить таємницю досудового розслідування, а стосується реалізації відповідачем власних статутних функцій та належить до сфери управлінської діяльності відповідача. Також, відповідач не виклав переконливих доводів стосовно наявності інших підстав, що унеможливлюють надання запитуваної інформації адвокату. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, наявні обґрунтовані підстави стверджувати про порушення права позивача на отримання ним інформації, запитуваної в адвокатському запиті від 04.02.2021 року. Отже, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 98992 від 07.04.2021 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved