Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 16.05.2019 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір № 2019/І_С/223-002351 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК». Підписавши заяву-договір, клієнт приєднався до умов кредитного договору № 2019/І_С/223-002351, строк кредитування 12 місяців. Відповідно до договору, банк встановив на картковому рахунку клієнта можливу суму кредиту 300 000 грн, орієнтовна сума кредиту - 10 000 грн, процентна ставка - 36,0% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48,0% річних. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Клієнт отримав карту в день укладення договору, що підтверджується розпискою, яка міститься в заяві-договорі. Факт користування клієнтом кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку. Відповідно до п. 2.6 Правил, сторони домовились, що на підставі оформленої належним чином заяви-договору, якою клієнт замовив кредит, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення за субрахунком клієнта ліміту дозволеного овердрафту для проведення операцій з використанням картки, а клієнт зобов`язується повернути банку кредитні кошти та проценти за користування дозволеним овердрафтом у порядку та на умовах, визначених цими Правилами, програмою кредитування та заявою-договором. Згідно з п. 5.2.10, 5.2.11 Правил, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за дозволеним овердрафтом, у тому числі мінімальних платежів, та за нарахованими процентами за користування дозволеним овердрафтом в розмірах та у строки, що визначені укладеним договором. Не пізніше останнього дня строку дії дозволеного овердрафту, визначеного у заяві-договорі, погасити усю існуючу станом на цей день заборгованість за дозволеним овердрафтом. Відповідно до п. 7.2.2 Правил, на суму строкової заборгованості за дозволеним овердрафтом банк нараховує проценти за базовою процентною ставкою, розмір якої є фіксованим протягом строку дії дозволеного овердрафту у порядку, визначеному Правилами. Відповідно до п. 7.2.3 Правил, на суму простроченої заборгованості за дозволеним овердрафтом банк нараховує проценти за підвищеною процентною ставкою, розмір якої визначається програмою кредитування. Простроченою вважається заборгованість, по якій настав термін виконання зобов`язань клієнта за договором щодо обов`язкового погашення суми заборгованості за дозволеним овердрафтом (частина заборгованості), та у цей термін зазначені зобов`язання не виконані (не повністю виконані) клієнтом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 23.11.2021 він має заборгованість перед позивачем у розмірі 20629,76 грн, з яких: 18560,96 грн - заборгованість по кредиту (прострочена); 207,31 грн - заборгованість по процентах (поточна); 1100,73 грн - заборгованість по процентах (прострочена); 760,76 грн - заборгованість по процентах (стаття 625 ЦК України - за період з 16.10.2021 до 23.11.2021). Тому позивач просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280) заборгованість в сумі 20629,76 грн та 2481 грн судового збору. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.03.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд по даній справі неодноразово відкладався з поважних причин. В судове засідання 05.12.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] також попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 05.12.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що 16.05.2019 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір № 2019/I_C/223-002351 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК». Відповідно до заяви-договору № 2019/I_C/223-002351, банк встановив на картковому рахунку клієнта можливу суму кредиту 300 000 грн, орієнтовна сума кредиту - 10 000 грн. Відсоткова ставка - 36,0% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48,0%. Строк кредитування встановлений терміном в 12 місяців, строк дії договору встановлений до 15.05.2020 (а.с. 7-8). На підтвердження обставин користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами позивач надав виписку по рахунку відповідача (а.с. 11-16). Згідно з наданим станом на 23.11.2021 розрахунком заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» у розмірі 20629,76 грн, з яких: 18560,96 грн - заборгованість по кредиту (прострочена); 207,31 грн - заборгованість по процентах (поточна); 1100,73 грн - заборгованість по процентах (прострочена); 760,76 грн - заборгованість по платежах, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с. 5-6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У частинах першій та третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи заяву відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог у зв`язку з невиконанням ним своїх договірних зобов`язань, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 20629 грн 76 коп. заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому, враховуючи той факт, що позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» понесені останнім судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved