Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2019 до 30.09.2022 у розмірі 7529,58 гривень та понесені витрати на оплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м. Львові. ЛКП «ГОСПОДАР», що створене відповідно до ухвали Львівської міської ради, основним видом діяльності якого визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель, здійснює надання послуг з управління будинку [ADDRESS] . 01 вересня 2019 року між Львівським комунальним підприємством «ГОСПОДАР» в особі директора Таракулова Валерія Еркіновича та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої загальними зборами співвласниками багатоквартирного будинку [PERSON] укладено Договір № 83 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Пунктом 1 Договору передбачено, що управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком, натомість співвласники зобов`язуються сплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього говору. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач належним чином не сплачував послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2019 року до 30.09.2022 року, внаслідок чого станом на 01.10.2022 року виникла заборгованість у розмірі 7 529 грн 58 коп. Зважаючи на те, що по даний час відповідач не сплачує заборгованості за житлово-комунальні послуги, уповноважений представник ЛКП просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.11.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28 листопада 2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, з огляду на наступне. Позивач вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4744,14 грн, яка існувала на 01.09.2019 є безпідставною, оскільки відомості про нарахування та оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території відсутні розрахунки про надання послуг на таку суму, часу виникнення такої заборгованості, тарифу. Відтак, не вбачається можливим встановити як наявність такої заборгованості в принципі, так і вірність її розрахунку позивачем. Відповідач вказує, що позов не містить чіткого розрахунку по наданих послугах іншої частини відомості за період з вересня 2019 року по жовтня 2022 року, що робить її неналежним та недопустимим доказом. Також, позивачем не надані договори, укладені між сторонами та документи на їх виконання (акти приймання-передачі виконаних робіт, накладних, документів щодо вартості закупленої соляно-піщаної суміші, матеріалів для ущільнення дверей, скління вікон, графіку прибирання прибудинкової території, договорів, укладених з аварійними службами). Крім цього, зазначає, що із наданої позивачем копії Договору 83 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.09.2019 не вбачається, на якій підставі діяла [PERSON] , підписуючи зазначений договір від імені співвласників, а відтак, зазначений договір не створює для мешканців жодних правових наслідків. В позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що підтримує поданий ним відзив. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги При ухваленні рішення суд має з`ясовувати яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Так, відповідно до\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~(далі\~-\~Конвенція),\~кожній фізичній\~або юридичній\~особі гарантовано\~право на\~розгляд судом\~протягом розумного\~строку цивільної,\~кримінальної,\~адміністративної або\~господарської справи, а\~також,\~справи про\~адміністративне правопорушення,\~у якій\~вона є стороною. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява № 48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Право на\~доступ до\~суду має\~"застосовуватися\~на практиці\~і бути\~ефективним".\~Для того,\~щоб право\~на доступ\~було ефективним,\~особа "повинна\~мати реальну\~можливість оскаржити\~дію,\~що порушує\~його права". Суворе\~трактування національним\~законодавством процесуального\~правила (надмірний\~формалізм)\~можуть позбавити\~заявників права\~звертатись до суду. Наведене вище\~відповідає висновку\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~наведеному у\~постанові від\~ 08\~квітня 2020\~року (справа №761/41071/19, провадження № 61-2192св20). Згідно висновку наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (справа № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м.Львові. 01 вересня 2019 року між Львівським комунальним підприємством «ГОСПОДАР» в особі директора Таракулова Валерія Еркіновича та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в особі уповноваженої загальними зборами співвласниками багатоквартирного будинку [PERSON] , укладено Договір № 83 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] (надалі Договір). Пунктом 1 Договору передбачено, що управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком, натомість співвласники зобов`язуються сплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В ході розгляду справи, суду не надано доказів, які свідчать про недійсність вищевказаного Договору, а тому даний договір є чинним та підлягає виконанню. Відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Співвласниками спільного майна багатоквартирному будинку є власники квартир та нежитлових приміщень такого будинку (ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Згідно п.п. 5, 11 ч.1 ст. 7 вказаного Закону, співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. На підставі наведеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що зазначений Договір не створює для мешканців будинку [ADDRESS] жодних правових та юридичних наслідків. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 661 від 20.10.2022. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України,\~плата\~за користування\~жилим приміщенням\~в будинку\~(квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін. Плата\~за комунальні\~послуги береться\~крім квартирної\~плати за\~затвердженими в\~установленому порядку\~тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вбачається із долученої позивачем до матеріалів справи відомості про нарахування та оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території, відповідач [PERSON] допустив виникнення заборгованості за період з 01 вересня 2019 року по жовтень 2022 року, розмір якої становить 7529,58 грн. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: -забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; -купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; -поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; - інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1\~ст. 509 ЦК України). Згідно\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст. 625 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Таким чином, чинним законодавством України встановлений обов`язок власника квартири нести витрати на утримання житлового будинку. Відтак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Встановлено, що у період з вересня 2019 року по жовтень 2022 року позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями актів здачі приймання робіт (наданих послуг) з вивезення твердих побутових відходів за період з вересня 2019 по вересень 2022 року, копіями актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) із захоронення твердих побутових відходів за період з вересня 2019 по вересень 2022 року, копіями договорів по надання послуг з профілактичної дератизації, копією договору № 56 на виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньобудинкових інженерних мережах від 01.03.2018, копіями звітів по використанню матеріалів на виконання ремонтних робіт за період 2019 2022 років, копіями актів по прибиранню. Твердження відповідача з приводу неналежного надання ЛКП «Господар» житлово-комунальних послуг суд вважає необґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~у разі\~ненадання,\~надання не\~в повному\~обсязі або\~неналежної якості\~комунальних послуг\~споживач має\~право викликати\~виконавця комунальних\~послуг (його\~представника)\~для перевірки\~кількості та/або\~якості наданих\~послуг. У\~разі ненадання,\~надання неналежної\~якості послуги\~з управління\~багатоквартирним будинком\~споживач має\~право викликати\~управителя для\~перевірки якості\~наданих послуг. Порядок\~перевірки якості\~надання комунальних\~послуг та\~якості послуги\~з управління\~багатоквартирним будинком\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).\~Виконавець комунальної\~послуги або\~управитель (щодо\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком)\~зобов`язаний прибути\~на виклик\~споживача у\~строки,\~визначені в\~договорі про\~надання послуги,\~але не\~пізніше ніж\~протягом однієї\~доби з\~моменту отримання\~повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Належних актів-претензій, складених за фактом неналежного надання послуг відповідачем суду не надано. Таким чином, доводи відповідача щодо ненадання належної якості житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати суду надано не було. Також, позивач не навів жодних доводів, про те, що роботи з утримання будинку та прибудинкової території здійснюються ним самостійно чи за допомогою третьої особи. Крім цього, факт періодичної оплати відповідачем наданих послуг, який підтверджується розрахунком заборгованості, свідчить про визнання ним нарахувань за відповідні послуги та визнання факту їх надання. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4744,14 грн., яка існувала станом на 01.09.2019 року, суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки у відомості про нарахування та оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території відсутні розрахунки про надання таких послуг, зокрема, щодо часу виникнення, тарифу та оплати. Інших доказів на підтвердження існування вказаної заборгованості суду не надано. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Статтею 129 Конституції України принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості визначені як одні з основних засад судочинства. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 2785,44 грн. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ЛКП «ГОСПОДАР» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги необхідно задовольнити частково. Оскільки суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 917,80 грн. (з розрахунку 2785,44 / 7529,58 х 2481 = 917,80).

Outcome: partial