Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

20.10.2022 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені додаткові витрати на дітей в розмірі 27794,35 грн., що складає 50% від понесених витрат в сумі 55588,71 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати у розмірі 3000,00 грн. щомісячно на неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 01 жовтня 2011 року, який було розірвано на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2021 року розмір аліментів на утримання дітей було зменшено за позовом відповідача з 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) до 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У Самарському відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 12.07.2022 відкрито виконавче провадження № 69384547 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дітей. Позивач зазначає, що відповідач з квітня 2022 року аліментів на утримання дітей не сплачує, згідно довідки державного виконавця станом на серпень 2022 року має заборгованість із сплати аліментів в розмірі 24338 грн 40 коп. Водночас, як зазначила позивач, їх спільний з відповідачем син [PERSON] у 2020 році переніс операцію по видаленню новоутворення носової перегородки зліва, всі витрати на операцію та лікування понесла позивач. Також діти у літній період потребували оздоровляння, на що було витрачено лише 2021 році кошти в сумі 43381 грн 63 коп. 22 коп. З 2021 року діти почали поглиблено вивчати англійську мову. Кошти на розвиток здібностей у дітей склали 11977 грн. 08 коп. Тому позивач, звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей (а.с. 1-4). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~22.11.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Пояснив, що позивач вивезла без його дозволу спільних дітей у м. Ялта, віддала їх у російську школу, зупинивши навчання в українській школі. Спілкуватися, навіть онлайн, приймати участь у житті та виховані дітей йому забороняє. Позивач не дозволяє дітям писати та дзвонити відповідачу. Зауважує, що з початком війни в Україні трудовій договір з ним було призупинено, саме тому з`явилася заборгованість зі сплати аліментів. Наразі вже почав виплачувати борг. Відповідач має проблеми зі здоров`ям (інсулінозалежний діабетик). Зазначає про наявність ще однієї дитини [INFO] , який має вади серця. Щодо відпочинку дітей у Турції, Сімейний кодексу України не передбачає на це витрати. Відпочинок був на розсуд лише позивача та вона не додала докази від лікарів, щодо рекомендацій літнього відпочинку та оздоровлення саме у Турції. Також не надано доказів з приводу того, що навчання дітей у школі з поглибленим вивченням іноземної мови справді сприяє розвитку здібностей обох дітей. В рахунку бази відпочинку « [INFO] » у розмірі 3400 грн. також не зазначається, що саме діти відпочивали там. Щодо додаткових витрат наперед у розмірі 3000 грн, також вважає ці вимоги не обґрунтованими, оскільки позивач не надала доказів стосовно особливих обставин викликаних розвитком дітей, хворобою чи каліцтвом і на які потреби вона буде витрачати ці кошти, знаходячись у Криму (а.с. 36-40). У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач, повідомлений про розгляд справи належним чином, у судове засідання 06 грудня 2022 року не з`явився. Подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав (а.с.60). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника позивача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 06 грудня 2022 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 жовтня 2011 року між [PERSON] , та [PERSON] , Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 317. Прізвище дружини змінено на [PERSON] . 07.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано що підтверджується копією витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00036035845 від 05 липня 2022 року та копією рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року, справа №206/6916/17 (а.с. 9, 10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 13 січня 2013 року, відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7, 8). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська 21.07.2021 року, справа № 206/2132/21, розмір аліментів на утримання дітей зменшено з 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) до 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 41-42). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 березня 2021 року, виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (актовий запис № 93) (а.с.44). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 20 жовтня 2021 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 184) (а.с. 45). Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] за виконавчим провадженням № 69384547, станом на 16.08.2022 року сукупний розмір заборгованості складає 24338,40 грн. Відповідно до розрахунку від 17.11.2022 року сукупний розмір заборгованості складає 21752,00 грн. (а.с.14, 69). На підтвердження понесених додаткових витрат на дітей позивач надала суду копії: - виписного епікризу із історії хвороби №258, щодо проведення хірургічного втручання [INFO] сину сторін [PERSON] (а.с.16); - розрахунку туру на 4 осіб до Турції у період з 17.06.2021 по 24.06.2021 року у розмірі 39981,63 грн. (а.с.17); - квитанцію, щодо оплати вартості відпочинку на базі відпочинку « [INFO] » на період з 25.07.2021 по 30.07.2021 року у розмірі 3400 грн. (а.с.18, 19); - договір про надання послуг із вивчення іноземної мови між [PERSON] та ФОП [PERSON] та дублікати квитанцій на суму 1507,54 грн. від 06.04.2021, 1507,54 грн. від 06.05.2021 року, 1645,00 грн. від 09.09.2021 року, 1125,00 грн. від 06.10.2021 року, 1425,00 грн. від 08.11.2021 року, 1425,00 грн. від 08.12.2021 року, 1670,00 грн. від 06.01.2022 року, 1672,00 грн. від 09.02.2022 року (а.с. 20-21, 23-30). На підтвердження свого стану здоров`я відповідач [PERSON] надав суду копію довідки з КНП «МЛ №12»ДМР, відповідно до якої з 03.10.2014 року знаходиться на диспансерному обліку лікаря-ендокринолога з діагнозом: Цукровий діабет, І тип, середньої важкості, субкомпенсований та копію виписки із медичної карти (а.с.46, 47). Як вбачається з відповіді на запит, ТОВ «Нова пошта» повідомило, що [PERSON] працює на посаді Менеджер регіональний з якості Регіональна термінальна мережа №2 (Дніпро) з 10.11.2016 (наказ № 214-К від 09.11.2016 року). З 24 березня 2022 року по теперішній час з [PERSON] призупинено дію трудового договору (а.с.68). На підтвердження сум фактично отриманих доходів відповідач надав суду копію форми ОК-7, відповідно до якої з квітня 2022 року по теперішній час [PERSON] не отримував доходу, копію довідки про доход за період з 01.04.2021 року по 30.11.2021 року(а.с. 52, 59). Відповідно до дублікату квитанції від 14.11.2022 року [PERSON] перевів на рахунок Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі у рахунок сплати аліментів ВП № 69384547 суму 2744,00 грн. (а.с.48). Також позивач долучила до матеріалів справи фотокопії з соціальних мереж, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] наразі працює в Німеччині у кур`єрській експрес-службі DPD Germany, а отже отримує дохід (а.с. 70-74). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд, вирішуючи позовні вимоги по суті, виходить з наступного. Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила позов (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року, справа № 201/15248/16-ц, провадження № 61-4862св18). За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у пункті 18 якої зазначено, що передбачені статтею 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм закону та судової практики вказує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються і додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд зазначає, що у судовому засіданні було підтверджено що спільні діти позивача та відповідача [PERSON] та [PERSON] відвідували заняття, спрямовані на підвіщення рівня володіння іноземною мовою. Це безумовно зумовлює несення певних грошових витрат, наявність яких була доведена позивачем та встановлена судом під час дослідження письмових доказів. Так, на підтвердження понесених додаткових витрат на дітей позивач надала суду дублікати квитанцій на загальну суму 11962 грн, які в розумінні статті 78 ЦПК України є належними та допустимими доказами та беруться судом до уваги. Щодо стягнення додаткових витрат на дітей у виді оздоровлення на курорті у Турції та на базі відпочинку « [INFO] », суд зазначає, що позивачем не було доведено факту необхідності оздоровлення дітей, відсутні рекомендації лікарів з цього приводу. Крім того, суд бере до уваги те, що у ході судового розгляду справи було встановлено, що сторони не узгоджували між собою необхідність оздоровлення дітей саме закордоном. Тому, аналізуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що такі витрати позивача не вважаються додатковими витратами на дитину. Позивачем у прохальній частині позову заявлено вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у розмірі 27794,35 грн., але розрахунок з чого саме складається ця сума у матеріалах справи відсутній. Також нічим не підтверджена вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі 3000,00 грн. з жовтня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Отже, діти сторін: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю, а відповідач є їх батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, в тому числі щодо сплати додаткових витрат на дитину. Тому у суду наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у сумі 5981,00 грн, що становить половину фактично понесених позивачем додаткових витрат на вивчення іноземної мови (11962,00 грн). В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, отже з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial