Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 липня 2022 року пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн, щомісячно, але не менше визначеного законом розміру, до досягнення дітьми повноліття та 50 383 грн заборгованості по сплаті аліментів за період з липня 2020 року по липень 2022 року. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Вона самостійно не може надати дітям належного матеріального забезпечення, оскільки їм необхідні кошти на навчання, харчування, одяг, проїзд, тощо. Позивач працює вчителем початкових класів в ЗОШ №4, усю свою заробітну плату вона повністю витрачає на дітей. У липні 2020 року сторони домовились, що відповідач буде сплачувати грошові кошти (аліменти) на утримання дітей, щомісячно, в розмірі 10000 грн та протягом певного періоду він дійсно сплачував позивачу зазначену суму грошових коштів, однак після грудня 2020 року почав допускати заборгованість, яка за розрахунками позивача станом на 01 липня 2022 року становить 50383 грн. На даний час позивачу відомо, що відповідач отримує пенсію та займається підприємницькою діяльністю, його рівень доходу, стан здоров`я і матеріальне становище дозволяє йому виділити кошти на утримання дітей, у його власності перебуває безліч майна, зокрема чотири автомобілі, дві земельні ділянки та торгово-складське приміщення. Відповідач уже протягом тривалого часу не надає дітям матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей та допустив прострочення зі сплати аліментів, просила задовольнити позов. Ухвалою судді від 11 липня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання 02 серпня 2022 року об 11 годині 20 хвилин, яке за письмовим клопотанням представника відповідача відкладено на 20 вересня 2022 року на 14 год. 50 хв. та повторно відкладено на 18 жовтня 2022 року на 15 год. 45 хв. 11 жовтня 2022 року від представника позивача [PERSON] адвоката Парубія І.М. надійшло клопотання про витребування у Головному управлінні ДФС у Тернопільській області відомостей про доходи відповідача. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року зазначене клопотання задоволено. Витребувано в Головному управлінні ДФС у Тернопільській області відомості про отримані [PERSON] доходи за період з 05 травня 2005 року по 01 жовтня 2022 року та джерела їх отримання. Від представника позивача [PERSON] адвоката Парубія І.М. 17 жовтня 2022 року надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема копій витягів про зареєстровані за відповідачем земельні ділянки, а 18 жовтня 2022 року про долучення до матеріалів справи відповідей на адвокатські запити щодо зареєстрованих за сторонами транспортних засобів. Зазначені клопотання судом задоволені, долучено вказані докази до матеріалів справи. У зв`язку з неявкою відповідача та його представника судове засідання, призначене на 18 жовтня 2022 року, відкладено на 17 листопада 2022 року на 11 год. 30 хв. 26 жовтня 2022 року від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшла відповідь на ухвалу суду від 12 жовтня 2022 року із відомостями про доходи [PERSON] . За усним клопотанням відповідача та неявкою його представника судове засідання, призначене на 17 листопада 2022 року, відкладено на 20 грудня 2022 року на 15 год. 00 хв. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача у судовому засіданні не заперечив проти такого вирішення справи. Судом досліджено зібрані у справі докази, на підставі яких установлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року (справа №607/10247/20). Від даного шлюбу в сторін народились діти дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 липня 2005 року, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 жовтня 2007 року. Діти сторін проживають разом з позивачем. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року (справа №607/11414/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за вказаною статтею, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Із цієї постанови вбачається, що 27 червня 2020 року близько 14 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини [PERSON] насильство в сім`ї, а саме насильницькі дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №202384699 від 28 лютого 2020 року [PERSON] на праві приватної власності належать торгово-складські та господарські приміщення з спорудами, загальною площею 498,9, які знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва на право приватної власності на торгово-складське приміщення від 22 травня 2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належить ціле торгово-складське приміщення, яке розташоване в [ADDRESS] . Наведене також підтверджується копією технічного паспорта на торгово-складське приміщення від 22 травня 2006 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №202385220 від 28 лютого 2020 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №312187937 від 12 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га, яка знаходиться на території с/ради Підгороднянська Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №312188010 від 12 жовтня 2022 року та №312188187 від 12 жовтня 2022 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6125255400:01:001:1907, площею 0,3 га, а також торгово-складські та господарські приміщення з спорудами, загальною площею 498,9 га, які знаходяться по [ADDRESS] , та об`єкт незавершеного будівництва, незавершена будівництвом господарська будівля «Павільйон», готовністю 27% на земельній ділянці з кадастровим номером 6125255400:01:001:1907. У відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-П-98а.з від 11 жовтня 2022 року зазначено, що згідно з даними в ЄДР МВС зареєстрованих транспортних засобів станом на 11 жовтня 2022 року за [PERSON] , [INFO] , зареєстровані транспортні засоби: 29 грудня 2021 року автомобіль «CHEVROLET TRAX», 2019 року випуску; 30 жовтня 2012 року автомобіль «MERSEDES BENZ ATEGO», 2004 року випуску; 17 березня 2011 року автомобіль «NISSAN INTERSTAR», 2007 року випуску. Також, у відповіді повідомлено, що за [PERSON] були зареєстровані ще два транспортні засоби, які у 2007 та 2013 роках перереєстровані на нових власників. Водночас, із відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-П-99а.з від 11 жовтня 2022 року вбачається, що згідно з даними в ЄДР МВС зареєстрованих транспортних засобів станом на 11 жовтня 2022 року за [PERSON] , [INFO] , не значиться. Відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, що вбачається з відомостей Міністерства юстиції України від 28 лютого 2020 року, а також відомостей, наданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 26 жовтня 2022 року. Із наданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 26 жовтня 2022 року відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вбачається, що за період з 2 кварталу 2005 року по 2 квартал 2022 року він отримував дохід із різних джерел, зокрема за 2020 рік його доходи становили 810 957 грн, за 2021 рік 808 410 грн, у 1 та 2 кварталах 2022 року розмір його доходу також є значним. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, вона самостійно не може забезпечити та задовольнити потреби дітей, необхідні для їх фізичного та духовного розвитку. Відповідач протягом тривалого часу коштів на утримання дітей не надає. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язку з утримання дітей, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що відповідач має у власності три автомобілі, дві земельні ділянки, торгово-складські та господарські приміщення загальною площею 498,9 га, об`єкт незавершеного будівництва, незавершена будівництвом господарська будівля «Павільйон», готовністю 27%, отримує значні доходи в розмірі більше 800\~000 гривень за рік. Відповідач у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, жодних доказів на спростування можливості щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 10\~000 грн на двох дітей не надав. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем обрано саме такий спосіб стягнення аліментів, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, рекомендований законом розмір аліментів на одну дитину, зважаючи на достатньо високе матеріальне становище відповідача, суд вважає справедливим визначити розмір аліментів по 5000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Також, згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. Водночас, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 50 383 грн заборгованості зі сплати аліментів за період з липня 2020 року по липень 2022 року, то суд вважає ці вимоги недоведеними. Так, позивач у позовній заяві зазначає, що у 2020 році вони з відповідачем обумовили розмір аліментів на утримання їх дітей у сумі 10 000 грн, які мав би сплачувати відповідач позивачу щомісячно. Протягом певного періоду він їх сплачував, однак із грудня 2020 року він почав допускати заборгованість, яка за її підрахунками становить 50 383 грн. На підтвердження зазначеного до матеріалів позовної заяви позивач долучила ксерокопії записів, у яких зазначені різні суми і дати, починаючи з 30.12.2020 до 29.06.2022, а в підсумку зазначено борг 50 383. Ці записи не є належними доказом у справі, це односторонній розрахунок позивача, а жодних доказів про те, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, [PERSON] не надала. Згідно з ч. 3 ст.\~195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з\~ст.\~194\~СК України\~аліменти можуть\~бути стягнуті\~за виконавчим\~листом за\~минулий час,\~але не\~більш як\~за десять\~років,\~що передували\~пред`явленню\~виконавчого листа\~до виконання. Якщо\~за виконавчим\~листом,\~пред`явленим\~до виконання,\~аліменти не\~стягувалися у\~зв`язку\~з розшуком\~платника аліментів\~або у\~зв`язку\~з його\~перебуванням за\~кордоном,\~вони мають\~бути сплачені\~за весь\~минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього\~Кодексу,\~погашається за\~заявою платника\~шляхом відрахувань\~з його\~заробітної плати,\~пенсії,\~стипендії за\~місцем їх\~одержання або\~стягується за\~рішенням суду. Як убачається з позовної заяви та доданих документів, будь-якого судового рішення (договору, тощо) про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ухвалено (укладено) не було. Про домовленість сторін зазначено лише зі слів позивача. Позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати, оскільки останній ухилявся від їх сплати. З урахуванням зазначеного, підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 50\~383 грн не встановлено, а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення аліментів на дітей у розмірі по 5000 грн на кожну дитину щомісячно. У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн, від сплати якого при поданні позову позивач звільнена відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial