Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з початку весни 2010 року до 2019 рік він перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, але офіційно шлюб між ними не був зареєстрований. Від цих стосунків у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження синів запис про його як батька був зроблений згідно ст. 135 СК України. На сьогоднішній день визнати за ним батьківство за згодою матері [PERSON] відносно спільних синів не вбачається можливим у зв`язку з тим, що мати [PERSON] на протязі останніх декілька років веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, бродяжить, на зв`язок не виходить, дітьми не опікується і внаслідок такого життя Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області ініціював позов до суду про позбавлення відповідачки батьківських прав. 09 травня 2022 року заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області [PERSON] позбавили батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З прийняттям вищезазначеного рішення діти офіційно залишилися без батьківського піклування. Враховуючи дану ситуацію, він звернувся до Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області з клопотанням про передачу йому дітей на виховання, так як він є біологічним батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , він ніколи від них не відмовлявся, завжди підтримував їх і фінансово і морально, у нього з дітьми склалися достатньо теплі близькі стосунки, діти його визнають як рідного батька, відносяться до нього з любов`ю та повагою. Він завжди бажав офіційно визнати батьківство відносно синів, але відповідачка не хотіла цим займатися, вважаючи, що статус одинокої матері дає їй певні пільги. Де на даний час знаходиться відповідачка, йому невідомо. Вона не спілкується ні з ним, ні з дітьми. На даний час на підставі наказу служби у справах дітей виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області від 18.07.2022 року, неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] офіційно влаштовані у його родину, він несе повну відповідальність за їх життя та здоров`я, однак це тимчасово, так як він не має офіційного підтвердження батьківства відносно синів. Визнання за ним батьківства йому необхідно для подальшої соціалізації дітей в суспільстві, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з повідомленням та довідкою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської - Федько Я.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Повноважний представник третьої особи - Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.8, 10). Відомості до актового запису про народження відносно батька [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9, 11). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він з відповідачем [PERSON] з початку весни 2010 року до 2019 рік перебував у цивільному шлюбі, вів спільне господарство, разом виховували та утримували дітей, разом виконували обов`язки батьків відносно дітей. Від цих відносин мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є позивач. Згідно заочно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16-18). Згідно довідок №1078 від 16.08.2022р. та №1079 від 16.08.2022р., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за місцем мешкання відповідачки за адресою - [ADDRESS] (а.с.12, 13). Однак згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 19.08.2022 року, зі слів сусідів встановлено, що по [ADDRESS] проживають постійно з жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (зареєстровані: [ADDRESS] ) (а.с.14). Згідно Наказу служби у справах дітей виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області від 18.07.2022 року неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовані у родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст.ст.12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved