Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачі звернулися в Дарницький районний суду м. Києва з позовом до відповідачів Акціонерного товариства Інжинірінгово-виробниче підприємство «Вніпітрансгаз», Перша Київська державна нотаріальна контора, за участю третьої особи, в якому просили суд скасувати обтяження з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , власниками якої являються позивачі. Позовна заява обґрунтована наступним. [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності, 38/100 вказаної квартири в результаті приватизації, належить [PERSON] . У 2016 році [PERSON] звернувся із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру, однак йому було відмовлено через наявність обтяження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яку позивачі отримали, їм стало відомо, що відносно вищевказаної квартири наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.04.2004, внесені Першою Київською державною нотаріальною конторою. У подальшому [PERSON] у листопаді 2021 року звернулася до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою щодо оформлення свідоцтва про право власності на житло. Листом від 23.12.2021 за № Р-653 Дарницька районна державна адміністрація повідомила [PERSON] про відсутність підстав для задоволення прохання відносно приватизації квартири у зв`язку з наявністю обтяження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . З метою з`ясування обставин було здійснено запити до ряду державних установ. Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області від 28.09.2021 було повідомлено, що згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження з примусового виконання ухвали Нарусуду Старокиївського м. Києва б/н від 01.08.1996 та 04.03.1996, відповідно до якої боржником є АТ «Вніпітрансгаз» у відділах державної виконавчої служби м. Києва та Київської області на виконанні не перебувають та зареєстрованими не значаться. Листом від 26.11.2021 Печерський районний суд м. Києва повідомив, що згідно наявних в суді даних алфавітних показчиків цивільних справ за 1995 -1996 роки, матеріалів цивільної справи, де відповідачами є МЖК-1, [PERSON] , АТ «ІПП ВНІПІтрансгаз», ВО «Завод Арсенал», Київський завод «Квант» не зареєстровано. Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила, що термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені арешти на майно виключно до 2001 року, складав три роки, тому надати копію документі на підставі яких було винесено обтяження за 1996 рік не має можливості, у зв`язку з відсутністю документів. АТ «ІВП ВНІПІтрансгаз» також повідомило, що матеріалів судової справи щодо арештів на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , накладених на підставі ухвал Нарсуду від 01.08.1996, від 04.03.1996 в архіві не знайдено. Додаткову інформацію позивачі намагалися отримати і через КМ КМР «київське міське бюро технічної інвентаризації», однак і там листом від 10.02.2022 було повідомлено про відсутність можливості надати інформацію щодо накладеного арешту на запитувану квартиру. Враховуючи те, що у позивачів відсутні будь-які зобов`язання, що могли б слугувати підставою накладення арешту на їх майно, а квартиру було надано на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації м. Києва як громадянам, які потребують поліпшення житлових умов на підставі подання відділу обліку та розподілу житлової площі з квартирних питань, однак позбавлені можливості вільно розпоряджатися нею через наявність обтяження, просили задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 14.10.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін у судове засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи Центральне міжрегіональне управління юстиції. 14.11.2022 до суду надійшов лист з Першої київської державної нотаріальної контори, в якому зазначено, що нотаріус не може бути відповідачем або заінтересованою особою у справі, а може лише залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Просить розглянути справу без представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Інші учасники справи належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді, однак не подали до суду будь-яких заяв по суті справи чи клопотань. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Розпорядження №172 від 31.03.1997 [PERSON] з сім`єю із 4-х осіб 17.01.1998 видано ордер на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності від 30.12.2014 [PERSON] , в результаті приватизації, належить на праві власності 38/100 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 06.05.1997, про що свідчить штамп у паспорті позивача. У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію його права власності на частку у квартирі [ADDRESS] , однак рішенням від 03.11.2016 позивачеві було відмовлено у зв`язку з встановленням наявності зареєстрованого обтяження на вказану квартиру. У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію вказаної квартири та оформлення права власності на неї. Листом від 23.12.2021 за № Р-653 Дарницька районна державна адміністрація повідомила [PERSON] про відсутність підстав для задоволення прохання відносно приватизації квартири у зв`язку з наявністю обтяження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Підстава арешту - ухвала Старокиївського народного суду від 04.03.1996 та ухвала Старокиївського народного суду від 01.08.1996. Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області від 28.09.2021 було повідомлено, що згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження з примусового виконання ухвали Нарусуду Старокиївського м. Києва б/н від 01.08.1996 та 04.03.1996, відповідно до якої боржником є АТ «Вніпітрансгаз» у відділах державної виконавчої служби м. Києва та Київської області на виконанні не перебувають та зареєстрованими не значаться. Листом від 26.11.2021 Печерський районний суд м. Києва повідомив, що згідно наявних в суді даних алфавітних показчиків цивільних справ за 1995 - 1996 роки, матеріалів цивільної справи, де відповідачами є МЖК-1, [PERSON] , АТ «ІПП ВНІПІтрансгаз», ВО «Завод Арсенал», Київський завод «Квант» не зареєстровано. Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила, що термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені арешти на майно виключно до 2001 року, складав три роки, тому надати копію документі на підставі яких було винесено обтяження за 1996 рік не має можливості, у зв`язку з відсутністю документів. АТ «ІВП ВНІПІтрансгаз» також повідомило, що матеріалів судової справи щодо арештів на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , накладених на підставі ухвал Нарсуду від 01.08.1996, від 04.03.1996 в архіві не знайдено. КМ КМР «київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 10.02.2022 також повідомлено про відсутність можливості надати інформацію щодо накладеного арешту на запитувану квартиру. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, виходячи із наведених вище норм міжнародного та вітчизняного законодавства, суд доходить висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття арешту з такого майна. На сьогодні позивачі позбавлені можливості оформити у встановленому порядку своє право власності на житло через наявність арешту, що являється порушенням їхніх прав. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивачів, внаслідок чого останні позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги про скасування арешту є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2015 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, у задоволенні вказаних позовних вимог до Першої київської державної нотаріальної контори слід відмовити, оскільки нотаріальна контора являється неналежним відповідачем у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial