Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позивач. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, неповнолітній (на момент подій) [PERSON] без згоди батьків переказав кошти на банківські рахунки відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та інших, а користувався ними неповнолітній (на момент подій) [PERSON] . Позивачка [PERSON] - матір [PERSON] , 01.12.2020 дізналась, що ініціював та організував переказ коштів у розмірі 155806 грн. та використовував їх [PERSON] , тому 09.12.2020 в строк, передбачений законом, її представник надіслав лист-претензію неповнолітньому [PERSON] , його матері та банку з повідомленням, що правочин категорично не схвалюється батьками [PERSON] згідно ч.1-2 ст.222 ЦК України. Після розкриття банківської таємниці з`ясувались прізвища відповідачів, на чиї рахунки надійшли кошти. Сума стягнення менша, ніж розмір переказаних коштів, оскільки лише в цій частині позовні вимоги доведені банківськими документами, тому позовні вимоги зменшено. Щодо солідарного стягнення з [PERSON] і [PERSON] , то перша є його рідною сестрою і на картку якої надходили гроші, чим фактично користувався [PERSON] . Будь-яких правових підстав для отримання коштів позивача відповідачами не було, тому позивач просить стягнути згідно ч.1 ст.1212 ЦК України кошти як безпідставно набуте майно: з [PERSON] та [PERSON] солідарно 72296 грн., з [PERSON] 7050 грн., з [PERSON] 19600 грн., а також судові витрати. 1.2. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнають. Відповідач [PERSON] в 2020 році погодилась на прохання брата [PERSON] та оформила банківську картку на своє ім`я та передала йому в користування для власних потреб. Це було зручно, оскільки брат навчався в м. Рівне, підробляв на авто мийці, а картка була прив`язана до телефону сестри, яка могла спостерігати за рухом коштів на картці, якою користувався неповнолітній. Але саме неповнолітній [PERSON] спонукав неповнолітнього [PERSON] до вчинення проплат через інтернет-ресурси для отримання прибутку. Неповнолітній [PERSON] діяв в межах неповної цивільної дієздатності згідно ст. 32 ЦК України, оскільки самостійно розпоряджався коштами на своєму рахунку. Не погоджуються із твердженням про безпідставне набуття майна згідно ст.1212 ЦК України, оскільки [PERSON] з власного рахунку переводив кошти на рахунок [PERSON] , підбурюючи останнього в подальшому внести кошти на сайт з метою заробітку, що і було зроблено. Між неповнолітніми була усна домовленість. Тобто [PERSON] виконував пряме прохання [PERSON] . Кримінальне провадження по факту шахрайських дій [PERSON] було закрито. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. 02.03.2021 ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області подану 16.02.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: на стороні позивача [PERSON] , на стороні відповідача [PERSON] , про витребування безпідставно набутого майна, - передано за територіальної підсудністю до Рівненського міського суду Рівненської області. 15.04.2021 вказану позовну заяву ухвалою Рівненського міського суду залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 11.05.2021 ухвалою Рівненського міського суду прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, [PERSON] , про витребування безпідставно набутого майна. 09.06.2021 ухвалою Рівненського міського суду задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації від АТ «Універсал Банк» та в АТ «ОКСІБанк» зі строком надання копій документів до 01.07.2021. Відповідь в матеріалах справи відсутня. 16.07.2021 ухвалою Рівненського міського суду задоволено клопотання представника позивача і замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] . 28.07.2021 ухвалою Рівненського міського суду задоволено клопотання представника позивача та цивільну справу передано за підсудністю Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. 2.2. До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області згідно з ухвалою Рівненського міського суду від 28.07.2021 надійшла за підсудністю справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , про витребування безпідставно набутого майна, тому ухвалою 14.09.2021 її прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовчі дії. 2.3. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.11.2021 за клопотання представника позивачів витребувано докази: в АТ «Універсал Банк» та в АТ «ОКСІБанк» персональні дані отримувачів коштів (тримачів карток) прізвище ім`я по батькові, РНОКПП та будь які дані за якими можливо ідентифікувати особу, які отримували грошові перекази з карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] згідно виписки, наданої банком з точними датами, часом та сумами переказів. Витребувані матеріали необхідно було надати суду до 09.00 год. 13.12.2021. Представник АТ «Універсал Банк» отримав ухвалу суду електронною поштою 24.11.2021 та під розпис поштове відправлення 01.12.2021, а представник АТ «ОКСІБанк» відповідно 24.11.2021 та 03.12.2021. 2.4. Станом на 13.12.2021 до суду надійшла інформація від АТ «ОКСІБанк», що [PERSON] є клієнтом банку і надано копію заяви-анкети з її паспортом про отримання банківських послуг в межах проекту Sportbank. Два інші банківські картки клієнтам не видавались та АТ «ОКСІБанк» не належать. 2.5. 13.12.2021 від представника відповідачів надійшло клопотання долучити письмовий доказ в справі, що не був поданий вчасно через поважну причину - банк надав інформацію лише 03.12.2021, враховуючи, що наявні докази поважності причин пропуску, а стадія підготовчих дій не завершена, суд долучає до справи виписку АТ «Універсал Банк» по картковому рахунку [PERSON] , що має значення для повного та об`єктивного розгляду. 2.6. 17.12.2021 на адресу АТ «Універсал Банк» судом направлено лист щодо невиконання ухвали суду від 10.11.2021 без пояснення причин, з роз`ясненням відповідної кримінальної відповідальності та вимогою терміново надати інформацію. У відповідь 21.12.2021 банк повідомив, що відповідну ухвалу суду отримував двічі - 24.11.2021 та 01.12.2021, тому 02.12.2021 підготував відповідь, яка, зрештою, надійшла суду 23.12.2021, 04.01.2022 та 17.01.2022. Ідентифіковано клієнтів банку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проте ще інші 4 картки не емітувались. 2.7. 09.06.2022 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області задоволено клопотання представника позивача та залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . 2.8. 25.07.2022 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області закрито підготовче провадження по справі і призначено судове засідання для розгляду по суті. 2.9. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] були неодноразово належно повідомлені судом про час і місце судового засідання через направлення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, а після отримання інформації про їх відсутність - через відповідне оголошення на сайті судової влади. Проте, [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, про причини неявки не повідомляли, із заявами по суті справи не звертались. 2.10. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] 30.11.2021 подали до суду відзив на позовну заяву, при цьому [PERSON] отримала ухвалу, що встановлювала 15-денний строк подачі відзиву, 15.10.2021, а [PERSON] - 19.10.2021. Одночасно [PERSON] звернулась із клопотанням про поновлення процесуального строку на подачу відзиву, оскільки вона хворіла з 18.10.2021 до 12.11.2021 і лише 15.11.2021 уклала договір з адвокатом. Суд констатує, що підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, оскільки співвідповідачі звернулись з одним спільним відзивом, при чому [PERSON] пропустив встановлений для цього судом строк без будь-якої поважної причини, а [PERSON] , яка отримала відзив ще до хвороби, навіть після одужання пропустила 15-дений строк без поважної причини. Крім того, долучені позитивні характеристики з місця проживання [PERSON] , [PERSON] , інформація про не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності чи про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 190 КК України за відсутністю складу та події кримінального правопорушення, скриншоти переписок із соціальних мереж під ніками «_zaes_17», «_zaes_18» і іншими не ідентифікованими про те, хто винен в тому, що сталось, - доказового значення в справі про безпідставне набуття майна в період з 20.10.2020 до 16.11.2020 не мають, не несуть інформації про суть домовленості між неповнолітніми, а єдиний скриншот, що стосується проплат коштів, зафіксовано між «_zaes_18» та іншим не ідентифікованим співрозмовником невідомо на якій платформі і стосується подій 25.11.2020, коли останній переказ коштів відповідачам в цій справі було здійснено 16.11.2020. За ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 2.11. В судовому засіданні сторона позивача позов підтримала. Позивачка та її представник пояснили, що син [PERSON] - [PERSON] , - не мав таких власних грошей, весь його дохід - це 500 грн. на місяць стипендії, адже на той час він навчався разом із [PERSON] у технічному коледжі НУВГП. Останній заохотив його дати гроші ніби для заробітку на якихось сайтах ігрових, він багатьох залучив до цієї «схеми». У них вдома були гроші, відкладені на навчання сина і на важливі витрати, син міг взяти на морозиво, наприклад, але не мав права розпоряджатись такими значними сумами. Спочатку він взяв без дозволу 40 тис. грн., потім ще півтори тисячі доларів, і ще брав. Гроші клав на свою картку і пересилав їх на картки, номери яких надавав саме [PERSON] , а останній їх витрачав невідомо на які потреби. Син вліз у борги і, зрештою, був засуджений за викрадення, але це було вже після подій, що розглядаються тут. Потерпілим по кримінальному провадженню кошти відшкодували, [PERSON] більше не навчається і працює на двох роботах, щоб погасити всі борги. [PERSON] не поніс жодної відповідальності. Хоч він і каже про усну домовленість задля заробітку, але це введення в оману, бо гроші йшли лише йому і витрачав їх лише він без жодного зиску для інших і без будь-якої підстави. Коли дізнались, що син взяв без дозволу вдома гроші і переказав їх неповнолітньому [PERSON] , то першою реакцією було повідомити батьків [PERSON] , що батьки [PERSON] згідно ст.222 ЦК України не схвалюють будь-яких правочинів і щоб повернули все назад. Проте відповіді не було. Потім з`ясувалось, що банківські картки належать іншим особам і що вони набували гроші сторони позивача без будь-якої правової підстави, бо з ними не було жодної домовленості, тому просять повернути майно як безпідставно набуте згідно ст. 1212 ЦК України. У [PERSON] банківську картку не вкрали, за цю картку відповідає власник і вона отримала безпідставно кошти на свій рахунок, якими розпорядився її брат, тому тут солідарна відповідальність. Постанову про закриття кримінального провадження за ознаками ст. 190 КК України відносно [PERSON] не оскаржували, бо це цивільні правовідносини. 2.12. В судовому засідання сторона співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] - їх представник, сам [PERSON] заперечували проти задоволення позову як безпідставного. Співвідповідальність являє собою співучасть, а цього не доведено. [PERSON] постійно перекидав великі суми на різні картки з невідомих причин і невідомих підстав. Застосування ст.222 ЦК України означає, що є підстава - договір, який не визнається батьками, а ст.1212 ЦК України - лише якщо майно безпідставно набуте, тому одночасне посилання на ст.222 і ст.1212 ЦК України - взаємовиключне, бо по першій є зобов`язання-підстава, а по іншій ні. Передавати банківські картки в користування родичам не заборонено. [PERSON] коштів не отримувала, а робив це [PERSON] , проте ні він, ні [PERSON] майна не утримували, а [PERSON] здійснював вкладав кошти, бо проплати в магазинах та Інтернеті, про що свідчить роздруківка. Представник відповідача звертає увагу, що [PERSON] засуджений за вироком суду, а тому є підстави сумніватись в правдивості його слів і це саме [PERSON] спонукав [PERSON] , а сторона позивача поводиться недобросовісно, коли намагається повернути кошти. Між дітьми - [PERSON] та [PERSON] , - була якась усна домовленість про спільний вклад коштів задля прибутку. [PERSON] також пояснює, що [PERSON] давав гроші, щоб зробити вкладення. [PERSON] використовував кошти, що [PERSON] надсилав на картки його сестри [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Куди конкретно і на яких умовах мали вкладатись чи вкладались ці кошти, скільки прибутку отримав [PERSON] сторона відповідачів пояснити не змогла, бо це «ігроманія» і певна залежність, а сайт був російський. Крім того, [PERSON] пояснює, що позичив у [PERSON] певну суму - чи то 60 тис. грн., чи то 75 тис. грн., точно сказати не може і на яких умовах теж. Матір [PERSON] - його законний представник на момент подій [PERSON] , - пояснила, що вона не помічала, що її син грав у ці ігри до того часу, поки на батьківських зборах у технічному коледжі НУВГП почула від його куратора, що він, мабуть, грає і лише тоді дома помітила, що пропала певна сума грошей. І вони обоє грали - як [PERSON] , так і [PERSON] , цей спільний інтерес їх поєднав. Донька [PERSON] за ці гроші не знала. Коли матір з`ясувала, що неповнолітній син гравець, то забрала в нього банківську картку на стипендію і паспорт. Але виявилось, що він взяв картку в сестри [PERSON] . Коли батьки [PERSON] виставили претензію і вона взнала про це, то не відреагувала, бо немає чим платити - в неї мінімальна пенсія 2200 грн. та грошей взяти ніде. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. З довідки АТ «Універсал Банк» від 22.04.2021 встановлено, що [PERSON] було відкрито рахунок [NUMBER] , який вже неактивний, бо 22.12.2020 здійснено перевипуск на інший номер. Згідно виписки з рахунку [PERSON] були здійснені перекази, а саме (а.с. 66, 69, 88-91, т.1): 30.10.2020 13:44:54 переказ на картку [PERSON] - 4 000 грн. 00 коп.; 31.10.2020 16:15:21 переказ на картку [PERSON] - 8 400 грн. 00 коп.; 01.11.2020 16:59:19 переказ на картку [PERSON] - 1 100 грн. 00 коп.; 02.11.2020 11:30:13 переказ на картку [PERSON] - 11 630 грн. 00 коп.; 02.11.2020 18:19:47 переказ на картку [PERSON] - 7 400 грн. 00 коп.; 03.11.2020 13:29:00 переказ на картку [PERSON] - 800 грн. 66 коп.; 03.11.2020 14:00:03 переказ на картку [PERSON] - 58 грн. 00 коп.; 03.11.2020 15:53:40 переказ на картку [PERSON] - 700 грн. 00 коп.; 03.11.2020 16:58:25 переказ на картку [PERSON] - 500 грн. 00 коп.; 03.11.2020 17:51:00 переказ на картку [PERSON] - 350 грн. 00 коп.; 03.11.2020 18:55:36 переказ на картку [PERSON] - 465 грн. 00 коп.; 04.11.2020 15:22:24 переказ на картку [PERSON] - 750 грн. 00 коп.; 05.11.2020 00:16:14 переказ на картку [PERSON] - 600 грн. 00 коп.; 05.11.2020 08:29:51 переказ на картку [PERSON] - 3 600 грн. 00 коп.; 05.11.2020 08:40:40 переказ на картку [PERSON] - 1 270 грн. 00 коп.; 05.11.2020 09:52:52 переказ на картку [PERSON] - 6 700 грн. 00 коп.; 05.11.2020 11:08:48 переказ на картку [PERSON] - 4 000 грн. 00 коп.; 06.11.2020 12:36:34 переказ на картку [PERSON] - 200 грн. 00 коп.; 16.11.2020 20:51:12 переказ на картку [PERSON] - 742 грн. 62 коп.; 26.10.2020 15:48:53 переказ на картку [PERSON] - 7 050 грн. 00 коп.; 21.10.2020 11:22:26 переказ на картку [PERSON] - 2 700 грн. 00 коп.; 21.10.2020 12:22:20 переказ на картку [PERSON] - 1 200 грн. 00 коп.; 22.10.2020 12:07:36 переказ на картку [PERSON] - 6 500 грн. 00 коп.; 22.10.2020 15:07:41 переказ на картку [PERSON] - 1 600 грн. 00 коп.; 22.10.2020 15:31:09 переказ на картку [PERSON] - 700 грн. 00 коп.; 22.10.2020 16:14:49 переказ на картку [PERSON] - 1 100 грн. 00 коп.; 25.10.2020 15:36:56 переказ на картку [PERSON] - 4 600 грн. 00 коп.; 25.10.2020 18:18:58 переказ на картку [PERSON] - 1 200 грн. 00 коп.; 08.10.2020 13:56:33 переказ на картку [NUMBER] - 800 грн. 00 коп.; 09.10.2020 11:50:41 переказ на картку [NUMBER] - 700 грн. 00 коп.; 09.10.2020 14:57:35 переказ на картку [NUMBER] - 420 грн. 00 коп.; 11.10.2020 15:44:22 переказ на картку [NUMBER] - 1 650 грн. 00 коп.; 12.10.2020 09:41:39 переказ на картку [NUMBER] - 400 грн. 00 коп.; 12.10.2020 12:45:42 переказ на картку [NUMBER] -10 грн. 00 коп.; 12.10.2020 17:26:29 переказ на картку [NUMBER] -214 грн. 00 коп.; 12.10.2020 19:06:19 переказ на картку [NUMBER] -143 грн. 00 коп.; 13.10.2020 17:59:22 переказ на картку [NUMBER] -65 грн. 00 коп.; 13.10.2020 20:19:42 переказ на картку [NUMBER] -59 грн. 00 коп.; 13.10.2020 21:50:19 переказ на картку [NUMBER] -20 грн. 00 коп.; 15.10.2020 10:13:40 переказ на картку [NUMBER] -200 грн. 00 коп.; 15.10.2020 13:11:41 переказ на картку [NUMBER] -30 грн. 00 коп.; 15.10.2020 21:32:07 переказ на картку [NUMBER] -238 грн. 00 коп.; 18.10.2020 18:59:02 переказ на картку [NUMBER] -400 грн. 00 коп.; 18.10.2020 20:39:07 переказ на картку [NUMBER] -180 грн. 00 коп.; 18.10.2020 22:49:09 переказ на картку [NUMBER] -387 грн. 00 коп.; 19.10.2020 11:49:01 переказ на картку [NUMBER] -400 грн. 00 коп.; 20.10.2020 12:57:48 переказ на картку [NUMBER] -400 грн. 00 коп.; 27.10.2020 10:24:22 переказ на картку [NUMBER] -5 983 грн. 00 коп.; 15.10.2020 20:50:11 переказ на картку [NUMBER] -1 100 грн. 00 коп.; 15.10.2020 20:54:18 переказ на картку [NUMBER] -50 грн. 00 коп.; 19.10.2020 13:20:22 переказ на картку [NUMBER] -1 005 грн. 00 коп.; 19.10.2020 13:59:33 переказ на картку [NUMBER] -188 грн. 00 коп.; 19.10.2020 16:14:29 переказ на картку [NUMBER] -2 200 грн. 00 коп.; 19.10.2020 17:11:45 переказ на картку [NUMBER] -240 грн. 00 коп.; 28.10.2020 11:13:49 переказ на картку [NUMBER] -11 200 грн. 00 коп.; 02.11.2020 19:01:22 переказ на картку [NUMBER] -2 496 грн. 00 коп. 3.2. З відповіді, наданої на ухвалу суду про витребування від банку інформації із зазначенням конкретних дат і сум переказів (пункти 2.3., 2.6., 3.1), згідно довідки АТ «Універсал Банк» №2245/БТ від 02.12.2021 встановлено, що саме відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримували кошти, що пересилав [PERSON] , інші картки [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] не емітувались (а.с. 247-255, 261-264, т.1). 3.3. Таким чином (пункти 2.3., 2.6., 3.1, 3.2.) судом встановлено, що відповідачами на рахунки АТ «Універсал Банк» отримано коштів з рахунку [PERSON] на загальну суму: [PERSON] - 53 266, 28 грн., [PERSON] - 7050 грн., [PERSON] - 19 600 грн. 3.4. З довідки АТ «ОКСІ БАНК» №1109-1403 від 22.04.2021 встановлено, що [PERSON] було відкрито в АТ «ОКСІ БАНК» (sportbank) рахунок у гривні № [NUMBER] . Згідно виписки з рахунку в картковому продукті «Спортбанк» [PERSON] , були здійснені перекази, а саме (а.с. 67, 70, 84-87, 94-95 т.1): 06.11.2020 переказ на картку [PERSON] -19 000 грн. 00 коп.; 15.10.2020 переказ на картку [PERSON] -30 грн. 00 коп.; 06.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -1 287 грн. 00 коп.; 08.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -5 600 грн. 00 коп.; 08.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -3 500 грн. 00 коп.; 08.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -488 грн. 00 коп.; 10.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -600 грн. 00 коп.; 11.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -75 грн. 00 коп.; 11.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -2 740 грн. 00 коп.; 14.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -1 200 грн. 00 коп.; 15.11.2020 переказ на картку [NUMBER] - 250 грн. 00 коп.; 17.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -1 200 грн. 00 коп.; 17.11.2020 переказ на картку [NUMBER] - 2 000 грн. 00 коп.; 18.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -300 грн. 00 коп.; 21.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -21 грн. 97 коп.; 21.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -620 грн. 00 коп.; 23.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -800 грн. 00 коп.; 23.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -800 грн. 00 коп.; 27.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -900 грн. 00 коп.; 27.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -1 700 грн. 00 коп.; 27.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -900 грн. 00 коп.; 27.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -1 700 грн. 00 коп.; 25.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -100 грн. 00 коп.; 27.11.2020 переказ на картку [NUMBER] -600 грн. 00 коп. 3.5. З інформації, отриманої у відповідь на ухвалу суду про витребування від банку інформації із зазначенням конкретних дат і сум переказів (пункти 2.3., 2.4., 3.4), згідно довідки АТ «ОКСІ БАНК» №10/0/5970 від 09.12.2021 (з врахуванням описки - зайва літера «в» у прізвищі) та долучених документів анкети-заяви і копії паспорта (що ідентичний тому, який міститься і в матеріалах справи і додано самостійно відповідачкою [PERSON] до заяви про відкладення судового засідання 08.11.2021), встановлено, що саме [PERSON] є клієнтом АТ «ОКСІ БАНК», а картки [NUMBER] та [NUMBER] клієнтам не видавались та АТ «ОКСІ БАНК» не належать (а.с. 151-152, 235-236, т.1). 3.6. Таким чином (пункти 2.3., 2.4., 3.4, 3.5.) судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] на рахунок АТ «ОКСІ БАНК» отримано коштів з рахунку [PERSON] на загальну суму 19030 грн. 3.7. На момент здійснення вищезазначених переказів [PERSON] був неповнолітнім, оскільки народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтв про народження [NUMBER] та про одруження [NUMBER] (а.с. 71, т.1). 3.8. [PERSON] та його законному представнику матері [PERSON] адвокатом Остапенко О.І. в інтересах [PERSON] було надіслано лист-претензію від 09.12.2020 в порядку ч.1-2 ст.221 ЦК України, що батькам [PERSON] 01.12.2020 стало відомо про значні перекази неповнолітнім за межами його цивільної дієздатності без згоди батьків. Зазначені правочини категорично не схвалюються батьками, претензії про що направляються в Банк та інші стороні в місячний строк, передбачений законом. Пропонується мирно врегулювати спір до подачі позову до суду (а.с. 65, т.1). 3.9. З виписки по картці АТ «Універсал Банк» клієнта [PERSON] від 29.11.2021 за період з 17.09.2020 до 29.11.2021 встановлено, що: 1) в жовтні 2020 року на картку надійшло 30907,22 грн., а витрачено на магазини і Інтернет 26335,48 грн., на перекази 4499 грн.; 2) в листопаді 2020 року на картку надійшло 285088,57 грн., а витрачено на магазини і Інтернет 229073,50 грн., на банкомати 13366,50 грн., на перекази 35950,29 грн., інше - 6721 грн. В грудні 2020 року було надходження 0,88 коп., решту періоду - що надходження, що витрати становили 0 грн. (а.с. 240, т.1). 4.10. Відповідачі [PERSON] і відповідач [PERSON] (в частині користування її карткою), інтереси яких представлено адвокатом, визнають, що використовував кошти, що надсилав [PERSON] на рахунки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] саме [PERSON] . Також всі учасники визнають, що на момент подій [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми, спільно навчались. Не заперечується факт родинних відносин як рідних брата та сестри [PERSON] та [PERSON] . Сторона позивача визнає, що кримінальне провадження за заявою [PERSON] від 12.12.2020 за фактом шахрайських дій за ч.1 ст. 190 КК України (а.с. 68, т.1) було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а також що за результатами розгляду справи №569/4239/21 було засуджено неповнолітнього [PERSON] . Тому згідно ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. 3.10. Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11.03.2021 №569/4239/21 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26.02.2021 між прокурором Рівненської місцевої прокуратури Ютовець Ілоною Анатоліївною та підозрюваним [PERSON] , з участю законного представника неповнолітнього [PERSON] та захисника - адвоката Баранчука Володимира Миколайовича у кримінальному провадженні №12020185010002247 від 28.12.2020. Неповнолітнього [PERSON] визнано винуватим за ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі статей 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1рік і покладанням обов`язків згідно ст. 76 КК України. Вироком суду встановлено, що подія кримінального правопорушення мала місце 28.12.2020 приблизно о 02:30 год. IV. Норми права, які застосував суд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Вищезазначена правова позиція висловлена Великою палатою Верховного суду в справі № 922/3412/17 від 20.11.2018. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 висловлено правову позицію у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Вказана правова позиція висловлена у постановах КЦС ВС від 29.07.2019 у справі № 756/3966/17, КЦС ВС від 25.06.2018 у справі № 314/3995/15, КЦС ВС від 11.07.2018 у справі № 752/18477/15-ц. Якщо правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. Вказана правова позиція висловлена у постанові КГС ВС від 12.08.2021 у справі № 910/17567/19 Згідно Постанови Правління Національного Банку України від 05.11.2014 №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу навіть за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Статтею 32 ЦК України визначено неповна цивільну дієздатність фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років: 1. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). 2. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. 3. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. 4. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону. Статтею 222 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочину неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності: правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Якщо обома сторонами недійсного правочину є неповнолітні особи, то кожна з них зобов`язана повернути другій стороні усе одержане нею за цим правочином у натурі. У разі неможливості повернення одержаного в натурі відшкодовується його вартість за цінами, які існують на момент відшкодування. Стаття 221 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності: правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном.; правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. У разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч.1, 4 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. Дослідивши докази, суд робить висновок, що позов необхідно задовольнити, оскільки він підставний. Кожна сторона зобов`язана суду довести підставу своїх вимог та заперечень. В цій справі суду доведено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали кошти позивача без будь-якої правової підстави. Хоч сторона відповідача заперечує, стверджуючи про якусь усну домовленість між двома неповнолітніми про вкладення коштів у якийсь сайт з метою отримання прибутку, проте це суду доведено не було і на увагу не заслуговує. Адже якщо дійсно між неповнолітніми мала місце домовленість, то, як мінімум [PERSON] , який на час розгляду справи вже повнолітній, міг дати суду показання під присягою як свідок - яка домовленість і з ким була досягнута, хто, скільки, які суми і куди вкладав, коли, ким і який прибуток було отримано, надати відповідні банківські документи. Проте цього зроблено не було і навіть в вступному слові сторона відповідача не змогла пояснити конкретних умов «якоїсь» домовленості, а «ігрова залежність» домовленістю не є. Правочин дійсно може бути укладений усно, та навіть він повинен мати певні істотні умови, що визначають йог суть, чого в цій справі немає. 5.2. Крім того, з`ясовуючи фактичні обставини, суд звернув увагу, що першою реакцією сторони позивача після того, як з`ясувалось, що неповнолітній [PERSON] використав кошти, що йому не належать, було звернення до адвоката і направлення листа-претензії неповнолітньому [PERSON] та його матері з твердженням, що правочин не схвалюється батьками, а також пропозицією мирно врегулювати ситуацію. І це було зроблено в порядку та місячний строк, визначені ст. 221, 222 ЦК України. Якщо сторона відповідача наполягає, що була усна домовленість між неповнолітніми, то тоді цей правочин нікчемний. А нікчемний правочин - це правочин недійсність якого встановлена законом (ч.2 ст.215, ч.1,4 ст. 216, ч.1 ст.222, ч.2 ст.221 ЦК України) і він не спричиняє юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Тобто майно все одно має бути повернено, бо підстава відпала. Також заінтересована особа, за бажанням, могла звернутись до суду із позовом про визнання правочину між двома неповнолітніми недійсним, проте цього зроблено не було, що логічно, адже визнання абстрактного правочину, у якому не визначено будь-яких істотних умов, недійсним - фізично неможливе. Натомість, стороною відповідача, яка стверджує про правочин між неповнолітніми, і не було повернено коштів іншій стороні, хоча згідно ч.3 ст.222 ЦК України в випадку існування правочину це необхідно зробити, проте лист-претензія проігнорована. 5.3. В цій справі встановлено, що неповнолітній [PERSON] переслав на рахунки відповідачів, з якими не мав ні він, ні його батьки домовленостей, на загальну суму 98946 грн., а саме: [PERSON] 72296 грн., [PERSON] 7050 грн., [PERSON] 19600 грн. Відповідачі кошти отримали безпідставно. Отже, єдиним ефективним способом захисту в цій справі є витребування безпідставно набутого майна. 5.4. Твердження сторони відповідача, що [PERSON] діяв у межах цивільної дієздатності, бо розпоряджався власними коштами на банківському рахунку, не заслуговують на увагу. [PERSON] та [PERSON] були студентами коледжу, і вони не мали у власності значних коштів. Суми, якими оперував [PERSON] , очевидно йому не належали: він не міг їх заробити чи отримати як стипендію, правомірно внести на своє ім`я на банківський рахунок та розпоряджатись згідно ст. 32 ЦК України. Наприклад, в цій справі за короткий період менше місяця з 20.10.2020 до 16.11.2020 [PERSON] переказав коштів відповідачам на суму, що перевищує розмір мінімальної заробітної плати на той час в 19,8 разів (98946 грн./5000 грн. = 19,78). Вироком суду відносно [PERSON] встановлено, що подія кримінального правопорушення мала місце 28.12.2020 приблизно о 02:30 год. Тобто, протиправна поведінка [PERSON] мала місце 28.12.2020, - вже після подій, що розглядаються в цій справі, як правильно стверджує сторона позивача, та жодним чином не спростовує обставини, що стосуються предмету доказування щодо обставин, які мали місце з 21.10.2020 до 16.11.2020 включно. Отже, посилання на вирок суду сторони відповідача не заслуговує на увагу, бо не містить інформації про предмет доказування і є неналежним доказом згідно ст. 77 ЦПК України, тому до уваги судом не береться. Таким чином, твердження позивача, що неповнолітній [PERSON] взяв без дозволу кошти, що відкладались його батьками і зберігались дома, не спростовані стороною відповідача, а стороною позивача банківськими документами доведено, що неповнолітній оперував значними сумами коштів, що йому належати не могли. Тому суд робить висновок, що неповнолітній дійсно взяв ці гроші вдома у позивача. 5.5. Посилання сторони відповідача на правову позицію Верховного суду від 10.04.2019 в справі № 390/34/17 щодо добросовісної поведінки - не заслуговую на увагу, оскільки нерелевантно фактичним обставинам, встановленим в цій справі. Дійсно, добросовісність є загальною засадою (принципом) і повинна враховуватися при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України, якщо потерпіла особа знає, що в неї немає зобов`язання (немає обов`язку) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Але в цій справі по суті потерпілою особою є не неповнолітній [PERSON] , а його матір - позивач [PERSON] , яка не здійснювала проплат коштів на рахунки відповідачів і вимагає їй повернення безпідставно набутого майна. 5.6. Також не заслуговує на увагу заперечення відповідачів, що [PERSON] та [PERSON] не набували майна і не утримували його, бо перша не власник, а другий вкладав одразу кошти. Відповідачі визнають, що [PERSON] надала можливість користуватись її рахунком своєму неповнолітньому брату [PERSON] , враховуючи, що судом встановлено рух коштів по її картці АТ «Укргазбанк» лише в жовтні-листопаді 2020 року, якраз в той час коли [PERSON] переказував кошти, то таке твердження відповідає фактичним обставинам справи. І лише за ініціативи [PERSON] , який повинен був надати відповідний номер рахунку, [PERSON] міг переказати кошти на нього, бо [PERSON] жодним іншим чином не пов`язаний з [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , окрім того факту, що [PERSON] та [PERSON] разом навчались. Також очевидні суперечності в позиції відповідача [PERSON] , яка ніби надала картку неповнолітньому брату, але оформила на себе, щоб контролювати рух коштів, але при цьому позиція по справі базується на тому, що все ж його не контролювала і до тих грошей жодного стосунку немає. А також судом встановлено, що у [PERSON] було дві банківські картки - від АТ «Універсал Банк» (моно банк) та АТ «ОКСІ БАНК» (спорт банк), а не одна, на які надсилав кошти без будь-якої правової підстави [PERSON] . Проте, власність зобов`язує. І отримуючи кошти на власну картку, особа стає власником цих грошей, а якщо самостійно надає можливість розпоряджатись коштами іншому, не контролюючи надходження і витрати, то це не звільняє від відповідальності, навпаки, спричиняє солідарну відповідальність, співвідповідальність. Із виписки по картці АТ «Універсал Банк» клієнта [PERSON] встановлено, в жовтні 2020 року на картку надійшло 30907,22 грн. (тобто в 6,2 рази більше мінімальної заробітної плати на той час), а витрачено на магазини і Інтернет 26335,48 грн., на перекази 4499 грн.; в листопаді 2020 року на картку надійшло 285088,57 грн., а витрачено на магазини і Інтернет 229073,50 грн., на банкомати 13366,50 грн., на перекази 35950,29 грн., інше - 6721 грн. (надходження і витрати в листопаді 2020 року становлять суму, що перевищує в 57 разів розмір мінімальної заробітної плати в той період). Тобто гроші, в тому числі безпідставно отримані, використовувались на магазини, Інтернет, банкомати, перекази та інше. В цій справі кошти набувала [PERSON] , а використовував їх [PERSON] , тому обоє повинні відповідати за позовними вимогами як співвідповідачі. 5.7. Отже, судом встановлено, що грошові кошти отримували: у загальному розмірі 72296 гривень власниця карток [PERSON] , а розпроядився ними співвідповідач [PERSON] ; у розмірі 7050 грн. - власник картки [PERSON] ; у розмірі 19600 грн. - власник картки [PERSON] . Правових підстав отримання ними цих коштів не встановлено і ефективним способом захисту порушеного права є витребування безпідставно набутого майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Виникло безпідставне збагачення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (збільшення майна набувачів) на 72296 грн., 7050 грн. та 19600 грн. відповідно. Майно позивача (потерпілої) зменшилось внаслідок вибуття з володіння деякої частини коштів у розмірі 72296 грн., 7050 грн. та 19600 грн. Відповідачі збагатилась за рахунок позивача без будь-якої підстави. Хто в цьому винен - для правильного вирішення справи значення не має, оскільки це кондиційний, а не деліктний позов. Таким чином, враховуючи все вищезазначене, оскільки безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, тому необхідно застосувати ст. 1212 ЦК України і позовні вимоги задовольнити. 5.8. Судом встановлено, що судовий збір було сплачено позивачкою в розмірі 1558 грн. за первісними позовними вимогами з розрахунку ціни позову у 155806 грн., проте в процесі їх було зменшено до загального розміру 989446 грн., отже належний до сплати судовий збір становить 989,46 грн. Крім того, помилково було сплачено за витребування доказів судовий збір в розмірі 454 грн. як за забезпечення позову. Тому згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачений судовий збір необхідно повернути з державного бюджету позивачці, яка просила вирішити питання судових витрат, в сумі 1022,54 грн.((1558-989,46)+454=1022,54). Оскільки суд задовольнив позов, то згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам і решту документально підтверджених судових витрат по сплаті 989,46 грн. судового збору, а саме: 1) з солідарних відповідачів [PERSON] та [PERSON] 73%, 2) з відповідача [PERSON] 7,2%, 3) з відповідача [PERSON] 19,8% відповідно.

Outcome: approved