Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до якої просить встановити факт, що трудова книжка, на титульній сторінці якої російською мовою зазначено ім`я власника « [PERSON] », зазначена дата заповнення «13 ноября 1979», зазначена дата народження її власника [INFO] , належить йому, заявнику, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він, [PERSON] , [INFO] , відповідно до паспортних даних. В той же час, на титульній сторінці його трудової книжки, виданій йому в листопаді 1979 році підприємством «Машинобудівний завод ім. 25 Октября», куди він влаштувався на роботу, та частково заповненій російською мовою, прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « [PERSON] ». Внаслідок такого запису/перекладу прізвища, зазначеного в трудовій книжці російською мовою « [PERSON] » та українською мовою в паспорті громадянина України « [PERSON] », виникла розбіжність в документах заявника, через що у нього виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком. Так, після подачі документів до пенсійного фонду, які шляхом автоматичного розподілу були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, заявник отримав рішення пенсійного фонду №204750013709 від 03.10.2022, яким йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком з причини не врахування його трудового стажу за трудовою книжкою через не відповідність прізвища зазначеного на титульній сторінці трудової книжки та прізвища в паспорті, а трудовий стаж було вирахувано відповідно до даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, які відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 4 червня 1998 p. N 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», ведуться в системі з 01.01.1998. Таким чином, у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища на титульній сторінці трудової книжки заявника та в його паспорті громадянина України і в картці фізичної особи - платника податків, Пенсійним фондом України при призначенні пенсії взагалі не враховано його трудовий стаж по 01.01.1998, а саме 18 років 1 місяць та 17 днів. Враховуючи зазначене, безумовно встановлення факту належності трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки невідповідність в написанні прізвища в документах перешкоджає зарахувати до страхового стажу значний період трудової діяльності. Зазначив, що реєстрацію підприємства, яке видало трудову книжку в 1979 році ще в радянські часи, а саме Машинобудівний завод ім. 25 Октября, куди заявник був прийнятий на роботу та про що зроблено записи на сторінці 2 та 3 його трудової книжки та куди він міг би звернутись з запитом про можливість внесення відповідних виправлень до виданої трудової книжки, було припинено, тому підтвердити факт належності трудової книжки в позасудовому порядку неможливо. На підставі викладеного [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2022 заяву передано для розгляду судді Садовському К.С. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 15.11.2022 заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання заявник не з`явився, 05.12.2022 подав до канцелярії суду заяву про розгляд заяви без його участі, зазначив, що заяву підтримує та просить задовольнити. \~Представник заінтересованої особи - Пенсійного фонду України у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання суду повідомлено не було, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що від встановлення даного факту, про яке просить заявник, залежить виникнення особистих прав заявника, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] у місті Львів народився [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 04.12.2000. [PERSON] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . 13 листопада 1979 року підприємством «Машинобудівний завод ім. 25 Октября» було заповнено трудову книжку на ім`я (мовою оригіналу) « [PERSON] , [INFO] ». Також у вказаній трудовій книжці мається запис про її власника [PERSON] , [INFO] . Пунктами 2.11-2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, визначено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Відповідно до наданої копії трудової книжки, на сторінці 20-21, мається запис під номером 23 від 31.10.2014 про те, що власнику трудової книжки присуджено науковий ступінь кандидата медичних наук та видано диплом [NUMBER] . Заявником надано суду копію диплому кандидата наук ДК №024695, який видано на підставі рішення Атестаційної колегії від 31.10.2014 [PERSON] , як такому, кому присуджено науковий ступінь кандидата медичних наук із спеціальності стоматологія. Також на сторінці 20-21 трудової книжки, мається запис під номером 24 від 01.09.2021 про те, що власник трудової книжки переведений на посаду доцента кафедри стоматології Харківського національного медичного університету. На підтвердження цієї обставини заявником надано суду довідку від 16.09.2022 №217/2022/2, відповідно до якої [PERSON] дійсно працює на посаді доцента закладу вищої освіти кафедри стоматології Харківського національного медичного університету. Також судовим розглядом встановлено, що на аркушах 26-27 наданої копії трудової книжки маються записи за №1 та 2 від 15.06.2016 та від 10.06.2019 відповідно, про те, що Харківський національний медичний університет нагородив грамотою та подякою ректора ХНМУ власника трудової книжки. Відповідно до наданої суду копії грамоти від 15.06.2016 за підписом ректора ХНМУ, [PERSON] нагороджений грамотою за сумлінну, старанну працю, бездоганне виконання своїх обов`язків та з нагоди Дня медичного працівника. 10.06.2019 ректор ХНМУ за сумлінну, старанну працю, бездоганне виконання своїх обов`язків та з нагоди Дня медичного працівника нагородив подякою [PERSON] . 03.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівський області прийнято рішення №204750013709 про відмову у призначенні пенсії [PERSON] , [INFO] з підстав розбіжності у написанні прізвища заявника у паспорті та трудовій книжці, яку заявник надав на підтвердження трудового стажу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Положеннями п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року\~\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації його права на призначення пенсії. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення належності [PERSON] правовстановлюючого документу: трудової книжки, заповненої 13.11.1979 на ім`я « [PERSON] , [INFO] », підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі наведеного,

Outcome: approved