Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серії та номер: 2614 від 18.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., право власності на квартиру зареєстровано за позивачкою у встановленому порядку. За вказаною адресою у квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] , але фактично там не проживає. Після укладання договору купівлі-продажу, а саме, з 18.10.2021 року ніяких особистих речей чи майна відповідачки у квартирі немає. Відповідно до умов договору купівлі-продажу відповідачка зобов`язалася в строк до 21.10.2021 року знятися з реєстраційного обліку за адресою реєстрації: [ADDRESS] , але зазначене зобов`язання не виконала. Реєстрація відповідачки створює перешкоди позивачці, як власниці нерухомого майна, у користуванні та розпоряджанні своєю нерухомістю. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліним С.М. від 10.12.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.20). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 19.04.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.36). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.58). Позивачка та її представник адвокат Красільнікова М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань по справі суду не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки та її представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до ст.72\~ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 2614 від 18.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. (а.с.6-7), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2022 року №31831483. Відповідно до відомостей будинкової книги (а.с.19-10) та довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24.01.2022 року (а.с.21) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з пояснень свідка [PERSON] відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2021 року. Вона добре знайома з позивачкою [PERSON] , часто буває в неї вдома, тому їй відомо, що з часу придбання [PERSON] квартири, а саме, з жовтня 2021 року, ніяких особистих речей чи майна [PERSON] у квартирі немає. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону\~зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких\~обставин,\~оскільки відповідачка не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , та вона не є членом сім`ї власниці будинку, вона втратила право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачці, відповідачка створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81, 82 ЦПК України\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених вимог\~і на\~підставі доказів\~сторін та\~інших осіб,\~які беруть\~участь у\~справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved