Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

30 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] певний час проживала разом з її сином [PERSON] та онуком та вона мала змогу бачитись із дитиною, однак після припинення відносин між [PERSON] та [PERSON] , остання забрала дитину та переїхала до м. Новомосковськ для проживання. Пояснила, що відповідач спочатку надавала батькові дитини та їй, як бабусі дитини, можливість спілкування з онуком, однак згодом перестала це робити, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року було вирішено питання стосовно усунення перешкод [PERSON] з боку [PERSON] щодо спілкування з сином [PERSON] , [INFO] , та визначено способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідач почала виконувати вищезазначене рішення суду та надавати час батькові для спілкування з сином, при цьому не заперечуючи проти спілкування її, як бабусі, з онуком. Так, вищезазначеним рішенням суду її сину [PERSON] дозволено спілкуватись із [PERSON] , [INFO] , кожної суботи з 15.00 год. до 17.00\~год., а також щосереди, або щочетверга з 15.00 год. до 19.00 год. на дитячому майданчику, розташованому за адресою: [ADDRESS] , іноді й вона приїздить щоб поспілкуватись із онуком. Позивач зазначає, що вона не завжди має змогу спілкуватись із онуком [PERSON] , [INFO] , у визначений судом графік, оскільки вона працює і через свій робочий графік часто зайнята в середу, четвер, а іноді й в суботу, а в інші дні побачитись із онуком неможливо, відповідач заперечує проти побачень поза графіком, установленим рішенням суду. Додала, що вона, як бабуся малолітнього [PERSON] , [INFO] , має бажання приймати більш активну участь у спілкуванні та вихованні свого онука, однак вирішити такий спір у позасудовому порядку неможливо, а тому вона звернулась до суду із цим позовом та просить зобов`язати [PERSON] усунути їй перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з внуком [PERSON] , [INFO] , та визначити наступні способи її участі у вихованні та спілкуванні з внуком: - до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку: щонеділі з 11.00 год. до 15.00 год. та щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год, в місті проживання дитини, в присутності матері дитини, визначивши, що вона може бачитись із онуком на наступний день після дня народження [PERSON] , тобто [INFO] проживання дитини в присутності матері дитини, а в разі якщо через хворобу [PERSON] , побачення з ним не відбулось вона може побачитись із дитиною в будь-який інший зручний для сторін та дитини день з 15.00\~год. до 19.00 год. - після досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку: щонеділі з 11.00 год. до 15.00 год. та щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год, в місті проживання дитини, або за адресою її місця проживання без присутності матері дитини, визначивши, що вона може бачитись із онуком на наступний день після дня народження [PERSON] , тобто [INFO] проживання дитини, або за адресою її місця проживання, без присутності матері дитини, а в разі якщо через хворобу [PERSON] , побачення з ним не відбулось вона може побачитись із дитиною в будь-який інший зручний для сторін та дитини день з 15.00 год. до 19.00 год. і вирішити питання стосовно судових витрат. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 08 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання заперечує проти позовних вимог з причин відсутності чинення з її боку перешкод позивачеві у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , і недоведеності наявності таких перешкод належними, допустимими та достовірними доказами. Зазначила, що позивач жодного разу не зверталась до неї із проханням спілкування з дитиною за окремим від батька дитини графіком та пояснила, що вона, з урахуванням стану здоров`я дитини, належно та в повному обсязі виконує рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, яким батькові дитини визначений графік спілкування з дитиною. Позивач у пред`явленій позовній заяві зазначає про можливість її спілкування з дитиною у визначений судом графік, однак останній нібито її не влаштовує, оскільки вона начебто працевлаштована, проте доказів її графіку роботи до матеріалів справи вона не подала. Зазначила, що дитина [PERSON] , [INFO] , не має психоемоційного зв`язку із позивачем, натомість такий зв`язок дуже потужний разом із матір`ю. Додатково посилалась на те, що задоволення позову у цій справі, ураховуючи графік побачень батька з дитиною за рішенням суду від 17 січня 2020 року у справі № 183/5863/18, призведе до значного дисбалансу прав всіх учасників таких правовідносин, зокрема її прав, як матері дитини та прав родичів дитини з її боку у спілкуванні з дитиною. Окремо вважала, що позовні вимоги позивача мають неконкретний та невизначений характер, а можливе задоволення судом її позовних вимог у запропонованій редакції може фактично призвести до неможливості виконання рішення суду (а.с. 57-60). Ухвалою судді від 06 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 16-17). 22 жовтня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із її уточненням та подавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 19, 20-26, 27-32). 04 грудня 2020\~року на адресу суду надійшла довідка про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача (а.с. 35, 36). Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 38). Ухвалою суду від 24\~лютого 2021 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Адміністрацію Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради (а.с. 49-50). Ухвалою суду від 06 липня 2021 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] (а.с. 91-93). Ухвалою суду від 16\~лютого 2022 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 123-124). У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що вона має бажання та можливість приймати участь у спілкуванні та вихованні онука, жодні обставини, які б унеможливлювали таке спілкування відсутні. Представник позивача [PERSON] адвокат Захаров С. К. позовні вимоги в частині порядку спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , після досягнення нею шестирічного віку підтримав та просив їх в цій частині задовольнити, оскільки наразі дитині виповнилось шість років, посилаючись при цьому на те, що в такому разі не буде порушено сімейних прав всіх учасників таких правовідносин. Пояснив, що між сторонами дійсно існує спір з приводу порядку спілкування бабусі з онуком, що виявляється в неможливості спілкування позивача з [PERSON] , [INFO] , поза графіком спілкування, установленим для батька дитини за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року у справі № 183/5863/18, і заперечень з боку відповідача у спілкуванні бабусі з онуком в інший час, що було пов`язано із графіком роботи позивача. Додав, що позивач наразі не працює, має змогу спілкуватись із малолітнім [PERSON] в будь-який інший час поза графіком спілкування, установленим для батька дитини, однак таке право заперечується відповідачем. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила в позові відмовити. Пояснила, що вона не проти побачень позивача з дитиною [PERSON] , [INFO] , однак у графік, установлений рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року в справі №\~183/5863/18, для батька дитини, оскільки у дитини є багато родичів, які бажають спілкуватись із ним. Представник відповідача [PERSON] адвокат Федорець Є. Є. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав, що подання цього позову є нічим іншим, як наміром збільшити час проведення спілкування батьком [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , поза графіком, установленим за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року у справі № 183/5863/18. Крім того, відповідач не відмовляє позивачеві у спілкуванні з онуком, доказів наявності спору між сторонами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною позивачем не надано, при цьому позовні вимоги позивача не конкретизовані, що може призвести до неможливості виконання рішення суду, у разі їх задоволення, при цьому доказів наявності обґрунтованих причин неможливості позивача спілкуватись із онуком у час, відведений для батька дитини, одночасно із ним, суду не подано. Додав, що у дитини є інші бабуся та дідусь, які також хочуть спілкуватись із онуком. У судове засідання третя особа [PERSON] , а також представники третіх осіб Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради та Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали, тому суд, з урахуванням думки інших учасників справи, вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача, представника позивача, а також відповідача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 11\~квітня 2018 року та наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 27). Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] , [INFO] , зазначені обставини визнаються відповідачем у справі, а тому окремому доказуванню не підлягають. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, виданим на ім`я позивача, а також довідкою голови правління ОСББ "Прогресивна 8" № 26 від 29\~вересня 2020 року, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 30-31, 32). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується карткою реєстрації особи, наданою у відповідь на запит суду (а.с. 36). У свою чергу, відповідно до розпорядження голови Новостепанівської сільської ради № 6/02-11 від 27 січня 2016 року "Про перейменування вулиць населених пунктів Новостепанівської сільської ради", вулицю Леніна в с. Варварівка Новомосковського району Дніпропетровської області було перейменовано на вулицю Українська. Установлено, що відповідач [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , зазначені обставини визнаються відповідачем, а тому окремому доказуванню не підлягають. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17\~січня 2020 року, ухваленим заочно у цивільній справі № 183/5863/18, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . Визначено [PERSON] способи участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним, встановивши часи зустрічі батька [PERSON] з [PERSON] , [INFO] : - кожна субота з 15.00 до 17.00 год. на дитячому майданчику за адресою: [ADDRESS] , у присутності матері [PERSON] ; - щосереди або щочетверга (за вибором батька) з 15.00 год. до 19.00 год. на дитячому майданчику за адресою: [ADDRESS] , у присутності матері [PERSON] ; - при виконанні даного графіку батькам брати до уваги стан здоров`я та зайнятість дитини. У задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] ,- відмовлено і вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 61-68). Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі статтею 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд зауважує, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9\~Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ у справі "Крускіч проти Хорватії" від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ "Богоносови проти Росії" від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа "Гокканнен проти Фінляндії", ЄСПЛ від 23 вересня 1994\~року, справа "Мамчур проти України", ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа "Крапівін проти Росії", ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають ураховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Суд зауважує, що статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~5,\~ч.\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК\~України \~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст.\~43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися недоброзичливі відносини, сторони конфліктують з приводу будь-якого питання, неспроможні досягти згоди. У тому числі між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування баби з внуком. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування баби з онуком. Разом з тим, наявність неприязних відносин між відповідачем та позивачем не є підставою для обмеження прав позивача на спілкування з онуком. Сам факт звернення позивача до суду із цим позовом свідчить про наявність перешкод у її спілкуванні з онуком. Позивач [PERSON] бажає приймати участь у вихованні внука та спілкуватися з ним. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабою служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб дитини. Позивач має право на спілкування з внуком та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення баби права на спілкування з внуком може позбавити його родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Суд приймає до уваги психологічний висновок спеціаліста провідного фахівця відділення психологічного забезпечення відділу кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ Зімборовської М. С., проте зауважує, що зазначений висновок не спростовує можливість спілкування баби з онуком (а.с. 69-73). Вирішуючи спір щодо участі позивача у вихованні внука, суд має, перш за все, ураховувати інтереси самої дитини. Так, суд бере до уваги, що відповідач, як мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , фактично не заперечує проти спілкування позивача з онуком, що нею визнано у відзиві на позовну заяву, а також у поясненнях, наданих у судовому засіданні, незгода відповідача з позовом фактично зводиться до заперечень проти графіку побачень із дитиною. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проявляє бажання щодо участі у вихованні внука [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним. Як слідує з письмових доказів, а саме характеристики з місця проживання, [PERSON] за час проживання в квартирі [ADDRESS] , скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності не мала (а.с. 32). Судом не встановлено наявність негативного впливу позивача на свого внука, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дитини. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивача з малолітнім онуком чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено, як і не доведено відповідачем. Також відсутні об`єктивні данні вважати, що позивач буде негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дитини та її розвиток. Наявні відносини між сторонами в справі, жодним чином не можуть впливати на спілкування дитини із бабою по лінії свого батька. Відповідно, мати дитини не повинна зловживати своїм правом на спілкування дитини з бабою і давати можливість бачитися сину з останньою, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. Як зазначалося вище, у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та за можливості просила такі задовольнити. Між тим, за висновками Європейського суду з прав людини у рішенні у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на це, ураховуючи принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на повагу до сімейного життя не можуть переважати над правом дитини спілкуватися з близькими родичами, в тому числі бабусею по лінії батька та мати дитини не вправі через власні непорозуміння з позивачкою позбавляти дитину такого права. Ураховуючи вищевикладене, а також закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування баби з онуком та участь у його вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у спілкуванні з онуком та баланс між інтересами позивача, відповідача та самої дитини, приймаючи до уваги вік малолітньої дитини, а також рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, ухвалене у цивільній справі № 183/5863/18 щодо участі батька дитини у її вихованні та спілкуванні з нею, наявність інших баби та діда, що визнано сторонами, суд вважає за необхідне визначити позивачеві порядок зустрічей та проведення часу з онуком щовівторка з 17.00 год. до 19.00 год. у населеному пункті, де проживає дитина, або за адресою місця проживання баби [PERSON] 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили у присутності матері [PERSON] , зі спливом 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили без присутності матері, а також на наступний день після дня народження дитини [PERSON] , [INFO] , тобто 11\~жовтня з 16.00\~год. до 18.00\~год. у населеному пункті, де проживає дитина, або за адресою місця проживання баби [PERSON] , без присутності матері, оскільки такий порядок не порушує інтереси малолітньої дитини і не перешкоджатиме нормальному її вихованню, розпорядку дня та відпочинку. Запропонований же позивачем в позовній заяві час для спілкування (зустрічей) з дитиною, а саме: щонеділі з 11.00 год. до 15.00 год. та щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год, в місті проживання дитини, або за адресою її місця проживання без присутності матері дитини, визначивши, що вона може бачитись із онуком на наступний день після дня народження [PERSON] , тобто [INFO] проживання дитини, або за адресою її місця проживання, без присутності матері дитини, а в разі якщо через хворобу [PERSON] , побачення з ним не відбулось вона може побачитись із дитиною в будь-який інший зручний для сторін та дитини день з 15.00 год. до 19.00 год., - з урахуванням проживання сторін в різних населених пунктах, що значно відділені одне від одного, на думку суду, на цьому етапі є надмірно обтяжливим як для дитини так і для відповідача, вимагатиме від останніх надмірних зусиль, пов`язаних з організацією перевезення дитини до місця проживання бабусі та назад до місця мешкання матері, тощо, та може призвести до порушення як прав батька дитини на її виховання, так і прав самої дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у позові в частині запропонованого останньою часу спілкування (зустрічей) з дитиною до досягнення нею шестирічного віку, оскільки наразі [PERSON] , [INFO] , досяг вищезазначеного віку, а тому вирішення позову в цій частині є неактуальним та недоцільним. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб спілкування з дитиною є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримки зв`язків між родичами. При цьому, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити установлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial