Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом за змістом якого просить надати дозвіл на реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без згоди співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.09.2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі отримали ухвалу про відкриття провадження в справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується матеріалами справи, однак відзив на позовну заяву не подали, заяв від її імені про розгляд справи в судовому засіданні не надходило. Треті особи отримали ухвалу про відкриття провадження в справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується матеріалами справи, однак письмові пояснення по суті позову не подали, заяв від її імені про розгляд справи в судовому засіданні до не надходило. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до положень ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка є третьою особою в справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.02.2019 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Третя особа [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.11.2004 року в справі № 2-649/2004, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2005 року № 6230828. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2022 року № 309556029 співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого 204,4 кв.м. (житлова площа 105,3 кв.м.), є [PERSON] (6/25 частки), [PERSON] (11/200 частки), [PERSON] (11/200 частки), [PERSON] (11/200 частки), [PERSON] (7/100 частки), [PERSON] (7/100 частки), [PERSON] (7/100 частки), [PERSON] (7/100 частки), [PERSON] (13/50 частки). [PERSON] та [PERSON] 12.08.2022 року вручено відповідачам лист за змістом якого [PERSON] має намір зареєструвати своє місце проживання в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , тож їм, як співвласникам житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , необхідно з`явитись 22.08.2022 року у відділ ЦНАБ Ватутінської міської ради для надання письмового дозволу для здійснення такої реєстрації місця проживання [PERSON] . Згідно матеріалів справи та технічного паспорту на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що воно складається з чотирьох окремих квартир. Відповідно до акту депутата Ватутінської міської ради Чорнобай А.А. від 15.09.2022 року [PERSON] зі слів сусідів [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) з 2021 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не зареєстрований. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Житловим кодексом України (далі по тексту - ЖК України), Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Положеннями ст. 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до змісту п. 5 ст. 8, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» у разі якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , яка є співвласником 13/50 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та безпосереднього з її дозволу проживає з 2021 року в належній їй квартирі, що входить до складу вищевказаного домоволодіння. Відомості про те, що кимось із співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , оспорювалось право користування, шляхом безпосереднього проживання, [PERSON] в частині, належній його матері, відсутні. Положеннями ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. З урахуванням вищевказаного, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем її фактичного проживання суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Задовольняючи позовні вимоги суд також враховує, що відповідачі жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог не надходило, а також те, що надання дозволу на реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , співвласником якого є його матір, не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших його співвласників. Водночас суд не вирішує питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, пов`язаних зі сплатою збору, що зумовлено позицією позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved