Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] . [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір дітей [PERSON] з дітьми не проживає. 19 травня 2013 року вона забрала свої речі, з`їхала з квартири, залишивши дітей батьком. Більше вона зв`язок з дітьми не підтримувала, не забезпечувала, не цікавилась ними. Де вона проживає на даний час позивачу не відомо. Донька [PERSON] майже не пам`ятає маму, не згадує про неї, а син [PERSON] взагалі не знає маму. Діти повністю перебувають на утриманні, вихованні та піклуванні позивача. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року у справі №660/1705/14-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів на дітей [PERSON] не виконує, заборгованість по аліментах станом на 14.03.2018 року становить 48233.77 грн., що свідчить про тривале невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків з утримання та забезпечення дітей. Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальших долях, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до дітей; не створює умов для отримання ними освіти - у зв`язку з чим створились умови, які шкодять інтересам дітей. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 07 вересня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді, заперечень. Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 20 грудня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень\~ст. 281 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Т.Коник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що встановлено із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , що видане 18 листопада 2008 року Новоолександрівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області та серії [NUMBER] , що видане 13 вересня 2012 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області відповідно. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нововоронцовського районного управління юстиції І.В. Кошарською від 10.04.2018 року, вих. 2387 при примусовому виконанні виконавчого листа №660/1705/14-ц, який видано Нововоронцовським районним судом Херсонської області 15 січня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття заборгованість [PERSON] станом на 14.03.2018 року зі сплати аліментів становить 48233,77 грн. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 04 листопада 2022 року №08-3852 вбачається, що [PERSON] разом із дітьми взятті на облік внутрішньо переміщені особи. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] прибули у м. Рівне, без супроводу матері [PERSON] . Відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб сім`я Свинаренків є вимушено переміщеними з тимчасово окупованої території. [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням дітей [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] навчаються Рівненському ліцеї №11 Рівненської міської ради. Відповідно до інформації із навчального закладу встановлено, що батько учнів зацікавлений у вихованні та навчанні дітей. Здобувачі освіти охайні, вдягнені відповідно до сезону, в повній мірі забезпечені шкільним приладдям. Батько підтримує телефонічний зв`язок з класними керівниками дітей, практичним психологом закладу освіти, намагається забезпечити дітей усім необхідним. У розмові з дорослими діти про матір не згадують. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що у помешканні створені достатні умови для проживання та виховання дітей. [PERSON] надала до Служби у справах дітей пояснення в якому вказала, що маму [PERSON] дівчинка майже не пам`ятає. Мама їх покинула коли [PERSON] відвідувала дитячий садок, братові [PERSON] було 1 рік 7 місяців. Де мама живе дівчинка не знає, юна ніколи не телефонувала, жодного разу не приїжджала, кошти не передавала і подарунки не дарувала. Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 19 жовтня 2022 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] позивач посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей, не приймає участі у їх житті, не забезпечує необхідного їх утримання, не спілкується з ними. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Тлумачення зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов"язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв"язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 15 липня 2019 року у справі №336/9218/14. Предметом доказування у даному спорі є факт втрати відповідачем інтересу до своїх дітей та як наслідок цього нехтування наданими їй батьківськими правами та обов"язками. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осміб, які бажають проживати з дитиною, брати у часть у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає таким, що відповідає інтересам дитини. З аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає окремо від дітей, не спілкується з ними, вихованням не займається. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме те що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов"язками, піклування та турботи до дітей не виявляє, станом їх здоров"я не цікавиться, фізичний та моральний розвиток не підтримує, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, приймаючи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду доведено належними та достатніми доказами факти свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками, суд вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об"єктивного та безпосереднього з"ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з"ясувавши їх достатність і взаємний зв"язок у сукупності, захищаючи права та інтереси дітей, враховуючи особу відповідача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved