Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що він [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Батьки відповідача були одружені з 01.03.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Сімейне життя батьків позивача видалося невдалим, і вони почали проживати окремо. Позивач став постійно проживати із своєю матір`ю, а його батько проживав окремо. Матір позивача через ухилення батька від утримання дітей, була вимушена звернутися до суду, відповідно до судового наказу Лубенського міськрайонного суду від 21.09.2020 року по справі №539/2751/20 було стягнуто аліменти на утримання позивача до його повноліття. Строк сплати аліментів на утримання позивача закінчився 21.08.2022 року. Однак, 12.09.2022 року позивач [PERSON] поступив на денну форму навчання у Лубенський лісотехнічний фаховий коледж. Строк навчання у навчальному закладі становить 3 роки і буде тривати до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою. У зв`язку із навчанням позивач [PERSON] самостійного заробітку не має, оскільки зайнятий на навчанні. Стипендію не отримує. У зв`язку з вищевикладеним та відсутністю у позивача самостійного заробітку у [PERSON] виникають значні матеріальні потреби, оскільки йому необхідні кошти для оплати транспорту, харчування, придбання одягу, учбової літератури, канцелярських та комп`ютерних приладів та ін. Матір позивача не в змозі задовільнити всі необхідні йому потреби, оскільки сама є безробітною і отримує від держави невеликі виплати, які є меншими за мінімальну заробітну плату. Відповідач [PERSON] від утримання свого сина ухиляється, спілкуватися з позивачем не бажає. Відповідач є працездатним, є приватним підприємцем, має у власності квартиру, автомобіль і значну кількість іншого нерухомого майна, при цьому сплачує досить невеликі аліменти на утримання молодшої сестри позивача. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, щомісяця у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, але не менше, ніж один прожитковий мінімум для працездатних осіб. Стягнення аліментів проводити з 21.08.2022 року до досягнення [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 23 річного віку або до моменту закінчення ним навчання. А також просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, залишити без задоволення. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що відповідач [PERSON] за своїм матеріальним станом не має змоги надавати матеріальну допомогу своєму синові. Таким чином, у відповідача відсутня фінансова можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] . Доходи [PERSON] не достатні щоб надавати матеріальну допомогу, оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.02.2007 року по виготовленню пам`ятників, облаштуванню захоронень, але у зв`язку з сезонністю роботи він пів року взагалі не працює. У 2022 році у зв`язку із здорощенням будівельних матеріалів, зниженням купівельної спроможності населення в умовах війни виробництво пам`ятників значно знизилося, відповідач не мав прибутків, що підтверджується довідками Лубенської ДПІ від 11.11.2022 року. Інших доходів відповідач не має. Окрім того, в позовній заяві вказано, що відповідач [PERSON] має у власності квартиру, автомобіль, нежитлові приміщення для підприємницької діяльності. Це відповідає дійсності, але на даний час в суді триває розгляд цивільної справи №539/2860/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл на 1/2 частині кожному з подружжя. Відтак вірогідно, що половина вказаного майна відійде позивачці. Окрім того, позивач прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, щомісяця у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж один прожитковий мінімум для працездатних осіб. Погодитись з такою позовною вимогою не можливо, оскільки за судовим наказом від 21.09.2020 року з боржника стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Тобто по 1/6 частині заробітку (доходу) на одну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно, якщо задовільнити позовні вимоги позивача повністю, то відповідач [PERSON] повинен буде сплачувати аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі 1/6 частині заробітку (доходу) на одну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і плюс 1/4 частину заробітку, але не менше ніж один прожитковий мінімум для працездатних осіб на утримання неповнолітнього сина. Це означає, що загальний розмір аліментів на двох дітей становитиме 5/12 частин і півтора прожиткових мінімумів. Що значно більше чим розмір сплачуваних аліментів на двох неповнолітніх дітей. Також у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача додав, що діти відповідача з відповідачем не спілкуються, попри його зусилля мати нормальні з ними стосунки всі спроби залишаються марними. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що з мотивами відзиву та його правовою аргументацією категорично не згоден оскільки відповідач за період 2022 року придбав у власність за 42700 грн гараж №2 за адресою [ADDRESS] , придбав у власність 30/100 частин об`єкту за адресою [ADDRESS] , а також отримав в оренду земельну ділянку площею 0,1206 га від Лубенської міської ради строком на 5 років за адресою [ADDRESS] . Крім цього відповідач продовжив договір оренди земельної ділянки площею 0,1556 га під об`єктами свого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] ще на 5 років, а також відповідач і досі орендує земельну ділянку площею 0,0698 га під об`єктами свого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] ще до 11.03.2029 року. Все це свідчить про те, що відповідач не має ніяких реальних і вагомих аргументів проти задоволення позову. Представник [PERSON] адвокат - Шестаков О.В. в судовому засіданні просив позов задовольнити та стягувати аліменти на навчання саме з 12.09.2022 року, тобто з моменту навчання. Представник відповідача [PERSON] адвокат Павличенко В.Г. в судовому засіданні повідомив, що відповідач позов визнає частково, та [PERSON] готовий сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 01.03.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис №65, [PERSON] та [PERSON] одружилися (а.с.8). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2004 року відділом РАЦС м. Лубни Полтавська область, актовий запис №305, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2020 року по справі №539/1277/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14). Відповідно до копії судового наказу виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області від 21.09.2020 року по справі №539/2751/20 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.08.2020 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.15). В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення Лубенського лісотехнічного фахового коледжу, навчається з 12.09.2022 та закінчить навчання 30.06.2022 року (а.с.16). Згідно копії довідки про доходи виданої [PERSON] Лубенським лісотехнічним фаховим коледжем № 59 від 10.10.2022 року, загальна сума доходів за період з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року за винятком аліментів становить 0,00 грн (а.с.17). За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Позивач [PERSON] , як на підставу для подання позову зазначає те, що він навчається у закладі професійної освіти та його мати несе витрати на його утримання. Зокрема зазначив, що мати сплачує витрати на навчання, харчування, проїзди, витрати на придбання засобів гігієни, одягу, купівлю канцелярських виробів необхідних для навчання та інші необхідні на навчання речі. Представник відповідача - адвокат Павличенко В.Г. в засіданні зазначив, що позов відповідач визнає частково в сумі 1000 грн. щомісячно, оскільки вважає, що саме такий розмір відповідатиме дійсній необхідності у матеріальній допомозі сину. Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України при визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у єдиній твердій грошовій сумі за вибором позивача. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений за вибором позивача. Відповідно клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до задоволення не підлягає. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньому у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Суд враховує при визначенні частки аліментів і надані відповідачем пояснення та докази не можливості їх сплати у вказаному позивачем розмірі. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що він за своїм матеріальним станом не має змоги надавати матеріальну допомогу своєму синові. Доходи [PERSON] не достатні щоб надавати матеріальну допомогу, оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.02.2007 року по виготовленню пам`ятників, облаштуванню захоронень, але у зв`язку з сезонністю роботи він пів року взагалі не працює. У 2022 році відповідач не мав прибутків, що підтверджується довідками Лубенської ДПІ від 11.11.2022 року. Інших доходів відповідач не має. Хоча відповідач [PERSON] має у власності квартиру, автомобіль, нежитлові приміщення для підприємницької діяльності, але наразі в суді триває розгляд цивільної справи №539/2860/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл на 1/2 частині кожному з подружжя. Відтак вірогідно, що половина вказаного майна відійде позивачці. Окрім того, відповідач, як на підставу для заперечень проти вказаного позивачем розміру аліментів зазначив і те, що він сплачує аліменти на доньку в розмірі 1/6 частини його доходів. На підтвердження своїх пояснень [PERSON] надав суду відомість Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків за 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року де вбачається, що за період з 1 кв 2021 по 2кв 2022 відсутня інформація про доходи, за 4кв 2021 року дохід [PERSON] склав 53 800 гривень.(а.с.43), квитанції та податкові декларації платника єдиного податку 3 групи (а.с.44, 45-46, 47, 48-49, 50, 51, 53). В той же час, в відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач за період 2022 року придбав у власність за 42700 грн гараж № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , придбав у власність 30/100 частин об`єкту за адресою [ADDRESS] , а також отримав в оренду земельну ділянку площею 0,1206 га від Лубенської міської ради строком на 5 років за адресою [ADDRESS] . Крім цього відповідач продовжив договір оренди земельної ділянки площею 0,1556 га під об`єктами свого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] ще на 5 років, а також відповідач і досі орендує земельну ділянку площею 0,0698 га під об`єктами свого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] ще до 11.03.2029 року та надав відповідні документи на підтвердження своїх письмових поясненнях. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжив навчання у навчальному закладі професійної освіти, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Основний тягар по його утриманню несе його мати [PERSON] , дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії сином, його умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності. Однак, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач не надав доказів, які би підтверджували розмір понесених витрат на його утримання у зв`язку з навчанням. Хоча згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру таких аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, здійснює підприємницьку діяльність, за період 2022 року придбав у власність нерухомість. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні свого сина. Однак позивач не надав доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів, і не довів спроможності відповідача сплачувати аліменти на його навчання у визначеному ним розмірі. Посилання позивача на те, що саме такий розмір може надати йому можливість на належному рівні здійснювати навчання, не є підставою для стягнення аліментів у вказаному ним розмірі. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає. Водночас, враховуючи часткове визнання позовних вимог та бажання відповідача брати участь в надані матеріальної допомоги на навчання сина, що свідчить про його готовність утримувати свого сина та надавати фінансову допомогу позивачу, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатнім розмір аліментів у вигляді 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам на навчання, з огляду на те, що законодавчо не визначений мінімальний розмір аліментів на дитину, яка навчається. Враховуючи вище викладене суд, не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку по утриманню сина, однак враховуючи, що позивачем не доведено саме той розмір витрат на навчання, які він просить стягнути з відповідача на своє навчання та доведення відповідачем своїх заперечень щодо частки аліментів, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2022 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умов продовження навчання. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними, відтак такими, що підлягають до часткового задоволення. Такий розмір аліментів, на думку суду, є об`єктивним з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З штампу суду вбачається, що [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом 13 жовтня 2022 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial