Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа- [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1994 р. по 2010 р., мають повнолітню дочку [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин колишній чоловік самостійно виселився з квартири та змінив місце свого проживання. Під час розгляду позову про стягнення аліментів у 2011 р. між ними була укладена мирова угода, що затверджена Жовтневим районним судом м.Харкова, за умовами якої [PERSON] відмовився від права на сумісно нажите майно, а саме від права спільної сумісної власності на частку квартири, визнав право на Ѕ частку за донькою [PERSON] і взяв обов`язок знятися з реєстрації на протязі тридцяти календарних днів. Відповідач свій обов`язок в частині зняття з реєстрації не виконав, що змусило звернутися позивача до суду. Зазначає, що з 2010 р. відповідач не проживає в квартирі, уклав шлюб з іншою жінкою, має двох малолітніх дітей, сім`я проживає у придбаній у 2012 р. трикімнатній квартирі. [PERSON] вказує, що вона особисто несе витрати по сплаті комунальних послуг, з урахуванням зареєстрованого відповідача, оплатила борги, провела капітальний ремонт оселі, а реєстрація відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користуванням майном, оформлення субсидії. В судове засідання позивач, а також 3 особа- [PERSON] не з`явились, подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, [PERSON] і [PERSON] підтримала свої вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без його участі, визнає позов в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази , надані в обґрунтування позову, приходить до наступного. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 15.08.2001 р. приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., трикімнатна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та була придбана в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем [PERSON] . Шлюб між подружжям [PERSON] розірвано 31.03.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.04.2011 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. При розгляді позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку [PERSON] , 1995 р. народження, сторони уклали мирову угоду, якою визнали, що ними під час шлюбу, за спільні кошти придбана трьохкімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] дійшли згоди , що [PERSON] бере на себе обов`язок матеріально забезпечувати доньку та припиняє право стягнення аліментів, а [PERSON] в свою чергу, відмовляється від права на сумісно нажите майно, зокрема від права спільної сумісної власності на Ѕ частку квартири на користь дочки [PERSON] , та бере на себе обов`язок знятися з реєстрації в квартирі на протязі 30 календарних днів з дня набрання чинності ухвали суду про закриття провадження по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.04.2012 р., яка набрала законної сили, мирова угода між [PERSON] і [PERSON] затверджена та закрито провадження по справі. Як вбачається\~з інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна квартира\~ [ADDRESS] \~зареєстрована 13.10.2016\~р.\~ на\~праві спільної\~часткової власності:\~Ѕ частина-\~за [PERSON] \~згідно ухвали\~Жовтневого районного\~суду м.Харкова\~№ 2-3363/2011,\~виданої 06.04.2012\~;\~Ѕ частина-\~ за\~ [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу,\~посвідченого 15.08.2001\~р. приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. Довідкою Реєстру територіальної громади м.Харкова, формованої 08.12.2021 р. підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 31.08.2001 р. Судом встановлено, що [PERSON] в квартирі33 по [ADDRESS] з 2010 р. не проживає за місцем реєстрації і з того часу жодного разу не з`являвся. Факт тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується Актом від 08.12.2021 р. , складеним за участю сусідів по квартирі та не оспорюється відповідачем. Згідно наданих договорів про реструктуризацію заборгованості за житлові послуги з теплопостачання, гарантійного зобов`язання,угоди про погашення боргу частинами, квитанцій, зобов`язання по оплаті комунальних послуг несе тільки [PERSON] . За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] забезпечений житлом, має у власності трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 04.05.2012 р., де проживає, виходячи з його заяви, поданої суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами частини першою статті 156 ЖК УРСР визначено, що члени сім`ї власника квартири, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом ( ч. 2 ст. 405 ЦК України). Виходячи зі змісту зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Оскільки інше не встановлено законом, договором, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права і користування житлом Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, положення цієї норми передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є не членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. З огляду на те, що відповідач на теперішній час не є членом сім`ї співвласників квартири, у належному позивачу та третій особі житловому приміщенні не проживає без поважних причин тривалий час, не виконав свої зобов`язання щодо зняття з реєстрації при укладанні мирової угоди з позивачем, а реєстрація його місця проживання порушує право користування та розпорядження власниками нерухомим майном, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кв. [ADDRESS] . На підставі викладеного і

Outcome: approved