Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що до відділу у справах дітей Буштинської селищної ради надійшло повідомлення від старости с. Теребля про неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . жителя [ADDRESS] , який залишився без батьківського піклування. Реагуючи на звернення, відділом у справах дітей з`ясовано, що батько [PERSON] , помер [INFO] , мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відділом у справах дітей Буштинської селищної ради взято на первинний облік неповнолітнього [PERSON] , як дитину, залишену батьківського піклування, наказом від 03 червня 2022 року № 2 тимчасово влаштовано [PERSON] в родину сестри [PERSON] . Органом опіки та піклування Буштинської селищної ради також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2011 року. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, двоє з яких вже повнолітні, а неповнолітній [PERSON] знаходився на повному утриманні батька. Зі слів старшої повнолітньої сестри [PERSON] , мати, після розірвання шлюбу із батьком не цікавилася долею своїх дітей, не виявляла бажання спілкуватися з ними та не підтримує їх матеріально. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, неповнолітній [PERSON] знаходився на повному утриманні та вихованні батька. Мати [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям сина, не приймає участі у його вихованні та не підтримує з ним жодних зв`язків більше 10 років. Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того, згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] до їх повноліття. Також, згідно розрахунку Тячівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів. Зазначають, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини з 2010 року і по теперішній час, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у його вихованні та не підтримує його матеріально, а тому ці обставини свідчать, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Враховуючи висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 19 липня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 18 жовтня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. 28 листопада 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та призначити його піклувальником [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності Третя особа [PERSON] в судовому засідання щодо позовних вимог не заперечувала та просила позов задовольнити. Зазначила, що мати [PERSON] своїм сином не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та призначити її його піклувальником. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 березня 2008 року виконкомом Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27 квітня 2022 року, [PERSON] , помер [INFO] , про що виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 27 квітня 2022 року складено відповідний актовий запис за № 127 (а.с.4). З акту обстеження умов проживання складеного начальником Відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Г.М. та головним спеціалістом Відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатськлої області Орос І.М. від 03 червня 2022 року, встановлено, що в будинку [ADDRESS] проживають та зареєстровані неповнолітній [PERSON] , [INFO] та його рідна сестра [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] помер [INFO] , а місцезнаходження матері [PERSON] - не відоме. Зі слів дітей [PERSON] та [PERSON] , мати тривалий час не проживає разом із ними та не підтримує їх (а.с. 8). Актом обстеження матеріально-побутових умов № 3-57 від 26 червня 2022 року, складеного депутатом Буштинської селищної ради по виборчому округу № 2 Груля Н.В., встановлено, що неповнолітній [PERSON] , проживає разом з сестрою [PERSON] , 1997 року народження в будинку за адресою [ADDRESS] . Мати [PERSON] не цікавиться його станом здоров`я, не приймає участі у його вихованні та не підтримує з ним жодних зв`язків протягом 10 років. Дитина знаходилася на повному утриманні батька [PERSON] , який помер [INFO] . На сьогоднішній час [PERSON] знаходиться на утриманні своєї рідної сестри [PERSON] , разом проживають та ведуть спільне господарство (а.с.9). Згідно наказу № 2 від 03 червня 2022 року виданого начальником відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Г.М., встановлено, що [PERSON] , жителя [ADDRESS] , на підставі акту обстеження умов проживання, поставлено на облік під № 36, як дитину залишену без батьківського піклування (а.с. 6). Відповідно до наказу № 2 від 03 червня 2022 року виданого начальником відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Г.М., встановлено, що [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано в родину сестри [PERSON] . До вирішення питання подальшого постійного влаштування [PERSON] встановлено тимчасове місце проживання в сестри [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Також у період перебування дитини в родині сестри, покладено відповідальність за життя та здоров`я тини на [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2012 року, з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у сумі по 550 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з червня 2012 року і їх повноліття (а.с.10). Розрахунком заборгованості у ВП №35919798 від 04 лютого 2021 року, виданим головним державним виконавцем Роман Н.В., підтверджується, що [PERSON] станом на 08 червня 2022 року має заборгованість по аліментах у розмірі 110520,00 гривень (а.с.11). З письмових свідчень [PERSON] та [PERSON] від 14 червня 2022 року, відомо, що дійсно, на протязі десяти років мати [PERSON] жодного разу не приходила до дітей, не цікавилася їх життям та здоров`ям та не приймає участі у їх вихованні. Дітей виховував батько, проте, після смерті батька, неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні сестри (а.с.12-15). Згідно повідомлення № 4 від 21 червня 2022 року, встановлено, що відділом у справах дітей Буштинської селищної ради було повідомлено відповідачку [PERSON] про засідання комісії, яке буде проводитися 29 червня 2022 року о 10 год.00 хв., та на якому буде розглядатися питання про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] ( а.с. 16). З витягу із протоколу №3 проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради, встановлено, що за результатами засідання, комісія вирішила дати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та відділу у справах дітей підготувати висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с.18). Згідно висновку Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 5 від 29 червня 2022 року, встановлено, що на первинному обліку у відділі у справах дітей Буштинської селищної ради перебуває неповнолітній [PERSON] ,як дитина залишена батьківського піклування, оскільки батько [PERSON] - помер, а мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На підставі заяви [PERSON] , яка виявила бажання залишити тимчасово у себе в родині - брата [PERSON] , відділом у справах дітей тимчасово влаштовано неповнолітнього в родину сестри [PERSON] . Зі слів старшої сестри [PERSON] , мати після розірвання шлюбу з батьком, тривалий час не цікавилася долею своїх дітей, не виявляла бажання спілкуватися з ними та не підтримує їх матеріально, а тому вирішено дати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною і будуть відповідати насамперед інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачка байдуже ставиться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Представником позивача доведено ті обставини, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачкою та дитиною фактично відсутній, відповідачка не виявляє до свого сина батьківського піклування, його не відвідує, долею дитини не цікавиться. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, оскільки відповідачка не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, не приймає участі в його утриманні та не цікавиться життям сина. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Згідно зі статтею 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки, діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування, та дитини-сироти міститься в частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Відповідно до статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно із частиною четвертою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. З подання Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області №8 від 25 листопада 2022 року, встановлено, що орган опіки та піклування Буштинської селищної ради вважає, за доцільне призначити піклувальником [PERSON] , [INFO] і над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 46). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] необхідно встановити піклування, призначивши третю особу [PERSON] його піклувальником. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки позивач згідно пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, - з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved