Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

06 травня 2022 року до суду звернувся [PERSON] , позов мотивує тим, що 06.07.2017 року передав директору ПП «Буд Кепітал Менеджмент» [PERSON] грошові кошти в сумі 2 108 778 грн. та отримав договір №41 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в будинку [ADDRESS] , за яким він набув майнові права на квартиру [ADDRESS] в зазначеному будинку, загальною площею 135,7 м.кв. Також отримав акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, довідку про повний розрахунок за вказану квартиру та техпаспорт. Вважає, що з 06.07.2017 року він набув право власності на спірну квартиру. У зв`язку із сімейними обставинами лише 07.05.2019 року позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру, однак отримав відмову у зв`язку із тим що право власності на квартиру [ADDRESS] вже зареєстровано за [PERSON] , який є сином директора ПП «Буд Кепітал Менеджмент». Вважає, що [PERSON] не мав права реєструвати право власності на спірну квартиру, оскільки майнові права на неї належали йому, договір не був припиненим чи розірваним, оплата коштів ним була здійснена в повному обсязі. У зв`язку із наведеним змушений звернутись до суду та в уточнених вимогах просить визнати угоду укладену між [PERSON] та ПП «Буд Кепітал Менеджмент» №41 від 21.09.2015 недійсною, визнати недійсним акт прийому-передачі від 19.06.2018, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . 10.05.2022 року позовну заяву залишено без руху. 20.05.2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків. 24.05.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.05.2022 року по справі вжито заходи забезпечення позову. 22.07.2022 року від представника відповідачів надійшов відзив на позов, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, вказує що [PERSON] не оплачував вартість майнових прав на спірну квартиру, оскільки Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] , довідка про оплату та відсутність заборгованості та акт прийому-передачі на квартиру [ADDRESS] , наказом №4 від 06.07.2017 року вважаються такими, що видані помилково та відповідно скасовані, тобто договір із [PERSON] не укладено, у зв`язку із чим в подальшому квартиру проінвестував [PERSON] та зареєстрував право власності на неї. Також рішенням суду у справі №686/19271/19 було встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів оплати коштів [PERSON] у сумі 2 108 778 грн. Отже, [PERSON] не сплатив кошти за договором від 06.07.2017р. та не набув жодних майнових прав на спірну квартиру. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки укладений із [PERSON] договір жодним чином не порушує прав позивача. Сторонами заявлялись клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які судом задовольнялись. 23.08.2022 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. 30.09.2022 року справу призначено до слухання по суті. 25.11.2022 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та подані докази, суд вважає що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2017 року [PERSON] уклав із директором ПП «Буд Кепітал Менеджмент» договір №41 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в будинку [ADDRESS] , загальною площею 135,7 м.кв., отримав акт прийому-передачі майнових прав на квартиру та довідку про повний розрахунок за вказану квартиру. Однак, цього ж дня, ПП «Буд Кепітал Менеджмент» було видано Наказ № 4 про те, що усі вищевказані документи (Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] , довідка про оплату та відсутність заборгованості та акт прийому-передачі на квартиру [ADDRESS] ) слід вважати такими, що видані помилково та відповідно скасовані. В зв`язку із тим, що договір із [PERSON] не вступив в силу (є неукладеним) та скасуванням усіх документів виданих на його ім`я, в подальшому дану квартиру було проінвестовано [PERSON] , який сплатив повну вартість за договором та в червні 2018 р. та зареєстрував право власності на неї. Проте [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПП «Буд Кепітал Менеджмент» про розірвання договору та стягнення з ПП «БКМ» 2 108 778 грн., справа № 686/19271/19. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2019 р., залишеним без змін Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.06.2020 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено. Постановою Верховного суду від 24.06.2021 р. судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасовано та справу направлено на новий розгляд. Колегія Верховного суду здійснила посилання на ст. 1,9 ЗУ «Про Бухгалерський облік та фінансову звітність в Україні», норми Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та дійшла до висновку про те, що «про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення коштів із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення коштів до каси товариства». Також Верховний суд звернув увагу на те, що аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 12.06.2020 р. у справі № 169/506/17. Колегія Верховного суду у даній справі надала вказівки та прийшла до наступних висновків, «Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] посилався на те, що на виконання умов договору він передав директору ПП «Буд Кепітал Менеджмент» [PERSON] кошти у розмірі 2 108 778 грн, про що йому були видано відповідну довідку про сплату коштів у повному обсязі. Беручи до уваги зазначену довідку, як доказ сплати позивачем коштів за договором купівлі-продажу майнових прав від 06 липня 2016 року, суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не перевірили чи є ця довідка належним та допустимим доказом внесення позивачем коштів, не з`ясували у якій формі вносилися кошти (у безготівковій чи готівковій), якщо у готівковій, то доказом можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а якщо у безготівковій, то таким доказом може бути відповідна банківська виписка. Однак таких доказів матеріали справи не містять. Наявна в матеріалах справи № 686/19271/19 банківська виписка з рахунку відповідача за період з 06 по 20 липня 2017 року не містить даних про внесення коштів [PERSON] за оплату майнових прав за договором від 06 липня 2016 року. Крім того, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що видача техпаспорту на квартиру на ім`я [PERSON] не свідчить про те, що відповідач визнав право позивача на спірну квартиру, оскільки цей техпаспорт видавався фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивача, а не ПП «Буд Кепітал Менеджмент». А відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Отже, Верховний суд скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, вказав, що матеріали справи не містять жодних доказів оплати коштів [PERSON] у сумі 2 108 778 грн. При новому розгляді справи [PERSON] подав заяву про залишення позову без розгляду. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Звертаючись із даним позовом [PERSON] вказує на укладення того ж договору № 41 від 06.07.2016 р. та вказує, що ним було сплачено 2 108 778 грн. і що це на його думку є підставою для визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнових прав № 41, який укладений 21.09.2015 р. із [PERSON] . Суд критично оцінює такі твердження позивача та вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч.2 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до ч.4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Ч.1 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупеиь повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі- продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Згідно п. 1.1. Договору купівлі-продажу майнових прав № 41 від 06.07.2017 р. визначено, що продавець в момент вказаний в договорі передає майнові права на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 135, 7 кв.м., а покупець зобов`язуєтсья прийняти та оплатити вартість майнових прав у розмірі, строки та на умовах визначених Договором. П. 2.1.та п. 2.6. Договору визначено ціну договору (вартість майнових прав) у розмірі 2 108 778 грн. та термін оплати до 06.07.2017 р. (тобто до кінця дня). Згідно п.п. 4.4.1. п. 4.4. Покупець зобов`язаний розрахуватись за майнові права в повному обсязі відповідно до п. 2.1. нього Договору. Відповідно до п. 2.8. Договору Після підписання акту прийому-передачі майнових прав на квартиру - у день його підписання та за умови сплати повної вартості даного Договору, що визначена у п. 2.6. цього Договору Покупець набуває майнове право на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 135, 7 мк.в. Відповідно до п. 2.2. Договору, порушення Покупцем порядку розрахунків за предмет визначений п. 1.1. цього Договору є підставою для розірвання Продавцем цього Договору в односторонньому порядку. Згідно п. 6.1. Договору, цей Договір вступає в силу після внесення коштів в сумі та термін, згідно п. 2.1. цього Договору і діє до повного виконання зобов`язань обома Сторонами. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року (провадження № 21-4266а15), договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 в справі № 169/506/17 (провадження № 61-37213св18). Довідка про сплату коштів не є первинним бухгалтерським документом та не є належним та допустимим доказом внесення коштів, так як доказом оплати в готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а в безготівковій формі, доказом оплати може бути банківська виписка. Даного висновку дійшов Верховний суд у справі № 686/19271/19. Також Верховний суд у справі № 686/19271/19 констатував, що таких доказів оплати [PERSON] як в готівковій так і в безготівковій формі матеріали справи не містять, не надано їх і під час слухання даної справи, тоді як відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] порушив умови Договору та не здійснив оплату коштів у розмірі 2 108 778 грн. до 06.07.2017 р. Будь-які докази (первинні бухгалтерські документи (прибуткові касові ордери та банківські виписки) в матеріалах справи відсутні. З огляду на порушення умов Договору та невнесення оплати - Договір Купівлі- продажу майнових прав № 41 від 06.07.2016 р. не вступив в силу (є неукладеним) - п. 6.1. Договору, а [PERSON] відповідно не набув майнові права на квартиру [ADDRESS] (п. 2.8. Договору). А тому порушення умов Договору щодо оплати вартості квартири стали підставою для скасування ПП «БКМ» вищевказаних виданих документів, про що [PERSON] був повідомлений 06.07.2017 р. Відповідно [PERSON] , який уклав договір купівлі-продажу майнових прав № 41 ще 21.09.2015 р., сплатив кошти за майнові права, уклав акт прийому-передачі від 19.06.2018р. та отримавши усі необхідні документи відповідно до норм чинного законодавства України здійснив реєстрацію права власності на квартиру. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час слухання справи, оскільки [PERSON] , не сплативши кошти за договором від 06.07.2016 р., не набув жодних майнових прав на вищевказану квартиру та Договір відповідно не вступив в силу, а отже, будь-яких прав та інтересів [PERSON] укладений ще раніше Договір від 21.09.2015 р. із [PERSON] не порушує, тому, позов є необгрунтований та безпідставний, відтак, слід відмовити в його задоволенні.

Outcome: dismissed