Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №576/ПВ-06 від 13.12.2010, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 13.12.2010 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 576/ПВ-06, відповідно до якого, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 1051406,26 грн., з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 13.12.2010 по 11.12.2028. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання кредитних коштів № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №б/н від 13.12.2010 передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим номером 8399 та зареєстровану комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 31605298 про що зроблено запис 2427 в книзі д1319-44, та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27453371 від 27.09.2010. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконає, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору. Тому позивач за первісним позовом просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON] . Ухвалою судді від 24.04.2014 провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 02.12.2014 представник відповідача за первісним позовом подав зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», в якому просить визнати недійсними п.п. 2.5 та 2.6 кредитного договору № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 та розірвати кредитний договір № 576/ПВ-06 від 13.12.2010. Ухвалою судді від 24.04.2019 залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «Лекс навігатор». Ухвалою судді 24.04.2019 провадження в цивільній справі публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним та розірвання договору зупинено до набрання рішенням Печерського районного суду м. Києва по справі 757/61872/18-ц за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору неукладеним, законної сили. Ухвалою судді від 01.10.2021 провадження по справі поновлено та призначено справу до розгляду. Ухвалою судді від 01.10.2021 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ТОВ «Лекс навігатор» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта банк» за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним та розірвання договору. Ухвалою судді від 10.12.2021 об`єднано в одне провадження справу № 757/8047/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним та розірвання договору та цивільну справу №757/31308/15-ц за позовом ТОВ «Лекс навігатор» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, присвоївши цивільній справі № 757/8047/14-ц. 18.02.2022 [PERSON] подала зустрічний позов до ТОВ «Лекс навігатор», що є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», в якому просить визнати кредитний договір № №576/ПВ-06 від 13.12.2010 та іпотечний договір б/н від 13.12.2010 недійсними. В обґрунтування позову покликається на те, що 12.12.2006 між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 576/ПВ-06, згідно з п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 133000,00 дол. США. Того ж дня, 12.12.2006 між сторонами укладено іпотечний договір №576/ФКВ-06 з терміном дії до 11.12.2026. 30.06.2010 право вимоги за даними договорами було відступлено Національним Банком України за конкурсом ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про передачу Активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку» за реєстровим № 2258, право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором відступив на користь ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з укладенням зазначеного договору між НБУ та ПАТ «Дельта Банк» 20.07.2010 було укладено Договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору застави майнових прав від 06.10.2009 №51/64/144/39/86/ЗМП-2, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав в заставу НБУ майнові права за кредитними та генеральними договорами, що укладені юридичними та фізичними особами, в т.ч. й за кредитним договором № 576/ПВ-06 та відповідним забезпеченням до нього іпотечним договором №576/ФКВ-06. В подальшому, шляхом введення в оману [PERSON] як споживача фінансових послуг, яка жодним чином не була обізнана в махінаціях співробітників банку, новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» здійснив підміну кредитних зобов`язань та уклав новий кредитний договір збільшивши згідно його умов строк погашення кредитних зобов`язань до 11.12.2028, що призвело до збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту. Крім того, банк не надав жодних доказів на підтвердження видачі грошових коштів шляхом видачі готівки через каву [PERSON] . Оскільки оспорюваний кредитний договір не містить істотних умов, визначених ЗУ «Про споживче кредитування», він не може вважатись укладеним та не спричиняє настання юридичних наслідків та виникнення відповідних прав і обов`язків у сторін, тому [PERSON] просить зустрічний позов задовольнити. Ухвалою судді від 26.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом не з`явився. 08.12.2022 представник подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити посилаючись на застосування строку позовної давності. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 08.12.2022 на адресу суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі та долучення доказів до справи. В задоволенні первісних позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, натомість зустрічну позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд встановив, що 12.12.2006 [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» уклали кредитний договір № 576/ПВ-06, згідно якого ТОВ «Укрпромбанк» надав кредитні кошти у розмірі 133000,00 дол. США строком на 240 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 11.12.2026 для придбання житла на вторинному ринку. 12.12.2006 між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» укладено іпотечний договір № 576/ФКВ-06, предметом якого є однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 41,10 кв. м., жилою площею - 22,60 кв. м. Згідно з п. 1.1. іпотечного договору, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем. 30.06.2010 ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір про передачу активів кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитними та зобов`язальними договорами, зокрема, за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006 та іпотечним договором № 576/ФКВ-06 від 12.12.2006. Крім того, 20.07.2010 між НБУ та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору застави майнових прав від 06.10.2009 №51/64/144/39/86/ЗМП-2, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав в заставу НБУ майнові права за кредитними та генеральними договорами, що укладені юридичними та фізичними особами, в т.ч. й за кредитним договором № 576/ПВ-06 та відповідним забезпеченням до нього іпотечним договором №576/ФКВ-06. 13.12.2010 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було підписано кредитний договір № 576/ПВ-06, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1051406,26 грн. на поживчі потреби на строк до 11.12.2028, з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання кредитних коштів № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №б/н від 13.12.2010 передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . 22.04.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Лекс навігатор» було укладено Договір № 1349/К купівлі-продажу майнових прав від 22.04.2019 та Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором 13.12.2010 від 22.04.2019, на підставі чого відбулася зміна кредитора у зобов`язаннях і до ТОВ «Лекс навігатор» перейшли усі права попереднього (первісного) кредитора і попереднього (первісного) іпотекодержателя по кредитному договору № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 та іпотечному договору від 13.12.2010. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] від 27.11.2014 вих. № 05-2479527/1: «з боку ТОВ «Укрпромбанк» до банку було передано суму загальної заборгованості по кредитному договору № 576/ПВ-06 від 12.12.2006 року, яка станом на 01.07.2010, склала 127265,81 дол. США та 17777,94 грн. (118261,33 дол. США - сума заборгованості по кредиту; 9004,48 дол. США - проценти за користування кредитом; 17777,94 грн. - комісія за управління кредитом)»; «заборгованість за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006, яка станом на 13.12.2010 складала 132037,87 дол. США та 18833,98 грн., було переведено з дол. США в національну валюту - гривню, шляхом укладання між Вами та АТ «Дельта Банк» кредитного договору № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 на суму кредиту у розмірі 1051406,26 грн. на споживчі потреби на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру». Разом з тим, ні ТОВ «Укрпромбанк», ні ПАТ «Дельта Банк», ні їх правонаступник ТОВ «Лекс навігатор» не надали суду доказів, які були витребувані ухвалою суду від 24.04.2018, зокрема: документів, які підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 укладеного між банком та [PERSON] ; документів, що підтверджують перекредитування заборгованості за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк»; довідки про повне погашення заборгованості (припинення зобов`язання) за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк»; розрахунку заборгованості по кредитному договору 576/ПВ-06 від 12.12.2006 укладеним між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк», з деталізованою розбивкою на тіло кредиту, % по кредиту, та інші платежі, в тому числі пеню та штрафи, якщо такі існували; виписки руху грошових коштів по рахунку [PERSON] , який був відкритий ТОВ «Укрпромбанк» для виконання зобов`язань за кредитним договором № 576/ПВ-06 від 12.12.2006 за весь період нарахування та фактичної сплати сум по кредиту. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні первісного позову слід відмовити. Щодо зустрічної позовної заяви про визнання спірного кредитного договору недійсним та розірвання договору, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вже зазначалося, 12.12.2006 між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 576/ПВ-06, згідно з п. 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 133000,00 дол. США. Того ж дня, 12.12.2006 між сторонами укладено іпотечний договір №576/ФКВ-06 з терміном дії до 11.12.2026. Разом з тим 13.12.2010 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 576/ПВ-06,відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 1051406,26 грн., з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 13.12.2010 по 11.12.2028. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання кредитних коштів № 576/ПВ-06 від 13.12.2010 було укладено іпотечний договір №б/н від 13.12.2010. Зазначена неможливість існування чотирьох договорів (двох кредитних і двох іпотечних), в тому числі надання кредитних коштів у розмірі 1051406,26 грн. відповідає висновкам вирішення виключної правової проблеми (щодо податкового блага при перерахунку кредиту з іноземної валюти в гривню), що існує на даний час, та судовою практикою. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 18.01.2021 (справа №120/935/19-а) зазначив, що: «датою зміни валюти зобов`язання за кредитом, отриманим позивачем за кредитним договором, є дата підписання між кредитором та позивачем додаткового до кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до ч.ч. 1 та 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Перевіряючи дотримання позивачем строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду із позовом такий строк пропущено, оскільки суду не надано доказів, що він не знав і не міг знати про порушення його прав, оскільки він є стороною кредитного договору, укладеного 13.12.2010, в якому сторони досягли домовленості щодо всіх його істотних умов, позивач здійснював платежі на виконання зазначених умов. Крім того, в матеріалах справи міститься ще одна зустрічна позовна заява про визнання п.п. 2.5 та 2.6 кредитного договору недійсними та розірвання кредитного договору, підписана представником позивача за зустрічним позовом за довіреністю [PERSON] 01.12.2014, яка одержана судом 02.12.2014. Разом з тим, з позивач за зустрічним позовом ще раз звернулася до суду 18.02.2022, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову внаслідок спливу позовної давності, про застосування якої відповідачем за зустрічним позовом подано відповідну заяву. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин суд вважає, що судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача (відповідача за зустрічним позовом та користь позивача за зустрічним позовом) не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed