Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права користування квартирою, посилаючись на те, що двохкімнатну квартиру [ADDRESS] по договору найма займали його мати - [PERSON] та її чоловік - [PERSON] . 26 жовтня 2004 року їм був виданий ордер на одержання цієї квартири. На [PERSON] був відкритий особливий рахунок для сплати комунальних платежів. Мати позивача була вказана в ордері як член сім`ї [PERSON] .. Кватиру [ADDRESS] мати позивача та її чоловік отримали в зв`язку зі зносом їх власного будинку за адресою [ADDRESS] . [INFO] загинула мати позивача [PERSON] . З чоловіком матері [PERSON] позивач був в хороших стосунках та за життя матері часто приходив до них та надавав як грошову, так і фізичну допомогу. Оскільки після смерті матері її чоловік залишився один, то на прохання [PERSON] позивач в середині вересня 2020 року заселився в спірну квартиру та почав з ним спільно проживати, у зв`язку з чим в них склалися відношення членів однієї сім`ї, а саме вони вкладали спільні кошти в придбання продуктів харчування, одягу, як для позивача так і для [PERSON] , спільно сплачували комунальні послуги та здійснювали ремонт в квартирі. Позивач зазначає, що він та [PERSON] декілька разів зверталися до житлових органів в усному порядку з приводу його реєстрації у спірному житловому приміщенні. Проте їм відмовляли, пояснюючи, що така реєстрація можлива лише, якщо [PERSON] буде власником квартири. 24.11.2020 року [PERSON] надав довіреність якою уповноважив [PERSON] на збір документів для здійснення приватизації спірної квартири від його імені. Однак, [INFO] Диконенко [PERSON] помер та не встиг здійснити приватизацію квартиру [ADDRESS] . З часу вселення в квартиру, позивач проживає там постійно і користується як член сім`ї жилим приміщенням, бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, та виконує інші зобов`язання, що випливають із договору найму жилого приміщення. [PERSON] постійно проживав в квартирі [ADDRESS] разом з основним наймачем [PERSON] та вів з ним спільне господарство, у зв`язку з чим на його думку набув право користування цією квартирою. Позивач звертався до Дніпровської міської ради з питанням про зміну умов договору найму спірної квартири та переоформлення з померлого [PERSON] на нього особового рахунку. Однак в усному порядку йому було роз`яснено, що ті документи які в нього є, не достатні для змін умов договору найма та рекомендували звернутися до суду. На думку позивача такими діями Дніпровська міська рада порушила його право на користування спірною квартирою, у зв`язку з чим просить суд визнати за ним, [PERSON] , право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 04.10.2022 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 листопада 2022 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження аргументів, викладених в позовній заяві, які є обов`язковими для встановлення дотримання порядку при вселенні до спірної квартири [ADDRESS] , також позивачем не надано доказів на підтвердження проживання однією сім`єю. Окрім того за Позивачем не може бути визнано право користування спірною квартирою, оскільки останній зберігає місце постійного проживання в будинку [ADDRESS] , який належить Позивачу на праві приватної власності. 20 грудня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що двохкімнатну квартиру [ADDRESS] по договору найма займали [PERSON] та її чоловік - [PERSON] . 26 жовтня 2004 року їм виданий ордер на одержання цієї квартири. На [PERSON] був відкритий особливий рахунок для сплати комунальних платежів. [PERSON] була вказана в ордері як член сім`ї [PERSON] .. Кватиру [ADDRESS] Василенко [PERSON] та [PERSON] отримали в зв`язку зі зносом їх власного будинку за адресою [ADDRESS] . [INFO] загинула [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть. [INFO] помер [PERSON] , який за час життя не реалізував право на приватизацію квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві зазначає, що він є сином [PERSON] та після її смерті проживав однією сім`єю з її чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , на підтвердження чого надав до суду наступні документи: копію ордеру на жиле приміщення №03117 від 26.10.2004 року, копію свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , копію паспорту та РНОКПП на ім`я [PERSON] , копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію пенсійного посвідчення [PERSON] , копію паспорту [PERSON] , копію паспорту [PERSON] , копію довіреності від [PERSON] якою уповноважено [PERSON] представляти його інтереси пов`язані з приватизацією та реєстрацією на ім`я [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 6 рішення від 03.06.1999р. №5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах, на утримання житла, його ремонт і т.п. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. В свою чергу, [PERSON] не надано жодних належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сім`єю, зокрема не надано доказів ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Щодо визначення обов`язкових умов, крім спільного проживання для визнання особи членом сім`ї, аналогічно висловилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.08.2018р. у справі №644/6274/16-ц, зокрема: «обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.» Також Позивачем не надано доказів постійного проживання в спірній квартирі [ADDRESS] , окрім того в противагу викладеним обставинам свідчать паспортні дані позивача, з яких останній з 24.07.2003р. зареєстрований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позивачем не надано доказів на підтвердження родинного зв`язку із померлою [PERSON] , а саме, що остання є його матір`ю. Позивачем не надано доказів на підтвердження звернення до Дніпровської міської ради та відмови останнього у зміні умов договору найму спірної квартири, що підтверджувало можливе порушення його прав. Також за [PERSON] не може бути визнано право користування спірною квартирою, оскільки останній зберігає місце постійного проживання в будинку [ADDRESS] , який належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі статтею 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В свою чергу, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] на праві власності належить 1/1 частина домоволодіння [ADDRESS] . В якому позивач зареєстрований з 24.07.2003р., що підтверджується відповідною відміткою в паспорті. За змістом статті 65 ЖК УРСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні. \~ \~ \~ \~. Таким чином, оскільки [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] , в якому він і зареєстрований, а у зв`язку з тимчасовим користуванням спірною квартирою, наймачем якої були [PERSON] та [PERSON] , в останнього не виникло самостійного права користування спірним житлом. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12.04.2021р. у справі №127/26104/18, від 03.02.2021р. у справі №643/3624/16. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи результат розгляду справи судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed