Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненою іпотеки за Договором іпотеки № К5ОSGК00000093 від 13.12.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № кдз-7670, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] ; виключення запису про державну реєстрацію іпотеки № 6224326 від 13.12.2007 з Державного реєстру іпотек щодо нерухомого майна - квартири трикімнатної, загальною площею 110,80 кв.м., житловою площею 63,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2497877380000; зняття заборони відчуження вказаного нерухомого майна, накладеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - № 6219390 від 13.12.2007 року; виключення запису про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно № 6219390 від 13.12.2007 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2497877380000. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 28.11.1987 по 29.11.2011 перебувала у шлюбі з гр. [PERSON] . За час перебування у шлюбі була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і належить позивачу та [PERSON] в рівних частинах. Зазначено, що [INFO] [PERSON] помер. Позивачем на адресу приватного нотаріуса Куксової М.С. 14.02.2022 було направлено заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні від 13.02.2022 на Ѕ квартири. В усному порядку приватний нотаріус Куксова М.С. повідомила позивачу, що свідоцтва про право власності на частку в спільному майні видати не може через наявність накладених на квартиру обтяжень. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру накладено обтяження у формі заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 6219390 від 13.12.2007 року) та іпотеки (реєстраційний номер обтяження: 6224326 від 13.12.2007 року). Підставою обтяження є договір іпотеки від 13.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № кдз-7670, іпотекодержателем зазначено ЗАТ КБ «ПриватБанк». Вказано, що відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в 2020 році [PERSON] було ініційовано початок процедури банкрутства його, як фізичної особи, внаслідок чого Господарським судом м. Києва було відкрите провадження по справі № 910/1117/20, у якій 16.09.2020 постановлена ухвала, за змістом якої зазначено, що 13.12.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № K5OSGK00000093, предметом якого є видача кредитних коштів на період з 13.12.2007 по 13.12.2027 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 264 585,00 доларів США на наступні цілі: 217 000,00 доларів США на купівлю нерухомості та 47 585,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, обов`язкової комісії у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. На виконання пункту 7.3 кредитного договору між позичальником та банком 13.12.2007 був укладений Договір іпотеки квартири [ADDRESS] , згідно з п. 33.4 якого вартість предмета іпотеки склала 1 565 500,00 грн. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2020 було затверджено план реструктуризації боргів боржника, відповідно якого заборгованість [PERSON] за кредитним договором підлягала повному погашенню в процедурі реструктуризації протягом одного місяця з дати постановлення ухвали про затвердження плану реструктуризації. У вказаній справі 20.01.2021 було постановлено ухвалу про затвердження звіту про виконання плану реструктуризації боргів про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, якою, серед іншого, підтверджено виконання боржником належним чином взятих на нього зобов`язань згідно плану реструктуризації боргів. Тобто, жодної заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» немає, вимоги кредитора в повному обсязі задоволені, а тому будь-які обтяження мають бути зняті, з огляду на те, що вони мають похідний характер по відношенню до основного зобов`язання та припиняються у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого обтяженнями. Ухвала Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 містить посилання на квитанцію № 0.0.1951812418.1 від 21.12.2020 року, відповідно до якої заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» погашена повністю. Зазначено, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором були належним чином та повністю виконані відповідно до плану реструктуризації боргів боржника в межах справи про банкрутство фізичної особи № 910/1117/20, а отже припинились, то і іпотека за Договором іпотеки також є припиненою. На заяви-запити сторони позивача до відповідача щодо припинення в державних реєстрах чинності обтяжень на квартиру, видачу документів необхідних для зняття обтяжень АТ КБ «ПриватБанк» фактично було проігноровано. Позивач стверджує, що відмова відповідача у видачі повідомлень про погашення кредиту та про припинення договору іпотеки, а також не зняття обтяжень з нерухомого майна у зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки та відмова від здійснення дій, направлених на виключення відповідних записів з реєстрів перешкоджають отримати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні колишнього померлого подружжя, а отже порушують її права. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2022 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, спадкоємця померлого [PERSON] - [PERSON] ; за клопотанням сторони позивача витребувано від відповідача АТ КБ «Приватбанк» копії документів (а.с. 93-95). Ухвалою суду про відкриття провадження у справі відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 11.07.2022 до суду від представника третьої особи [PERSON] адвоката Даниленка П.О. надійшли пояснення щодо позову з проханням задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що матір`ю третьої особи [PERSON] є позивач [PERSON] , яка в період з 28.11.1987 по 29.11.2011 перебувала в шлюбі з [PERSON] - батьком третьої особи, який помер [INFO] . За час перебування у шлюбі батьків [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] . Ця квартира перебуває під обтяженням, незважаючи на те, що всі питання з банком були врегульовані [PERSON] в судовому порядку (а.с. 105-107). Ухвалою суду від 13.07.2022 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів від АТ КБ «ПритатБанк» (а.с. 124-126). В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача [PERSON] суду подав заяву від 20.12.2022 з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Даниленко П.О. суду подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи [PERSON] та її представника, у заяві вказав, що позиція третьої особи викладена у поданих до суду письмових поясненнях на позов. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з урахуванням заяви представника позивача, у відповідності до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За нормою частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Встановлено, що позивач [PERSON] з 28 листопада 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року у справі № 2-4661/11, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 21, 22). 13.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № кдз-7667, відповідно якого [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] (копія дублікату договору купівлі-продажу квартири - а.с. 23-27). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 283179164 від 05.11.2021, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с. 28). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 30). Відповідно довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. від 25.10.2021, спадкоємцем [PERSON] є донька останнього - [PERSON] , яка у шестимісячний термін після смерті батька подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 31) Позивач, як колишня дружина [PERSON] , зверталась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. із заявою від 13.02.2022 про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на Ѕ квартири, загальною площею 110,80 кв.м., житловою площею 63,50 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була придбана за час перебування у шлюбі позивача зі спадкодавцем (а.с. 32). За повідомленням позивача, приватний нотаріус Куксова М.С. пояснила їй про те, що свідоцтва про право власності на частку в спільному майні видати не може через наявність накладених на квартиру обтяжень, при цьому письмової відмови не надала. Відповідно частин 1, 4 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , 13.12.2007 зареєстроване обтяження - заборона на нерухоме майно, за реєстраційним номером 6219390 реєстратором приватним нотаріусом Морозовою С.В. на підставі Договору іпотеки, кдз-7670 від 13.12.2007; іпотекодержатель: Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», боржник [PERSON] , розмір основного зобов`язання: 217 000,00 дол. США; за відомостями з державного реєстру іпотеки реєстраційний номер обтяження: 6224326 (а.с. 34, 35). Встановлено, що 13.12.2007 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», був укладений Кредитний договір № K5OSGK00000093, предметом якого є видача кредитних коштів на період з 13.12.2007 по 13.12.2027 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 264 585,00 доларів США на наступні цілі: 217 000,00 доларів США на купівлю нерухомості та 47 585,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, обов`язкової комісії у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати (далі - кредитний договір, а.с. 40-44). Відповідно до п. 7.3. Кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п. надані банку з метою забезпечення зобов`язань за цим договором. 13.12.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений Договір іпотеки квартири № K5OSGK00000093, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № кдз-7670, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - договір іпотеки, а.с. 36-39). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина 1 ст. 546 ЦК України). За нормою ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості (частина 1 ст. 575 ЦК України). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно пункту 1 частини 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Положеннями ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки встановлено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). [PERSON] звертався до Господарського суду м. Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 910/1117/20 визнано кредиторами фізичної особи [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , серед інших, - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) на загальну суму 3 122 114,87 грн, а саме: 4 204,00 грн - позачергово; 3 078 971,04 грн - позачергово; 38 939,83 грн - третя черга. Зі змісту вищевказаної ухвали суду встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» подавало до Господарського суду міста Києва заяву із грошовими вимогами до боржника [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору № K5OSGK00000093 від 13.12.2007, у забезпечення виконання якого між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» 13.12.2007 був укладений Договір іпотеки квартири № K5OSGK00000093. Як було визначено планом реструктуризації боргів боржника та затверджено ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2020 у справі № 910/1117/20, до погашення в процедурі реструктуризації підлягала заборгованість [PERSON] перед кредитором АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1 178 040,16 грн., яку слід було сплачувати щомісячно рівними платежами в розмірі 9817,00грн. з дати затвердження судом плану реструктуризації; на залишок заборгованості щомісячно нараховувались 11,77 % річних, що підлягали сплаті щомісячно до останнього дня розрахункового місяця (а.с. 57-73). Як убачається зі змісту ухвали Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі № 910/1117/20, на виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 07.12.2020 боржником [PERSON] у погашення вимог кредитора АТ КБ «ПриватБанк» 21.12.2020 було здійснено сплату основної суми заборгованості в розмірі 1 178 040,16 грн. Грошові кошти було внесено через касу AT КБ «Приватбанк», що підтверджується квитанцією № 0.0.1951812418.1. та зараховано на рахунок боржника, відкритий у АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] . Належним чином засвідчену копію квитанції додано до Звіту, оригінал знаходиться у Боржника. Крім того, боржником були сплачені відсотки на залишок заборгованості за період з 08.12.2020 по 21.12.2020 (14 календарних днів) за ставкою 11,77 %, яка погоджена боржником у відповідності до Плану реструктуризації. Загалом сума сплачених відсотків становить 5 372, 91 грн. Отже, вимоги кредитора - АТ КБ «Приватбанк», визначені планом реструктуризації боргів боржника, який погоджено комітетом Кредиторів та затверджено ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2020, задоволено в повному обсязі на загальну суму 1 183 413,07 грн (основна сума заборгованості та відсотки) (а.с. 45-55). Вищевказаною ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі № 910/1117/20 затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів фізичної особи [PERSON] , (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) ( [ADDRESS] ); закрите провадження у справі № 910/1117/20 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів; звільнено фізичну особу [PERSON] від боргів; дію мораторію припинено. Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника. Погашені вимоги кредиторів - це задоволені вимоги кредиторів, а також зобов`язання, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну або припинення зобов`язання в інший спосіб. Частиною 4 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів. Відповідно частини 1 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Згідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2022 про відкриття провадження у справі за клопотанням сторони позивача було витребувано від відповідача АТ КБ «Приватбанк» копії: договору іпотеки квартири № K5OSGK00000093 від 13.12.2007 року, кредитного договору № K5OSGK00000093 від 13.12.2007 року та квитанції № 0.0.1951812418.1 від 21.12.2020 року про сплату [PERSON] заборгованості у розмірі 1 178 040,16 грн. на рахунок № [NUMBER] відкритий у Акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк» (а.с. 93-95). Ухвалою суду від 13.07.2022 за клопотанням представника позивача вдруге було витребувано від відповідача АТ КБ «ПриватБанк» копії кредитного договору № K5OSGK00000093 від 13.12.2007 року, договору іпотеки квартири № K5OSGK00000093 від 13.12.2007 року та витребувано відомості про надходження від [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачених згідно квитанції № 0.0.1951812418.1 від 21.12.2020 року коштів в сумі 1 178 040,16 грн. в рахунок сплати заборгованості за вказаним кредитним договором на виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 07.12.2020 по справі № 910/1117/20 (а.с. 124-126). Станом на час вирішення спору відповідач АТ КБ «Приватбанк» вимоги ухвал суду від 10.06.2022, 13.07.2022 про витребування доказів та надання інформації не виконав, про причини невиконання суд не повідомив. Згідно частини 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором були виконані в повному обсязі відповідно до плану реструктуризації боргів боржника у межах справи про банкрутство фізичної особи № 910/1117/20, про що свідчить ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та квитанція № 0.0.1951812418.1 від 21.12.2020 року, у зв`язку з чим іпотека за договором іпотеки є припиненою. У спростування зазначеного жодних доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно норми частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормою частини 2 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Відповідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) викладено правову позицію, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) - книжкове володіння). Якщо власник предмета іпотеки або інша зацікавлена особа вважає, що таке право іпотеки припинено або взагалі не існувало, то може звернутися з позовною вимогою про визнання права іпотеки припиненим чи про визнання відсутності права іпотеки, оскільки судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно положень частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. За викладених обставин слід визнати припиненим право іпотеки за договором іпотеки квартири № К5ОSGК00000093 від 13.12.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № кдз-7670, та припинити обтяження - заборону на нерухоме майно, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за реєстраційним номером обтяження: 6219390, зареєстрованого 13.12.2007 реєстратором Приватним нотаріусом Морозовою С.В., на підставі Договору іпотеки, кдз-7670, 13.12.2007, об`єкт обтяження: квартира, за адресою [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 6224326. У частині позовних вимог про виключення запису про державну реєстрацію іпотеки № 6224326 від 13.12.2007 з Державного реєстру іпотек щодо нерухомого майна, яким є квартира за адресою: [ADDRESS] , а також про виключення запису про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно № 6219390 від 13.12.2007 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаної кватири - позов задоволенню не підлягає, оскільки за приписами частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 1 984 грн. 80 коп. (а.с. 89).

Outcome: partial