Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1073 від 15.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 20378 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 січня 2022 вона дізналася, що її картковий рахунок, на який вона отримувала заробітну плату, державним виконавцем Хустського відділу ДВС Продан Ю.Ю. накладено арешт. Після звернення до приватного виконавця, вона дізналася, що виконавче провадження ВП №68374598 відкрито на підставі виконавчого напису №1073 від 15.12.2021 року. Вважає, що виконавчий напис є незаконним з наступних підстав. Позивач не укладала жодних договорів з ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а ні з його правонаступником ТзОВ «Фінансова компанія управління активами». Безспірність боргу нотаріус не перевіряв. Також для вчинення виконавчого напису не було подано всіх необхідних документів, передбачених Переліком, зокрема відповідний нотаріально посвідчений кредитний договір, а виконавчий напис фактично вчинений на договорі факторингу, хоча на підставі такого договору не можна було вчиняти виконавчий напис. Відзив на позов відповідачами не подавався. У судове засідання позивач та його представник адвокат Мацола А.В. не з`явилися, від адвоката Мацоли А.В. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду. Зокрема відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом надіслання на його адресу рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Причини неявки суду невідомі. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. Зокрема відповідна поштова кореспонденція направлялася судом на адресу здійснення нею своєї діяльності, однак поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «вибув», що в силу приписів ст. 128 ЦПК України вважається належним врученням судової повістки. Представник третьої особи: Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання на адресу відділу рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Причини неявки суду невідомі. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. на підставі заяви ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» був вчинений виконавчий напис № 1073 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №75527696 від 11 травня 2021 року, укладеним з ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», правонаступником якого, на підставі договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, є ТзОВ «Фінансова компанія управління активами». З виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення становить - з 25.10.2021 року по 15.12.2021 року включно. Сума заборгованості за виконавчим написом складає 20378,00 грн., з яких: - 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 14328,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. У самому виконавчому написі не зазначено, що кредитний договір №75527696 від 11.05.2021, на підставі якого виникла заборгованість, був нотаріально посвідченим. Ухвалою суду від 14 березня 2022 року було витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. завірену копію матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису № 1073 від 15.12.2021 року. Однак така ухвала приватним нотаріусом проігнорована, відповідні документи на адресу суду не надходили. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» відзиву на позов з долученням якихось доказів на підтвердження правомірності вчинення виконавчого напису суду не подавав. З урахуванням встановленого суд приходить висновку, що кредитний договір №75527696 від 11.05.2021 року, на підставі якого вчинено виконавчий напису, не був нотаріально посвідченим. Постановою державного виконавця Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Продан Ю.Ю. від 26.01.2022 року, в рамках виконавчого провадження ВП№68374598 з примусового виконання виконавчого напису № 1073, виданого 15.12.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 20378 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] . Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Таким чином, вчиняючи 15 грудня 2021 року виконавчий напис № 1073, приватний нотаріус Солонець Т.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. Відтак позов [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляд сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved