Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказує наступне. 22.01.2016 року позивач уклала з відповідачем договір позики, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у сумі 100\~000 грн., що еквівалентно 4000 доларів США, з умовою їх повернення до 15.03.2016 року. Вищевказаний договір позики укладено у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Садовніченко В.М.. У порушення умов договору відповідач зобов`язання з повернення позики не виконав. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 22.01.2016 року в сумі 100\~000 грн., 3% річних за період з 22.08.2019 року по 22.08.2022 року в сумі 9008 грн. 22 коп., інфляційні втрати за період з 01.09.2019 року по 31.07.2022 року в розмірі 38\~347 грн.41 коп.. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. В судове засідання позивач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представником позивача - адвокатом Лічман І.І. подано клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Направлені на адресу відповідача судові повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній». На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Судовим розглядом встановлено, що 22.01.2016 року позивач уклала з відповідачем договір позики, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у сумі 100\~000 грн., що еквівалентно 4000 доларів США, з умовою їх повернення до 15.03.2016 року. Вищевказаний договір позики укладено у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Садовніченко В.М.. У порушення умов договору відповідач зобов`язання з повернення позики не виконав. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики від 22.01.2016 року в сумі 100\~000 грн., 3% річних за період з 22.08.2019 року по 22.08.2022 року в сумі 9008 грн. 22 коп., інфляційні втрати за період з 01.09.2019 року по 31.07.2022 року в розмірі 38\~347 грн.41 коп., всього 147355 грн. 63 коп. Крім того, враховуючи, що ухвалою суду від 26.09.2022 року позивач була звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1473 грн. 55 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved