Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

31 травня 2022 року до суду надійшов вказаний позов, який обґрунтовано тим, що 10 серпня 2021 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику у власність кошти у сумі 33\~512,00 гривень, а позичальник прийняв у власність ці кошти та зобов`язався повернути позикодавцю отримані кошти в строк до 01 січня 2022 року. [PERSON] виконала свої зобов`язання належним чином, а саме надала [PERSON] грошові кошти в сумі 33\~512,00 гривень, що підтверджується розпискою [PERSON] , в якій вона зазначила, що отримала від позивача у борг вказані грошові кошти. [PERSON] у строк визначений у договорі позики кошти не повернула. Оскільки [PERSON] своєчасно не виконала взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь суму заборгованості за договором позики від 10 серпня 2021 року розмірі 33\~512,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 2\~530,16 гривень, та 3 відсотки річних у розмірі 338,79 гривень. 26 вересня 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, 14 грудня 2022 року представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача в якій просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомляла, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Так, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. За даним договором, 10 серпня 2021 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 33\~512,00 гривень у борг, які зобов`язувалась повернути [PERSON] до 01 січня 2022 року. На підтвердження укладання договору позики, а також засвідчення отримання грошових коштів, представник позивача [PERSON] надала суду розписку [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів від 10 серпня 2021 року, копію якої долучено до матеріалів справи (а. с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Закон не вимагає наявності підтвердження про вручення вимоги для настання строку повернення позики, а лише пов`язує строк повернення позики із моментом пред`явлення вимоги. Судом встановлено, що договором позики передбачено кінцевий термін повернення грошових коштів до 01 січня 2022 року. Водночас із цим, [PERSON] у встановлений строк свої зобов`язання за договором не виконала. За змістом ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено факти укладання між сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів у сумі 33\~512,00 гривень. При цьому судом виявлено справжню правову природу розписки, складеної відповідачем, як боргового документу на підтвердження укладання договору та реального отримання грошових коштів. Судом також встановлено, що укладання вказаного договору відбулось з вільного волевиявлення [PERSON] , що не спростовувалось самим відповідачем, жодні істотні умови договору позики відповідачем не оспорюються та станом на час звернення до суду із вказаним позовом відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано. Приходячи до висновку про задоволення позовних вимог, суд також враховує той факт, що укладання спірного договору позики та його виконання не впливає та не порушує прав третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з огляду на те, що договором позики не встановлено розмір процентів, а також з урахуванням того, що відповідачем було прострочено виконання взятих на себе грошових зобов`язань з повернення грошових коштів за договором позики, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 2\~530,16 гривень, а також три проценти річних у розмірі 338,79 гривень. Розрахунок вказаних сум було наведено представником позивача у позовній заяві, вказані розрахунки проведено за загальними правилами, дійсними показниками, у зв`язку з чим приймаються судом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved