Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

21.11.2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] у якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав щодо останнього та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити наближатися на 100 метрів до місця її проживання [ADDRESS] ; заборонити перебувати в місці її проживання - [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні розмови ( в тому числі надсилати смс-повідомлення) з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] являється її сином. Останній постійно вчиняє домашнє насильство відносно неї. З приводу домашнього насильства, яке вчиняє [PERSON] , вона неодноразово зверталися до поліції. Постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП. В зв`язку з такими діями сина вона перебуває у постійному пригніченому стані та побоюється за своє життя, самостійно не може себе захистити, так як має інвалідність 3 групи. Заявник в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.7). Заявник неодноразово зверталась до Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирської області з приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї. Постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, скоєного відносно [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у п.п. 3,6,7,8 ч.1\~ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У відповідності до правової позиції постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено наступне. У п.3 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону). Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved