Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Заявники звернулись з заявою до суду, мотивуючи тим, що [INFO] помер їх син - [PERSON] , після смерті якого заявники не можуть прийняти спадщину та отримати право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника,так як у правовстановлюючих документах є розбіжності, а саме: у свідоцтві про народження сина заявників, російською мовою зазначено його прізвище « [PERSON] » та прізвища батьків: мати « [PERSON] », батько « [PERSON] », в свідоцтві про смерть його прізвище вказано також « [PERSON] », однак в паспортах заявників їхні прізвища вказані « [PERSON] », а тому заявники змушені звернутися із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин з сином. В судове засідання заявники не з`явились, однак надали до суду заяви, в яких прохали суд слухати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують повністю. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області також в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу без їхньої участі, щодо задоволення заяви заперечень не висловив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер син заявників - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Святошинським відділом ДРАЦС у м.Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м.Київ) 02 серпня 2022 року (а.с.15). Заявники являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , до якої відносяться батьки спадкодавця, однак не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину, так як між ними не прослідковуються родинні відносини, крім того позбавлені можливості на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Так, в свідоцтві про народження сина заявників серії [NUMBER] від 30 жовтня 1979 року, який народився [INFO] , російською мовою зазначено його прізвище « [PERSON] » та прізвища батьків: мати « [PERSON] », батько « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про шлюб заявників серії [NUMBER] від 30 грудня 1978 року, російською мовою зазначено імена наречених « [PERSON] », « [PERSON] », після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] від 01 жовтня 1955 року, його прізвище та прізвище його батьків на російській мові вказано « [PERSON] » (а.с.16). В трудовій книжці заявника [PERSON] від 04 листопада 1975 року, теж вказано прізвище « [PERSON] » (а.с.17-19). У військових квитках заявників серії [NUMBER] від 11 листопада 1975 року, та серії [NUMBER] від 16 квітня 1980 року, прізвища заявників зазначено « [PERSON] » (а.с.11-12). Однак, [INFO] [PERSON] отримала паспорт громадянина України, де прізвище на українській мові вказано « [PERSON] », на російській « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно ідентифікаційний код, а згодом і пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 28 жовтня 2003 року, вона отримала із зазначенням прізвища відповідно до паспорту громадянина України « [PERSON] » (а.с.7,9). 20 квітня 2000 року [PERSON] отримав паспорт громадянина України, де прізвище на українській мові вказано « [PERSON] », на російській « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно ідентифікаційний код він отримав із зазначенням прізвища відповідно до паспорту громадянина України « [PERSON] » (а.с.8). Однак в пенсійному посвідченні серії [NUMBER] , що видане 30 вересня 2015 року, його прізвище зазначено на українській мові « [PERSON] » (а.с.10). В свідоцтві про смерть сина заявників його прізвище вказано « [PERSON] » (а.с.15). Таким чином, у всіх документах, де прізвища заявників зазначено російською мовою, збігаються у написанні з прізвищем сина - « [PERSON] », і лише при написанні їхніх прізвищ українською мовою є розбіжності, так прізвище сина при видачі паспорта, переклали на українську мову як « [PERSON] », а прізвища заявників « [PERSON] ». Для оформлення спадщини та отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальниканеобхідно встановити факт перебування заявників та їх сина у родинних відносинах між собою, в якості батьків та сина. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 15 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з послідуючими змінами, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Абзацом 2 п.7 Постанови Пленуму № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", передбачено, що суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин тягне для заявників юридичні наслідки, а саме, дає змогу оформити спадщину та отримати пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, слід задовольнити.

Outcome: approved