Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що її племінниця [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, [INFO] в них народився син [PERSON] .. Зазначає, що [INFO] її племінниця померла. Вказує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться її успіхами та захопленнями, станом здоров`я, не спілкується з нею, тому вона змушена самостійно вирішувати питання виховання дитини. Крім того, останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача та представник третьої особи надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 24, 28). Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 22, 27, 31, 33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2008 року, між [PERSON] та [PERSON] , 22.01.2008 року, укладено шлюб виконавчим комітетом Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 02 від 22.01.2008 року (а.с. 16). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 23 від 07.10.201 року (а.с. 14). Згідно акту обстеження умов проживання, [PERSON] , [INFO] проживає разом з сім`єю [PERSON] , яка займається його утриманням та вихованням. Батько дитини не проживає разом з ним, жодних спроб повернути дитину в його сім`ю не робив, коштів на утримання сина не надає (а.с. 9). Відповідно до довідки старости Стеблівського старостинського округу від 18.03.2022 року № 469, [PERSON] батько [PERSON] з сином не проживає, не відвідує його за місцем проживання та навчання, не опікується дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям, не бере участі в його вихованні та утриманні, свідомо ухиляється від спілкування. Дитина перебуває на повному утриманні [PERSON] (а.с. 10). Вищевказане підтверджується поясненнями [PERSON] від 18.03.2022 року, я є сусідкою позивачки (а.с. 11). Згідно довідки КНП «Хустський ЦПМСД» Хустської міської ради від 18.03.2022 року № 89, від народження [PERSON] і по теперішній час його батько не цікавився ним, на огляд його приводила прабабуся, яка за ним доглядає (а.с. 12). Згідно інформації керівника Стеблівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Хустської міської ради від 18.03.2022 року № 34, батько [PERSON] не брав участі у його вихованні, за час навчання не цікавився сином, жодного разу не був у закладі, батьківські збори не відвідував (а.с. 13). За приписами ст. 164 СК України\~батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є висновок Виконавчого комітету Свалявської міської ради від 29.03.2022 року № 704/02-9 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує їх належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, такого необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved