Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Гніванська міська рада, як орган опіки та піклування. Обгрунтовуючи подані позовні вимоги посилався на те, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2000 року по 16 листопада 2020 року. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Одразу після розірвання шлюбу відповідачка виїхала за кордон до Швеції, а їх син залишився проживати з ним. Він повністю займається вихованням, навчанням та утриманням сина, забезпечує його усім необхідним для розвитку, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини. З урахуванням наведеного, просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з ним його батьком, залишивши сина на його утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі та почато підготовче провадження. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] при розгляді справи підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з"явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Правом подати відзив на позов не скористалася, у зв`язку з чим суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Представник третьої особи - як органу опіки та піклування в судове засідання не прибув, надавши суду висновок від 24 листопада 2022 року щодо доцільності місця проживання дитини з батьком. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача підтвердили суду, що неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , після розлучення батьків залишився проживати разом з батьком у [ADDRESS] . Мати дитини - [PERSON] виїхала за кордон і вихованням сина не займається. Разом з цим тільки батько займається вихованням, навчанням і утриманням неповнолітнього сина, забезпечує його матеріально. Суд, вислухавши позивача, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2000 року по 16 листопада 2020 року. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є фізичною особою -підприємцем. Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 06 липня 2022 року та 08 серпня 2022 року в квартирі позивача [PERSON] сину створені належні умови для його виховання, навчання та розвитку, дитина забезпечена необхідними речами, одягом, окремою умебльованою кімнатою. Дитина - [PERSON] навчається в 5-А класі опорного закладу освіти "Навчально-виховний комплекс "Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів -гімназія № 2" Гніванської міської ради Вінницької області, навчанням і вихованням сина займається його батько, водночас мати дитини не приймає участі в цьому. Згідно висновку органу опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 24 листопада 2022 року, взявши до уваги обставини даної справи, врахувавши думку дитини, яка досягла відповідного віку, відповідальне ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, створення ним належних умов проживання, а також те, що наразі дитина довгий час проживає разом з батьком, а мати дитини знаходиться за кордоном, орган опіки та піклування вважає, що визначення місця проживання [PERSON] разом з його батьком буде відповідати інтересам неповнолітнього. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння (Закон України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 р. по справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». При вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком, суд враховує, що, в контексті першочергового урахування інтересів дитини, зважаючи на створення батьком необхідних умов для проживання, розвитку та навчання сина, а також недобросовісне виконання батьківських обов`язків матір`ю дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про визначення місця проживання дитини саме з батьком, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved