Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Заступник керівника Летичівської окружної прокуратури Хмельницької області Гриньків В. звернувся до суду з позовом в інтересах Віньковецької селищної ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача комунальне некомерційне підприємство «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради, про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги наступним. Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20.01.2022 (у справі №670/719/21) за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному проваджені №12021243000002105 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2021 (набрала законної сили 28.01.2022 року) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, та кримінальне провадження закрито. Вказаною ухвалою встановлено, що 30.10.2021 року близько 09 год. 38 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості та легкі тілесні ушкодження. Згідно інформації КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» №183 від 21.02.2022 року, потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у загально-хірургічному відділенні (травматологія) з 30.10.2021 по 12.11.2021 року, проведено 12 ліжко днів у зв`язку із чим КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» понесла витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 9807,46 гривень. Зазначені витрати на стаціонарне лікування потерпілого в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовано. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення прокурором не заявлявся. Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до лікувального закладу, створює фінансове навантаження та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 Статуту комунального некомерційного підприємства «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради Хмельницької області, затвердженого рішенням другої сесії Віньковецької селищної ради VIII скликання від 15.12.2020 №6-2/2020 (далі - Статут) комунальне некомерційне підприємство «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради Хмельницької області (надалі - Підприємство) є лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним, унітарним, некомерційним, неприбутковим підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Засновником, власником та органом управління майном Підприємства є Віньковецька селищна територіальна громада Хмельницької області в особі Віньковецької селищної ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику, тому уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є саме Віньковецька територіальна громада в особі Віньковецької селищної ради. На момент пред`явлення прокурором цього позову ні КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня», ні Віньковецькою селищною радою, як органами уповноваженими державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, заходи щодо стягнення заподіяної шкоди не вживались ні під час розгляду кримінального провадження в суді, ні в порядку цивільного судочинства, та згідно листа КНП «Віньковецька БЛ» №183 від 21.02.2022 та листа Віньковецької селищної ради №35-08-08-559/2022 від 05.05.2022 вживатись не будуть, тому з метою недопущення порушень інтересів держави, позов заявляється Летичівською окружною прокуратурою. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Віньковецької селищної ради для зарахування Комунальному некомерційному підприємству «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради на р/р 24060300, р/р [NUMBER] , витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 9807 грн. 46 коп. 22.07.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22.08.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Представник Віньковецької селищної ради Атаманюк Н.І. у судовому засіданні пояснила, що Віньковецька селищна рада фінансує витрати на енергоносії КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради на підтвердження чого надала розподіл виділених бюджетних асигнувань від 05.10.2021 року і платіжне доручення № 67 від 05.10.2021 року. Позовну вимогу підтримує. Представник відповідача Кукурудза Ю.М. у судовому засіданні позов не визнала, оскільки витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» фінансуються не Віньковецькою селищною радою, а Національною службою здоров`я України. Крім того, прокурор не має повноважень представляти Віньковецьку селищну раду, оскільки вона могла самостійно звернутися до суду із вказаним позовом. Представник третьої особи КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради Шевчук О.І. у судовому засіданні пояснила, що потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні 12 днів, витрати КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» на її лікування склали 9807 грн. 46 коп., які складаються із заробітної плати працівників відділення, харчування, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, енергоносіїв. Джерелом фінансування всіх складових вартості одного ліжко дня є Національна служба здоров`я України, окрім енергоносіїв, які фінансуються Віньковецькою селищною радою. Вважає, що справа має бути вирішена на розсуд суду. Щодо обґрунтування підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави. У постанові\~від 15\~жовтня 2019\~року у\~справі №\~903/129/18\~(провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). Прокурор у позовній заяві обґрунтовував порушення інтересів держави, визначив орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та вказав, у чому полягає бездіяльність зазначеного органу щодо захисту законних інтересів держави, а саме, що\~орган місцевого самоврядування Віньковецька селищна рада всупереч покладених на неї завдань не звернулася до суду із позовом про відшкодування витрат на лікування потерпіло від злочину ні під час розгляду кримінального провадження в суді, ні в порядку цивільного судочинства, тобто самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків щодо повернення до місцевого бюджету коштів, витрачених на лікування потерпілого від злочину. Тому суд вважає, що за даних обставин прокурор має право представляти в суді інтереси держави в особі Віньковецької селищної ради, а отже доводи представник відповідача [PERSON] в цій частині є необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони повинні надати суду докази у строк визначений ч. 2 та ч. 3 ст. 83 ЦПК України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20.01.2022 року у справі № 670/719/21 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021243000002105 від 30.10.2021 року, по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. Згідно вказаної ухвали суду [PERSON] 30.10.2021 року близько 09 год. 38 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , на передньому пасажирському сидінні якого в цей час знаходився пасажир [PERSON] , рухаючись по проїзній частині вул. Першотравнева смт. Віньківці, наближаючись до пішохідного переходу, де в цей час на тротуарі поблизу проїзної частини дороги, перебувала [PERSON] , в порушення п. 2.3 (б), п. 10.1, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306, від 10.10.2001 року, діючи недбало та необережно, відволіклась від керування транспортним засобом, не вслідкувала за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила наїзд правим переднім колесом автомобіля на бордюрний камінь правого краю проїзної частини дороги та в подальшому здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка в цей час знаходилась на тротуарі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення вимог Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , пішохід [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді поперечного перелому дистального епіфізу (зовнішньої лодишки лівої гомілки), лівої малогомілкової кістки без зміщення, рваної рани м`яких тканин в ділянці зовнішньої лодишки лівої гомілки, осаджених ран лівої гомілки і стопи, які за своїм характером і в своїй сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби), а також закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії повік правого ока, осаджених ран обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Ухвала набрала законної сили 28.01.2022 року. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення не заявлявся. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок). Відповідно до п.2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого з стаціонара лікувального закладу. Відповідно до п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до розділу 1 та 6 Статуту комунального некомерційного підприємства «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради Хмельницької області, затвердженого рішенням другої сесії Віньковецької селищної ради VIII скликання від 15.12.2020 року №6-2/2020 (надалі - Статут) комунальне некомерційне підприємство «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради Хмельницької області є самостійною юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в Державному Казначействі України, у становах банку, круглу печатку, має право укладати договори, набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядаються в судах України. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради № 183 від 21.02.2022 року [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у загально-хірургічному відділенні (травматологія) з 30.10.2021 року по 12.11.2021 року, проведено 12 ліжко днів, вартість одного ліжко дня становить 806,79 грн. Загальна сума витрат лікарні становить 9807 грн. 45 коп. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради № 384 від 29.09.2022 року (надалі Лист № 384 від 29.09.2022 року) джерелом фінансування всіх складових вартості одного ліжко дня є: енергоносії - бюджет Віньковецької селищної ради; інші складові (заробітна плата працівників загально-хірургічного відділення, продукти харчування, медикаменти та перев`язувальні матеріали) - кошти, які фінансує НСЗУ (Національна служба здоров`я України), згідно підписаного з нею договору, щодо надання медичних послуг населенню. Загальна сума витрат лікарні за 12 ліжко днів складає: 8871 грн. 24 коп.(заробітна плата) + 564 грн. 72 коп.(енергоносії) + 245 грн. 46 коп.(харчування) + 125 грн. 98 коп.(медикаменти) = 9807 грн. 46 коп. Прокурором та представником позивача не надано доказів фінансування позивачем витрат на енергоносії КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради у період з 30.10.2021 року по 12.11.2021 року (період стаціонарного лікування потерпілої у лікарні). Розподіл виділених бюджетних асигнувань від 05.10.2021 року і платіжне доручення № 67 від 05.10.2021 року не підтверджують фінансування витрат на енергоносії лікарні за вказаний період, оскільки у призначені платежу платіжного доручення зазначено: за електроенергію згідно рахунку №20200044 від 04.10.2021 року, тобто стосується періоду до виставлення відповідного рахунку. Тому суд вважає ці докази неналежними, оскільки вони не містять інформації про предмет доказування (ст. 77 ЦПК України) і не підтверджують фінансування позивачем витрат на енергоносії лікарні у період з 30.10.2021 року по 12.11.2021 року. Що стосується фінансування інших складових витрат на стаціонарне лікування потерпілої у КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради, то вони згідно Листа № 384 від 29.09.2022 року фінансувалися за рахунок Національної служби здоров`я України згідно підписаного з нею договору, щодо надання медичних послуг населенню. Вказані обставини визнані прокурором та представником позивача, \~а суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. а тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України. Згідно пунктів 1, 15 Положення «Про Національну службу здоров`я України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1101 (надалі - Положення) Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства. Згідно пункту 4 п.п. 9 Положення НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань: здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Таким чином, позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь\~Віньковецької селищної\~ради для\~зарахування Комунальному\~некомерційному підприємству\~«Віньковецька багатопрофільна\~лікарня» Віньковецької\~селищної ради\~на р/р\~24060300,\~р/р\~UА318999980314080544000022753,\~витрат на\~стаціонарне лікування\~потерпілого від\~кримінального правопорушення\~в сумі\~9807\~грн.\~46\~коп.\~є необґрунтованою\~та задоволенню\~не підлягає,\~так як\~на підставі\~ч.\~3\~ст.\~1206\~ЦК України,\~п.4\~Порядку зазначені\~кошти повинні\~зараховуватись до\~Державного бюджету\~України або\~комунального некомерційного\~підприємства «Віньковецька\~багатопрофільна лікарня»\~Віньковецької селищної\~ради (як\~закладу охорони\~здоров`я,\~який є\~самостійною юридичною\~особою).\~Крім того,\~необґрунтованість вимог\~полягає і\~в тому,\~що прокурором\~сформульовано позовну\~вимогу,\~у якій\~він просить\~суд стягнути\~витрати на\~користь позивача\~(Віньковецької\~селищної ради)\~для зарахування\~КНП «Віньковецька\~багатопрофільна лікарня»\~Віньковецької селищної\~ради,\~яка є\~третьою особою,\~а не\~позивачем по\~справі.\~Суд же\~відповідно до\~принципу диспозитивності\~цивільного судочинства\~(ст.\~13\~ЦПК України)\~розглядує справу в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи\~. На підставі ст. 1206 ЦК України, п. 2, 4 Порядку обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545, п. 1, 4, 15 Положення «Про\~Національну службу\~здоров`я України»\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 27 грудня 2017 р. № 1101,\~

Outcome: dismissed