Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2021 року, від сумісного життя дітей не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦС не можуть, оскільки відповідач не з`являється до органів РАЦС. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2022 після смерті її сина, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це постійні суперечки. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 07 червня 2021 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 18, між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь сплачену нею суму судового збору, залишити їй прізвище [PERSON] , строк на примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить розглядати справу без її участі, просить залишити їй прізвище [PERSON] , строк на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить надати строк на примирення 6 місяців, дане питання просить вирішити без його участі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Вимогами ст.111 Сімейного\~Кодексу України\~передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. Як зазначено позивачем, вона з відповідачем не проживають як сім`я з травня 2022 року, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, дітей від шлюбу сторони не мають. Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Зазначений правовий висновок висловлений в Постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц. Наявність наміру для примирення лише в одного з подружжя без згоди на це іншої сторони не є правовою підставою для надання строку для примирення. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позивач в позовній заяві заперечує щодо надання строку на примирення, суд доходить висновку про відсутність підстав для надання подружжю строку для примирення, а тому у задоволенні клопотання відповідача\~\~про надання строку на примирення слід відмовити. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2021 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 18. Від сумісного життя сторони дітей не мають. Як видно з позовної заяви, в сім`ї немає взаємопорозуміння та взаємоповаги, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. сумісне життя не склалося тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Положеннями ч. 1\~ст. 21 Сімейного Кодексу України \~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із\~ст. 24 Сімейного Кодексу України \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України \~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки між сторонами припиненні з травня 2022 року. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У п.п. 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавствапри\~розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року\~роз`яснено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюб. При цьому, суд зазначає, що позивач звернулася до суду із вказаним позовом 13 жовтня 2022 року, будь-яких доказів того, що відповідач вчиняє дії, направлені на примирення чи збереження сім`ї матеріали справи не містять, а тому суд, враховуючи не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки із відповідачем, доходить висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Відповідно до\~ ч.8\~ст.\~294\~ЦПК України\~у рішенні\~суду про\~розірвання шлюбу\~зазначається про\~вибір прізвища\~тим з\~ подружжя,\~який змінив\~прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~ \~ \~ \~Сторони під час державної реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. \~ \~ \~ \~Позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved