Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

\~5.05.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до РФ «Придніпровська залізниця АТ «Українська залізниця» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні. В обґрунтування позову зазначено, що в період з жовтня 1984 року по 23 березня 2022 року позивач працювала на «Придніпровській залізниці». Відповідно до наказу (розпорядження) № 57/ос від 23.03.2022 року її звільнено з посади економіста 1 категорії на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію та встановлено виплати передбачені п. 3.1.17 Колективного договору - 3 середньомісячних заробітки (посадові оклади) та пунктом 3.1.17 при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком в межах двомісячного терміну після досягнення нею пенсійного віку 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) за стаж у галузі 37 років 04 місяці 20 днів, що складає 136\~748,24 грн. Однак ці виплати вона до цього часу не отримала. Її звернення до керівництва відповідача залишено без задоволення. Тому вона просить стягнути з відповідача на свою користь виплати, передбачені п. 3.1.17 Колективного договору при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком - 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) та пунктом 3.1.17 при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком в межах двомісячного терміну після досягнення нею пенсійного віку 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) за стаж у галузі 37 років 04 місяці 20 днів, що складає 136\~748,24 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2022 року позовну заяву прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 22-23). 6 липня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого через введення воєнного стану в країні керівництвом АТ «Укрзалізниця» було прийнято низку рішень, спрямованих на стабілізацію фінансово-економічного стану, в тому числі рішення про призупинення додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (окрім матеріальної допомоги на лікування та на поховання). Тобто, позивачці не відмовлено у виплатах, а призупинено. На підставі викладеного вважає, що предмет позову відсутній і провадження по справі потрібно закрити (а.с. 46-48). 27 липня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач не має право забороняти виплати протоколом, які встановлені Колективним договором. А Закон України «Про реорганізацію трудових відносин в умовах воєнного стану» введено в дію 24.03.2022 р., тобто після її звільнення і зворотної дії немає (а.с. 58). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 серпня 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 40-41). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 вересня 2022 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті (а.с. 70). 16 листопада 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи для вирішення питання про виплату належних [PERSON] коштів (а.с. 79) Представником позивача адвокатом Сугирою В.С. подано заяву, відповідно до якої відповідач виплатив позивачу грошові кошти, відповідно до наказу № 57/0с від 23.03.2022 р., тому просить суд стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 88) Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу (розпорядження) № 57/ос від 23.03.2022 року [PERSON] звільнено з посади економіста 1 категорії на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Цим же наказом їй встановлено виплати передбачені п. 3.1.17 Колективного договору - 3 середньомісячних заробітки (посадові оклади) та пунктом 3.1.17 при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком в межах двомісячного терміну після досягнення нею пенсійного віку 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) за стаж у галузі 37 років 04 місяці 20 днів (а.с. 4). Однак зазначені виплати [PERSON] на час звернення до суду не отримала. Листом № НЗК-7-3/248 від 22.04.2022 р. відповідач повідомив позивача, що додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальна допомога (окрім матеріальної допомоги на лікування та на поховання), призупинені (а.с. 20). Згідно\~ст. 19 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Статтею 13 КЗпП України\~визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно\~ст.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч.2\~ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.\~ Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно з вимогами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в\~день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівник перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з [PERSON] не було проведено остаточний розрахунок при звільненні. Вказані обставини, на підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки не заперечуються і визнаються сторонами у справі. Представником позивача підтверджено, що виплату позивачу грошових коштів, відповідно до наказу № 57/0с від 23.03.2022 р., здійснено, але вже під час розгляду справи по суті. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача виплати, передбачені п. 3.1.17 Колективного договору при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком - 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) та пунктом 3.1.17 при звільненні вперше з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком в межах двомісячного терміну після досягнення нею пенсійного віку 5 середньомісячних заробітків (посадових окладів) за стаж у галузі 37 років 04 місяці 20 днів, що складає 136\~748,24 грн. не підлягають задоволенню, через відсутність предмету спору. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи, що спір виник через протиправну поведінку відповідача, суд, вважає, що судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved