Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач АТ «АСК «ІНГО» 18.11.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 67 347,20 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зазначеним позовом позивач посилається на наступне. 11.12.2017 р. по [ADDRESS] трапилось залиття квартири [ADDRESS] . Залиття квартири [ADDRESS] відбулося з квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом від 12.12.2017 р. ТОВ «Перший український експертний центр». Внаслідок залиття квартири [ADDRESS] власнику вищевказаного приміщення [PERSON] було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку №1095 від 11.12.2017р. СПД [PERSON] вартість матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] склала 68347,20 гривень. Дана матеріальна шкода складається з матеріальної шкоди завданої оздобленню та вмісту квартири [ADDRESS] . Приміщення квартири [ADDRESS] на момент залиття станом на 11.12.2017 р. було застраховане позивачем за Договором страхування №670131380.17 від 07.07.2017 р. Відповідно до розділу 2 договору страхування страховим предметом договору страхування є майнові інтереси страхування, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням йому на правах власності та/або інших законних підставах майном - квартирою (житловим приміщенням) та з відшкодуванням, відповідно до чинного законодавства, заподіяної страхувальником шкоди життю, здоров`ю, та/або майну третіх осіб внаслідок експлуатації застрахованої квартири. Згідно умов договору страхування страховим випадком є пошкодження, загибель або втрата майна, зазначеного п. 1.2.2., 1.2.3., 1.2.4., умов страхування внаслідок пожежі, пошкодження димом, удару блискавки, водою, протиправних дій третіх осіб, крадіжки зі зломом, грабежу розбою. Відповідно до умов Договору страхування за кожним страховим випадком франшиза за ризиком оздоблення та комунікації, складає 500 грн., за ризиком вміст становить 500 грн., відповідно загальний розмір франшизи за страховим випадком 1000 грн. Позивач факт залиття квартири [ADDRESS] визнав страховим випадком та виплатив страхове відшкодування у розмірі 67347,20 грн. Страхове відшкодування було визначене на підставі звіту про оцінку матеріального збитку №1095 від 11.12.2017 р. СПД [PERSON] . Розмір страхового відшкодування становить 68347,20 - 1000 ( франшиза.) = 67347,20 грн. Залиття квартири [ADDRESS] сталося з вини відповідача, що підтверджується актом від 12.12.2017 р. ТОВ «Перший український експертний центр». Відповідно до п. 7 Правил користування приміщення житлових будинків затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» технічне обладнання багатоквартирного будинку - інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло, -водо, газо-, електропостачання, бойлери та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також елементи благоустрою території). Відповідно до ч.1 ст. 190 Житлового кодексу України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщення, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, вважає позивач, відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду позивачу. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є відповідач. Таким чином, враховуючи, що відповідач у добровільному порядку заподіяних матеріальних збитків не відшкодовує та ігнорує претензію №1736 від 29.05.2019 р., позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.11.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 28.11.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.08.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. В позовній заяві позивач - страхова компанія посилається на те, що шкода внаслідок залиття квартири [ADDRESS] має бути відшкодована потерпілому в порядку регресу власницею квартири [ADDRESS] - [PERSON] . Позивач стверджує, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося 11.12.2017 року з квартири [ADDRESS] , що належить відповідачці. При цьому, як на єдиний факт заподіяння шкоди з квартири [ADDRESS] позивач посилається на Акт ТОВ «Перший український експертний центр» від 12.12.2017 року. ТОВ «ПУЕЦ» надавало послуги з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача зазначає, що в Акті ТОВ «ПУЕЦ» від 12.12.2017 року відсутні підписи про ознайомлення з ним і мешканців постраждалої квартири, і мешканців квартири, в якій нібито сталася аварія. Крім того, оскільки постраждала квартира розташована на 3-му поверсі, а «винна» на 8-му, було поставлене питання про те, чи звернулась до керуючої компанії з приводу залиття з 8-го поверху мешканці 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів по стояку. Відповідачка та її представник не заперечують проти того, що мешканці квартири [ADDRESS] дійсно могли бути постраждалими і їх квартирі був завданий збиток і оскільки квартира була застрахована від подібних випадків - вони отримали страхове відшкодування. При цьому, жодна експертиза чи експерт не встановлювали причину - внаслідок чого квартирі [ADDRESS] був заподіяний збиток. На замовлення страхової компанії - СПД [PERSON] була визначена лише оцінка вартості збитку, спричиненого власнику №1. Відповідачка та інші мешканці квартири (які не є її власниками) стверджують, що вони не спричиняли залиття, тим більше залиття аж з 8-го до 3-го поверху. Позов, який обґрунтований лише актом про залиття керуючої компанії (зацікавленої компанії), який складний з грубим порушенням щодо форми, а тому не може бути достовірним за змістом, не може вважатися обґрунтованим. З наданого позивачем доказу неможливо зробити безсумнівний висновок про те, внаслідок чого постраждав власник квартири [ADDRESS] . Сам факт пошкодження квартири і визначення вартості збитку може бути достатнім для здійснення страхового відшкодування страховою компанією, але не для заявлення регресного позову до особи, яка не є відповідальною, оскільки її протиправна поведінка та вина не доведені. 25.08.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якого представник позивача зазначає, що акт від 12.12.2017 р. ТОВ «Перший український експертний центр» підписали головний інженер Стус В.Ф. (голова комісії), майстер будинку [PERSON] , слюсар - сантехнік [PERSON] , та затвердив заступник директора О.О.Гузін. Отже, даний акт склали уповноважені особи, які передбачені Додатком 4 до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005р. №76. Факт відсутності підпису мешканців квартир не спростовує факт залиття квартири відповідачем, не спростовує причину залиття встановлену в акті. Причиною відсутності підписів мешканців квартир є те, що акт складався та виготовлявся безпосередньо в приміщенні підприємства ТОВ «Перший український експертний центр», тому відібрати підписи у мешканців не було можливості з причин відсутності їх вдома на момент виготовлення акту. Представник позивача звертає увагу, що в акті від 12.12.2017 р. ТОВ «Перший український експертний центр» зазначено всі необхідні обставини для встановлення відповідальності відповідача, зокрема: дата, місце залиття, перелічені пошкодження квартири, яка була залита, зазначена причина залиття, зазначені висновки і рекомендації комісії. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] , клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття постраждалої квартири не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2021 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи ТОВ «Перший український експертний центр». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2021 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи [PERSON] . 24.05.2021 року до суду від представника третьої особи ТОВ «Перший український експертний центр» надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких представник вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №29 від 15.08.2012р.) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012 року. 07.05.2019 р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий з обслуговування ТОВ «Перший український експертний центр» в управління ОСББ «Лобановського 6-Г». Як вбачається з матеріалів позовної заяви, що 11 грудня 2017 року сталося залиття квартири по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , про що складено Акт. Таким чином, факт залиття квартири, що належить [PERSON] , є належним чином зафіксованим, оскільки 12 грудня 2017 року було складено Акт обстеження за участю комісії у складі: Голови комісії головного інженера Стуса В.Ф., майстра будинку [PERSON] , слюсаря [PERSON] квартири [ADDRESS] та встановлено, що причина залиття аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС (або ХВС) прорив корпуса фільтра для очистки води, який встановлено власником квартири [ADDRESS] самостійно. Даний Акт відповідає вимогам затвердженим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76. Також, представник зазначає, що за трубопровід від стояка до запірної арматури на трубі, що йде в квартиру, відповідає ЖЕК або обслуговуюча компанія, проте після запірної арматури відповідає власник квартири. Оскільки причиною залиття квартири [ADDRESS] є порив корпуса фільтра для очистки води, який встановлено власником квартири [ADDRESS] самостійно, то остання як власник майна зобов`язана здійснювати за ним належний догляд, утримувати у відповідному технічному стані. А відтак зобов`язана відповідати у повній мірі за завдані збитки, оскільки Товариство не є суб`єктом, яким завдав шкоди законним правам та інтересам власнику квартири [ADDRESS] та позивачу. 09.09.2021 року до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення представника третьої особи ТОВ «Перший український експертний центр», у відповідності до яких представник зазначає, що у продовж місячного терміну, а саме з 11.12.2017 р. - 11.01.2018 р. ніхто із інших співвласників не звертався з вимого скласти акт обстеження про залиття, або з заявою про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири., що підтверджується копіє вхідної кореспонденції. Так залиття квартири, власником якої є [PERSON] , з вини відповідача підтверджується актом про залиття, складеного комісією ТОВ «Перший Український центр» 12.12.2018. Доказів, які б спростували дані, що викладені у позові, відповідачем не подано. Разом з тим, відсутність [PERSON] під час складання акту про залиття жодним чином не спростовує наявність її вини в заподіянні шкоди. Про відсутності вини має доводити особа, до якої заявлено вимоги про відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 01.12.2021 року за клопотанням представника відповідача призначено в справі судову будівельно-технічну експертизу. Ухвала суду про призначення експертизи 22.09.2022 КНДІСЕ повернута без виконання, оскільки не проведено оплату експертизи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві та надані докази. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи ТОВ "Перший український експертний центр" в судовому засіданні не заперечував проти позову, просив його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, про місце, день та час судового розгляду повідомлялась у встановленому порядку. Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування № 4785 від 19.11.2018 року. 11.12.2017 відбулося залиття квартири [ADDRESS] холодною водою. Відповідно до акту про залиття від 12.12.2017 складеного представниками ТОВ «Перший Український експертний центр» в складі членів комісії головного інженера Стус В.Ф., майстра [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , вказано: «11 грудня 2017 року в будинку [ADDRESS] , трапилось залиття, аварія на системі холодного водопостачання. Причиною залиття є порив корпуса фільтра для очистки води, який встановлено власником квартири [ADDRESS] самостійно. У квартирі мають місце сліди залиття, а саме кухня: стеля - 0,3 м.2 (водоемульсійне фарбування), 0,2 м.2 (венеціанська штукатурка); стіна - 2,5 м.2 (венеціанська штукатурка); підлога - 10,0 м.2 (кахель). Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку №1095 від 11.12.2017р. СПД [PERSON] вартість матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] склала 68347,20 гривень. В судовому засіданні встановлено, що між АТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] 07.07.2017 року укладено Договір страхування майна №670131380.17. Відповідно до розділу 2 договору страхування страховим предметом договору страхування є майнові інтереси страхування, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням йому на правах власності та/або інших законних підставах майном - квартирою (житловим приміщенням) та з відшкодуванням, відповідно до чинного законодавства, заподіяної страхувальником шкоди життю, здоров`ю, та/або майну третіх осіб внаслідок експлуатації застрахованої квартири. Місце дії договору: [ADDRESS] . Строк дії договору з 11.07.2017 по 10.07.2018 р. Згідно умов договору страхування страховим випадком є пошкодження, загибель або втрата майна, зазначеного п. 1.2.2., 1.2.3., 1.2.4., умов страхування внаслідок пожежі, пошкодження димом, удару блискавки, водою, протиправних дій третіх осіб, крадіжки зі зломом, грабежу розбою. Відповідно до умов Договору страхування за кожним страховим випадком франшиза за ризиком оздоблення та комунікації, складає 500 грн., за ризиком вміст становить 500 грн., відповідно загальний розмір франшизи за страховим випадком 1000 грн. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За змістом п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку №1095 від 11.12.2017р. СПД [PERSON] вартість матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] склала 68347,20 гривень. Згідно з страховим актом № 5 страхова виплата за умовами договору страхування № 670131380.17 від 07.07.2017 р. склала 67347,20 грн., яка була перерахована позивачем на рахунок [PERSON] на підставі платіжного доручення №2110 від 19.02.2018 р. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України. При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримання вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Системний аналіз зазначених положень законодавства у взаємозв`язку із положеннямистатті 1166 ЦК Українидає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані, своєчасно усувати недоліки у його роботі, а також самовільно не втручатися у внутрішньобудинкову систему водопостачання або водовідведення. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником. Однак, на момент залиття квартири [ADDRESS] 11.12.2017 р., відповідач [PERSON] не була власником кварти [ADDRESS] , а також не була зареєстрована в даній квартирі. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідно до частини другої статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позивач у справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Позивачем не доведено, що шкода заподіяна з вини відпрвідача [PERSON] . Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed