Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказали, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7646 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1059, яка розташована на території Кілійської міської ради, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серыъ I- ОД № 018963, виданого 10 липня 2000 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128. Однак, оригінал державного акту було втрачено, у позивачів наявна лише копія. Після смерті [PERSON] , Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 117/2013. За життя [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого вона заповідала [PERSON] земельну ділянку. Однак, [PERSON] не прийняв спадщину протягом шести місяців, тобто пропустив строк для прийняття спадщини. У свою чергу, [PERSON] , подав заяву про вступ у спадщину, тому [PERSON] подав заяву про надання згоди на включення [PERSON] до кола спадкоємців за законом. Однак, нотаріусом не було видано свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7646 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1059, яка розташована на території Кілійської міської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 018963, виданого 10 липня 2000 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на 1/2 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7646 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1059, яка розташована на території Кілійської міської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 018963, виданого 10 липня 2000 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7646 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1059, яка розташована на території Кілійської міської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 018963, виданого 10 липня 2000 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивачів [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачів, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26.10.2022 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 294 від 29.09.1958 року, /а. с. 12/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.1977 року м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 292 від 12.09.1961 року, /а. с. 13/. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 018963, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів встановлено, що [PERSON] на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 76 га, кадастровий номер: 5122310100:01:001:1059, яка знаходиться на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 452, /а. с. 21/. Згідно заповіту від 15.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 5678 встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 3, 76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 018963, виданого Кілійською міською радою 10.07.2000 року, заповіла - [PERSON] , /а. с. 15/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 496 від 20.12.2012 року, /а. с. 14/. Відповідно до заяви [PERSON] поданої до органів нотаріату від 28.01.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 112 встановлено, що заявник приймає спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , /а. с. 24/. Згідно заяви [PERSON] , поданої до органів нотаріату від 28.01.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 113 встановлено, що заявник приймає спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , /а. с. 23/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 70592686 від 10.11.2022 року встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрита спадкова справа № 117/2013. Згідно інформації щодо оформлення спадщини на нерухоме майно за вих. № 112/1-16 від 11.10.2022 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, /а . с. 22/. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки площею 3,7646 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1059, яка розташована на території Кілійської міської ради [PERSON] , яка померла [INFO] . Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно їх право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved