Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, яка заподіяна пошкодженням транспортного засобу автомобіля DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] в розмірі 29\~380 гривень 00 копійок. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в грудні 2020 року він передав відповідачу вказаний автомобіль для особистого користування, а 24 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої автомобілем керував відповідач. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а відповідач згідно постанови суду був визнаний винуватим у скоєнні цього ДТП, після чого пообіцяв у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. Проте згодом відмовився сплачувати за ремонт і станом на жовтень 2021 року не відшкодував 11\~200 гривень за ремонті роботи та 18\~180 гривень за придбані запасні частині. У період січень-березень 2021 року позивач самостійно оплатив такі роботи та придбані запасні частини, а відповідач не відшкодував таку шкоду, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні 21 грудня 2022 року позивач свої вимоги підтримав та пояснив суду, що в 2020 році його знайомий [PERSON] порекомендував [PERSON] як порядну людину, якій потрібен автомобіль. Оскільки позивач займається ремонтом автомобілів та у нього було вільне авто, тому він погодився передати автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] [PERSON] для користування, за що останній сплачував йому символічні кошти, а 24 грудня 2020 року в м. Дніпро сталася ДТП за участю вказаного автомобіля, за кермом якого був [PERSON] . Після чого позивач сказав на яку станцію технічного обслуговування слід 26 грудня 2020 року доставити машину і домовилися з відповідачем, що він сплатить за ремонт. Оскільки на цій станції технічного обслуговування позивача добре знали, то [PERSON] дозволили брати автомобіль до повного відновлення, у зв`язку з чим він в січні 2021 року на цьому автомобілі також їздив, а повністю машину відремонтували лише 18 січня 2021 року та дали позивачу відстрочку з оплати до березня 2021 року, а 18 січня 2021 року позивач забрав автомобіль з ремонту та згодом продав його. Кошти за ремонт відповідач йому не відшкодував. Представник позивача адвокат Лопатько С. В. підтримала позов та просила його задовольнити посилаючись на те, що відповідач не довів суду факт того, що він самостійно відновив автомобіль після ДТП. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях позов не визнав та пояснив, що в 2020 році він отримав автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] від позивача на умовах оренди зі сплатою щотижнево 1\~700 гривень та на умовах, що він користується автомобілем, а ремонтні роботи здійснює позивач як власник. В грудні 2020 року сталася ДТП, а постановою суду він був визнаний винуватим у порушенні Правил дорожнього руху України (далі ПДР), після чого самостійно відремонтував автомобіль, який не отримав значних пошкоджень. Тому він продовжував ним користуватися паралельно здійснюючи ремонт, у зв`язку з чим 10 січня 2021 року відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП під час керування цим автомобілем, а згодом провадження було закрите у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Потім приблизно 12-13 січня 2021 року він повернув автомобіль позивачу та ніяких претензій з його боку не було. Тому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки ремонт автомобіля був здійснений за його рахунок, а не за рахунок позивача. Представники відповідача адвокати Цалин Р. В. та Костюченко М. С. також заперечували проти позову, надавши і письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.15-16). Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року у справі № 932/250/21 [PERSON] визнаний винуватим у тому, що 24 грудня 2020 року рухаючись в районі будинку № 31Д по пр. Б. Хмельницького в м. Дніпро та керуючи автомобілем DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено Логан», номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 24). Постанова набрала законної сили 02 лютого 2021 року. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином належними та допустимим доказами суду доведено факт того, що автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] , 24 грудня 2020 року отримав механічні пошкодження з вини відповідача, що також не оспорювалося і самим відповідачем. Відповідно до замовлення-наряду, який виписаний ФОП [PERSON] (а.с.36), автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] , заїхав на станцію технічного обслуговування 26 грудня 2020 року та виїхав 18 січня 2021 року. Також відповідно до вказаного наряду-замовлення були виконані наступні ремонті роботи: кузовні роботи; зварювальні роботи; встановлення радіатора охолодження; встановлення радіатора кондиціонера; заправка кондиціонера; встановлення фари основного світла; встановлення механізму склоочисника; встановлення вентилятора охолодження; встановлення телевізора (кріплення радіаторів). Вартість таких робіт склала 11\~200 гривень, а вартість придбаних запасних частин 18\~180 гривень. Судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року було закрито провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, що 10 січня 2021 року об 11 годині 35 хвилин він керував автомобілем DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] в районі будинку № 51 по пр. Слобожанський в м. Дніпро з ознаками наркотичного сп`яніння. Постанова суду набрала законної сили 16 лютого 2021 року (а.с.72-74). У зв`язку з тим, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року встановлено факт керування відповідачем автомобілем позивача 10 січня 2021 року, а позивач посилається на те, що автомобіль був повністю відремонтований після ДТП лише 18 січня 2021 року та в цей день виїхав зі станції обслуговування, тому суд не приймає в якості належного доказу досліджений заказ-наряд, згідно якого автомобіль виїхав зі станції технічного обслуговування лише 18 січня 2021 року. Крім того в заказі-наряді не вказно адресу розташування такої станції технічоного обслуговуаання. Згідно пояснень позивача, [PERSON] мав можливість отримати автомобіль не в повністю відновленому стані та керувати ним 10 січня 2021 року без дозволу позивача. Проте, п.п. а) п. 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, передбачена ст. 121 КУпАП. Однак, докази про те, що [PERSON] 10 січня 2021 року керував технічно не справним автомобілем до його повного відновлення 18 січня 2021 року, суду не надано, а тому суд не приймає посилання позивача про те, що [PERSON] 10 січня 2021 року без дозволу позивача керував автомобілем, який не був відремонтований, оскільки як стверджує позивач повне відновлення автомобіля відбулося лише 18 січня 2021 року. Протокол на відповідача працівниками поліції за ст. 121 КУпАП складено не було, а автомобіль був зупинений для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд зазначає, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. У свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Тому суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що належний йому автомобіль перебував ремонті згідно заказу-наряду у ФОП [PERSON] в період з 26 грудня 2020 року по 18 січня 2021 року, оскільки факт користування автомобілем в цей період, а саме - 10 січня 2021 року відповідачем доведено належними доказами. Також суд не приймає в якості належного та допустимого доказу копію прибуткового касового ордеру без номера та без дати і квитанцію до прибуткового касового ордеру № 264 від 23 березня 2021 року (а.с.18) про прийняття від [PERSON] 29\~380 гривень в якості виручки за ремонт автомобіля DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] , на підставі наступного. Відповідно до п. 25 постанови Правління НБУ від 29 грудня 2017 року № 148 «Про затвердження\~Положення про\~ведення касових\~операцій у\~національній валюті\~в Україні»\~(в\~редакції на\~день складання\~прибуткового касового\~ордеру),\~приймання готівки\~в касу\~проводиться за\~прибутковим касовим\~ордером,\~підписаним головним\~бухгалтером або\~особою,\~уповноваженою керівником\~установи/підприємства.\~До прибуткових\~касових ордерів\~можуть додаватися\~документи,\~які є\~підставою для\~їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим. В той жде час до матеріалів справи позивач надав як квитанцію, яка мала бути видана йому як відривна частина від прибуткового касового ордеру, так і сам касовий ордер одним документом (а.с.18). Суд не приймає в якості належного та допустимого доказу такий документ, оскільки він оформлений з порушенням вимог постанови Правління НБУ від 29 грудня 2017 року № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (в редакції на день складання прибуткового касового ордеру) та у зв`язку з тим, що у позивача наявний і прибутковий касовий ордер і не відірвана квитанція, а вказане свідчить про те, що кошти не були фактично перераховані та оприбутковані ФОП [PERSON] . Тому суд вважає, що позивач не довів суду, що він сплатив 29\~380 гривень за ремонт автомобіля, оскільки докази здійснення такої оплати відповідно до вимог законодавства суду не надані. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилається позивач, правові підстави для задоволення позову відсутні. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000 гривень, суд посилається на наступне. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд дійшов висновку, що\~підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відсутні. Відповідно до ч. 1, п.2 . 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються \~у разі відмови в позові на позивача. Таким чином,\~у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed