Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить кватира [ADDRESS] . У вказаній квартирі з 27.03.2003 року зареєстрований та проживає син позивачки [PERSON] . Позивачка зазначає, що відповідач неодноразово чинив домашнє насильство відносно неї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, розтрату її власних коштів та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю позивачки. Факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття підтверджується численними протоколами про адміністративне правопорушення та терміновими заборонними приписами стосовно кривдника, починаючи з 2019 року. Окрім цього, [PERSON] був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у справі №199/8553/19. Також, станом на 29.08.2022 року на розгляді Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська наявна справа №199/4925/22 за вчинення домашнього насильства, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування. Тобто, відповідачем з 2019 року систематично порушуються правила співжиття, вжиття заходів попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд виселити [PERSON] , [INFO] , із квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить кватира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Кретовою Н.Б., зареєстровано в реєстрі за №5-8280 (а.с.11-12). У вказаній квартирі з 27.03.2003 року зареєстрований та проживає син позивачки [PERSON] , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділом обліку проживання фізичних осіб від 02.08.2022 року (а.с. 13). Відповідно до положення\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма\~\~визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Така правова позиція викладена у\~постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 р. у справі №6-709цс16, яка залишилась незмінною у практиці Верховного Суду та враховується судом у рамках розгляду даної справи, згідно з ч.4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.157 ЖК УРСР\~члена сім`ї власника житлового будинку може бути виселено у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених ч.1\~ст.116 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.116 ЖК УРСР\~передбачено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Для застосування норм цієї статті (за аналогією) необхідна наявність двох умов:\~систематичне порушення правил співжиття, а\~також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. У рамках розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач протягом останніх кількох років систематично порушує правила співжиття, вчиняючи щодо позивачки домашнє насильство. Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: копіями термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] відносно [PERSON] від 27.09.2019 року, 20.06.2022 року, 10.08.2022 року, 13.09.2022 року (а.с.13 зворот., 14, 14 зворот.); постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2019 року у справі №199/8553/19, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП; постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.08.2022 року у справі №199/4925/22, якою [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, та закрито адміністративну справу в силу малозначності скоєного ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Стороною відповідача вказаних обставин не спростовано. Судом встановлено, що відповідач, систематично порушуючи правила співжиття, створює складні умови позивачці та іншим членам сім`ї для проживання з ним в одному житловому приміщенні, змінювати свою поведінку не бажає, попередні заходи впливу виявились безрезультатними. Своїми діями відповідач порушує право власності позивачки, чинить їй перешкоди у користуванні майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов задовольнити та виселити [PERSON] , [INFO] , із квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved