Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

15 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вказану квартиру позивач придбала у дружини відповідача - [PERSON] . За умовами договору купівлі-продажу даної квартири продавець зобов`язався виписатися з відчужуваної квартири в строк семи днів з дня підписання цього договору, а у випадку порушення цього зобов`язання в зазначений термін виписка може бути здійснена покупцем самостійно. Чоловік продавця - [PERSON] надав згоду на укладення та підписання цього договору. На даний час відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні і в позасудовому порядку вирішити питання про зняття його з реєстрації не вдалося. Враховуючи, що припинення права власності на житло у колишнього власника тягне за собою втрату ним та членами його сім`ї права користування ним, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~на електронну\~адресу суду\~надіслав заяву,\~в якій просить справу розглянути за його відсутності, вказавши, що знаходиться поза межами України та не заперечує проти прийняття рішення про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2022 року (а.с. 6-8) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 вересня 2022 року (а.с. 9). Так, 30 вересня 2022 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 13 вказаного договору продавець зобов`язалася виписатися з відчужуваної квартири в строк семи днів з дня підписання цього договору. У випадку порушення цього зобов`язання в зазначений термін виписка може бути здійснена покупцем самостійно. У пункті 14 договору зазначено, що згода чоловіка продавця [PERSON] на укладення та підписання цього договору викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчена [PERSON] , нотаріусом нотаріальної палати Мурсії, з офісом в Агілас, нотаріальний округ Лорка, 27 вересня 2022 року за № 384, апостилізована паном [PERSON] , нотаріусом в Ангілас, за дорученням Декану 28.09.2022 за № 89/22, справжність підпису переклала засвідчено Брагіною Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 вересня 2022 року, за № 283. З копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що в указаній квартирі зареєстрований відповідач (а.с. 10, 13). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~321\~Цивільного кодексу\~України право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Враховуючи викладене, позицію відповідача у справі, який не заперечує проти задоволення позову, а також те, що припинення права власності на житло у колишнього власника тягне за собою втрату ним та членами його сім`ї права користування житлом, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved