Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від SAMDN52000203268601 від 26.12.2014 року у розмірі 17747,40 грн., яка складається з: 13711,19. індексу інфляції та 4036,21 грн. 3% річних від простроченої суми. Позовні вимоги мотивовані тим, що\~ [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.12.2014, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 27880,90 грн. 26.04.2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 стягнуто заборгованість в розмірі 57601,25 грн., яка нарахована станом на 14.04.2016. Позивач зазначає, що ухвалення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 27880,90 грн., згідно з якою нараховується інфляційне збільшення та 3% річних. Період нарахування визначено позивачем з 27.04.2016-22.02.2021. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 12.12.2022 учасники справи не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд даної справи провести без участі позивача та його уповноваженого представника. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте судова повістка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).\~Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 26.12.2014 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та\~відповідачем\~ було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.12.2014, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 27880,90 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем на час звернення до суду у 2016 році з вимогою про стягнення з\~ [PERSON] \~складала 57601,25 грн., з яких: 27880,90 грн. - заборгованість за кредитом; 6593,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 151613. - заборгованість за комісією; 7513,30 штраф. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 у справі №521/8057/16-ц позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57601,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані на прострочену суму заборгованості за тілом кредиту 27880,90 грн. за період з 27.04.2016-22.02.2021 індекс інфляції 13711,19 грн. та 3% річних на суму 4036,21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 у справі №521/8057/16-цц, встановлена заборгованість відповідача перед позивачем яка не сплачена. Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок наданий позивачем, суд дійшов висновку про стягнення в примусовому порядку з\~гончар [PERSON] \~на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 17747,40 грн., що складається з 13711,19 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 4036,21 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 27.04.2016-22.02.2021р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved