Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

В липні 2022 року позивач - сільськогосподарський виробничий кооператив «Лабунський» (далі CВК «Лабунський») звернувся до суду з позовом, з урахуванням змінених та уточнених позовних вимог, у якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,8064 га, що знаходиться на території Новолабунської сільської ради Шепетівського (бувшого Полонського) району Хмельницької області, з кадастровим номером 6823685000:08:002:0029, укладений 29 вересня 2017 року між фермерським господарством «АГРАРНИКК» (далі ФГ «АГРАРНИК-К») та [PERSON] та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 29.09.2017 року, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Позов мотивовано тим, що 04.03.2011 між СВК «Лабунський» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки б/н з кадастровим номером 6823685000:08:002:0029, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Полонському районі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис 30.10.2012. В липні 2022 року позивачу стало відомо, що [PERSON] уклала з ФГ «АГРАРНИК-К» договір оренди спірної земельної ділянки без відома та згоди позивача, при наявності чинного договору, який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.09.2017, вчинений державним реєстратором Понінківської селищної ради Ніколішиною А.В. Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзив на позов відповідачі та третя особа не подали. 08 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням змінених та уточнених вимог, підтримав та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до клопотання, поданого нею 15.09.2022, просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Кедрун Л.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи позов безпідставним, посилаючись на інформаційну довідку №309902275 від 15.09.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де у розділі актуальна інформація відсутні дані про реєстрацію договору оренди землі від 04.03.2011 року. Крім того вказував, що оскільки предметом позову є договір від 29.09.2017, то слід закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору так як договору такого не існує, а договір між ФГ «АГРАРНИК-К» та [PERSON] укладено 05.09.2017. Третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Понінківської селищної ради Ніколішина А.В. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлагає до задоволенння з наступних підстав. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.\~\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст. 6 ЦПК України). Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. 15,16,20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що для [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить земельна ділянка площею 2,8064 га, що знаходиться на території Новолабунської сільської\~ради Полонського району Хмельницької області, кадастровий номер 6823685000:08:002:0029, про що свідчать дані Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №578619 (а.с.5) та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 64). 04.03.2011\~ [PERSON] \~уклала договір\~орнеди вищезазначеної\~земельної ділянки\~з СВК\~«Лабунський». Державна реєстрація договору оренди землі була проведена відділом Держкомзему у Полонському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.10.2012 року за № 682360004003740. З п.43 цього договору вбачається, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Орендна плата врегульована окремим розділом в договорі оренди, що має тотожну назву. Договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів його державну реєстрацію. В договорі, зокрема, вказано : п. 8 - договір укладено на 10 років (з урахуванням періоду ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Також в договорі вказано, що його невід`ємними частинами є: - план або схема земельної ділянки; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості); - акт приймання-передачі об`єкта; - проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених законом. В період чинності цього договору [PERSON] \~05.09.2017\~(а.с.62)\~укладає договір\~оренди цієї\~ж земельної\~ділянки з\~ФГ «АГРАРНИК-К»\~строком на\~10\~років. Державна реєстрація цього договору оренди землі була проведена державним реєстратором Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області Ніколішиною А.В., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 29.09.2017 року за № 22618302. Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. У ч. 3 зазначеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт "в" частини третьої статті 152 ЗК України). Відповідно до ст.ст. 6, 20 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону і виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року право оренди підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 532/384/16-ц п.п.117-120 свобода договору, передбачена\~статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством. Згідно із частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Отже, строк оренди земельної ділянки (існування права оренди земельної ділянки) не може починатися раніше за строк дії договору оренди такої земельної ділянки. Строк дії договору земельної ділянки, починається після набрання таким договором чинності, а не з моменту його укладення. За змістом статей 18 та 20 Закону про оренду землі, які підлягають застосуванню до договору оренди земельної ділянки згідно з вимогами\~статті 792 ЦК України\~та\~статті 93 ЗК України, укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації, що узгоджується з положеннями частини першої\~статті 210 ЦК України. Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору. Отже судом встановлено, що договір оренди землі який укладено між СВК «Лабунський» та [PERSON] №б/н 04 березня 2011 року зареєстровано в державному реєстрі земель 30 жовтня 2012 р., тому саме з 30 жовтня 2012 року цей договір набрав чинності. Оскільки в період дії вищезазначеного договору [PERSON] уклала 05 вересня 2017 р. новий договір №б/н оренди земельної ділянки з ФГ «АГРАРНИК-К», то такий договір не може нести будь яких юридичних наслідків для сторін цього договору оскільки є недійсним. Щодо твердження представника ФГ «АГРАРНИК-К» про те, що відсутній предмет спору та справа підлягає закриттю, то слід зазначити наступне. Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Як встановлено судом, спірний договір між [PERSON] та ФГ «АГРАРНИК-К» було укладено 05.09.2017, державна реєстрація якого була проведена 29.09.2017. Отже, як на момент пред`явлення позову, так і на даний час встановлено існування цього спірного договору. А невірну вказівку на дату вчинення цього договору суд сприймає як технічну помилку позивача, оскільки з копії доданого оспорюваного договору (а.с.62) чітко вбачається дата його укладення 05.09.2017, а дата державної реєстрації 29.09.2017. З підстав наявності копії оспорюваного договору в матеріалах справи така помилка не впливає на вирішення спору по суті, адже судом під час розгляду справи встановлено, що мова йде саме про цей договір. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з обох відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі по 2481 грн.

Outcome: approved