Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 19376, 14 грн. заборгованості за договором про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200170050 від 27.04.2021 року, укладеним між ним та ФОП [PERSON] , 54445,77 грн. заборгованості за договором про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200184830 від 18.07.2021 року, укладеним між ним та ФОП [PERSON] , а також судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 60200170050 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше-тм, згідно якого відповідач як клієнт отримав від постачальника на умовах прямого лізингу товар - телефон мобільний Apple iPhone 11 128GB Black (MWM02) вартістю 27930,24 грн. Згідно даного договору оплата вартості отриманого відповідачем товару повинна здійснюватись поетапно з розбивкою на 10 платежів. При цьому, відповідач в день укладення договору повинен був сплатити перший платіж в сумі 2793,02 грн., подальші платежі - щомісячно рівними частинами по 2793,02 грн. до 20 числа. Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отримання товару в розмірі 2800 грн., подальші щомісячні його платежі повинні були становити по 2792,25 грн. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). За вказаним договором відповідачем [PERSON] усього було сплачено лише 18600 грн., з них 28.04.2021 року - 2800 грн. (платіж при отримання товару), 19.05.2021 року - 2800 грн., 18.07.2021 року - 13000 грн. Крім того, 18.07.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 60200184830 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше-тм, згідно якого відповідач як клієнт отримав від постачальника на умовах прямого лізингу товари - телефон мобільний Apple iPhone 12 Pro 256GB Pacific Blue (MGMT3), чохол-накладку 12/12 Pro Silicone Case with MagSafe Deep Navy (MHL43), Apple 20W USB-C Power Adapter (MHJE3), скло LUME Protection 2.5D, загальною вартістю 49050,21 грн. Згідно даного договору оплата вартості отриманого відповідачем товару повинна здійснюватись поетапно з розбивкою на 10 платежів. При цьому, відповідач в день укладення договору повинен був сплатити перший платіж в сумі 4905,02 грн., подальші платежі - щомісячно рівними частинами по 4905,02 грн. до 20 числа. Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отримання товару в розмірі 4905 грн., подальші щомісячні його платежі повинні були становити по 4905,03 грн. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). За вказаним договором відповідачем [PERSON] усього було сплачено лише 4905 грн. (платіж при отримання товару). Таким чином, [PERSON] свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконав та повної оплати товарів не здійснив, в результаті чого позивач просить стягнути з нього заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. При цьому відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.04.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 60200170050 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше-тм (а.с. 8-9). Згідно вказаного договору [PERSON] на умовах прямого лізингу передано мобільний телефон Apple iPhone 11 128GB Black (MWM02) вартістю 27930,24 грн. Згідно п. 8.1. Договору, клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього Договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»). Оплата вартості отриманого відповідачем товару повинна здійснюватись поетапно з розбивкою на 10 платежів. При цьому, відповідач в день укладення договору повинен був сплатити перший платіж в сумі 2793,02 грн., подальші платежі - щомісячно рівними частинами по 2793,02 грн. до 20 числа. Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отримання товару в розмірі 2800 грн., подальші щомісячні його платежі повинні були становити по 2792,25 грн. Пунктом 12.5. Договору передбачено, що у разі прострочення сплати платежу повністю або частково на строк більше 30 днів клієнт зобов`язаний на вимогу процесинг-центра повернути товари за адресою місцезнаходження процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє клієнта від обов`язку погасити наявну поточну заборгованість за цим договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості за договором № 60200170050 від 27.04.2021 року заборгованість [PERSON] станом на 20.10.2022 року становить 19376,14 грн. (заборгованість за основним боргом) (а.с.6). Також встановлено, що 18.07.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 60200184830 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше-тм (а.с. 10-11). Згідно вказаного договору [PERSON] на умовах прямого лізингу передано телефон мобільний Apple iPhone 12 Pro 256GB Pacific Blue (MGMT3), чохол-накладку 12/12 Pro Silicone Case with MagSafe Deep Navy (MHL43), Apple 20W USB-C Power Adapter (MHJE3), скло LUME Protection 2.5D, загальною вартістю 49050,21 грн. Згідно п. 8.1. Договору, клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього Договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»). Оплата вартості отриманого відповідачем товару повинна здійснюватись поетапно з розбивкою на 10 платежів. При цьому, відповідач в день укладення договору повинен був сплатити перший платіж в сумі 4905,02 грн., подальші платежі - щомісячно рівними частинами по 4905,02 грн. до 20 числа. Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отримання товару в розмірі 4905 грн., подальші щомісячні його платежі повинні були становити по 4905,03 грн. Відповідно до п. 12.2. Договору №60200184830, у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення (п. 12.3. Договору). Пунктом 12.5. Договору передбачено, що у разі прострочення сплати платежу повністю або частково на строк більше 30 днів клієнт зобов`язаний на вимогу процесинг-центра повернути товари за адресою місцезнаходження процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє клієнта від обов`язку погасити наявну поточну заборгованість за цим договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості за договором № 60200184830 від 18.07.2021 року заборгованість [PERSON] станом на 20.10.2022 року становить 54445,77 грн., з яких 44145,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 10300,56 грн. - сума штрафних санкцій, нарахована у відповідності до п.п. 12.2-12.3 Договору (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із досліджених судом договору про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200170050 від 27.04.2021 року, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] , та договору про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200184830 від 18.07.2021 року, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] , встановлено, що останні укладені в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом. Отже, підписання договорів № 60200170050 та № 60200184830 про отримання товарів в системі Плати Пізніше свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ст. 806 ЦК України). Предметом договору лізингу згідно статті 807 ЦК України може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства.Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦПК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови договору про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200170050 від 27.04.2021 року, укладеного між ним та ФОП [PERSON] , договору про отримання товарів в системі Плати Пізніше-тм № 60200184830 від 18.07.2021 року, укладеним між ним та ФОП [PERSON] , та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 гривня, що підтверджується платіжним дорученням № 8368 від 19.10.2022 року (а.с. 5), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved