Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 180 від 22.02.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з позивача на користь АТ «Ідея Банк » заборгованості в сумі 41206 , 16 грн. (а.с.1-6). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2022 року йому стало відомо про те, що з його банківського рахунку заробітної плати були зняті грошові кошти , більше ніж 5000 грн., а також , що приватний виконавець наклав арешт на його рухоме та нерухоме майно. В подальшому з`ясувалося, що 22 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено нотаріальний напис за № 180 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів на підставі кредитного договору №Z40.11765.004613020 від 03.12.2018 року , на загальну суму 41206, 16 грн. На підставі вказаного виконавчого напису , приватним виконавцем Коваль В.О. постановою від 10.08.2022 року у виконавчому провадженні №69606801 було накладено арешт на його банківські рахунки та знято із зарплатної карти грошові кошти більше ніж 5000 грн. Зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчого напису. Жодних договорів з відповідачем він не укладав, претензій чи вимог про сплату боргу від нього не отримував. Наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений . Більше того, наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1864/6 від 22.12.2021 року приватна діяльність нотаріуса Солонець Т.М. зупинена, а тому 22.02.2022 року остання не мала права здійснювати щодо нього будь-яких виконавчих написів. Новозаводський районний суд м.Чернігова ухвалою від 08 вересня 2022 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач направив відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити в задоволенні позову . Треті особи у встановлений судом строк позицію щодо заявленого позову не висловили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. був вчинений виконавчий напис №180 , відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк», заборгованість за кредитним договором №Z40.11765.004613020 від 03.12.2018 року, за період з 04.07.2019 до 10.01.2022 року включно в розмірі 41206 грн. 16 коп, з яких: 21324 грн 45 коп - основний борг ; 7781 грн 24 коп - заборгованість за процентами ; 7918 грн 80 коп - прострочена плата за обслуговування кредиту; 2281 грн 67 коп - пеня; а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1900 грн 00 коп. (а.с.17). 10.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. відкрито виконавче провадження № 69606801 з примусового виконання виконавчого напису №180 від 22.02.2022 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с.18). В рамках виконавчого провадження №69606801 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. 10.08.2022 року винесена постанова про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.20 ). Згідно інформації Управління нотаріату від 05.08.2022 року , наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1864/6 від 22.12.2021 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Солонець Т.М. зупинена. ( а.с.22-23 ). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса. Узагальнена позиція позивача зводиться до існування спірної заборгованості, що унеможливлювало вчинення нотаріусом виконавчого напису. Окрім того, при винесенні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення процедури стягнення боргу. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Згідно з п.2 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону від 02.09.1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, натомість відповідачем не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню .

Outcome: approved