Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 14 серпня 2013 року з відповідачем [PERSON] у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (актовий запис №1846). Позов мотивує тим, що сімейне життя між подружжям не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільного господарства подружжя не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 10.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подала до суду клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище, обране під час реєстрації шлюбу. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позов визнав. На підставі положень ч.2\~ст.247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тобто, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, за відповідним актовим записом №1846. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе та суперечить інтересам подружжя. У шлюбі в позивача та відповідача народився [PERSON] , [INFO] . У ході судового провадження примирення між сторонами не відбулось. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, оскільки примирення між сторонами є неможливим, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат слід провести на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved