Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

04 серпня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогами про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину (а. с. 1-5). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . Син мешкає спільно із нею, та перебуває на її утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений даним рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та цих коштів недостатньо для матеріального утримання дитини. Також зазначила, що через війну в країні стрімко зросли ціни на всі продукти харчування, національна грошова одиниця зазнає інфляції. Враховуючи, що з 2021 року дитина навчається у школі, нею було придбано комп`ютер, оскільки для виконання низки завдань необхідний пошук додаткових матеріалів у мережі Інтернет. Окрім того, дитина має розвиватись не лише за шкільною програмою, оскільки для достатнього рівня культурного та духовного розвитку необхідна низка книжок, частину з яких можна знайти у вільному доступі в інтернеті. З 12 березня 2020 року в країні запроваджено карантин з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та враховуючи карантинні обмеження, у закладах освіти було запроваджено дистанційну форму навчання, що також стосується КЗО «Середня загальноосвітня школа № 83» ДМР, де навчається спільна дитина сторін. Тому придбання комп`ютера для дитини було необхідним заходом для забезпечення навчального процесу. Вартість придбаного комп`ютера становить 24157 гривень. Тому прохає суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1000 гривень щомісячно на частину від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 12078 гривень 50 копійок за понесені додаткові витрати на дитину. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків. 22 серпня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 10 серпня 2022 року, позивачкою усунуто. Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 20 вересня 2022 року (а. с. 43), яка надіслана учасникам справи 26 серпня 2022 року за вихідним № 14307/22-вих/2/204/1886/22 (а. с. 44), та отримана відповідачем 07 вересня 2022 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи (а. с. 72). 05 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 50-54), в якому відповідач позовні вимоги повністю не визнає. В обґрунтування відзиву зазначив, що у серпні 2020 року він одружився з [PERSON] , у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Окрім цього, у зв`язку із військовою агресією проти України, його трудова угода з ТОВ «Аттіка груп», де він працював старшим менеджером, була призупинена з 01 квітня 2022 року та на момент подачі відзиву на позов підприємство не поновило роботу, у зв`язку із чим він шукає нову роботу. Також зазначив, що не має особистого житла та проживає разом із родиною у квартирі своїх батьків разом із ними. Вказав, що не заперечує проти збільшення розміру аліментів до мінімального рівня, передбаченого чинним законодавством. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину зазначив, що придбання саме такої техніки не обґрунтовано, не було погоджено із ним та навіть не обговорювалось, тобто такі дії позивачки є виключно її бажанням і говорить про наявність матеріальної можливості для таких дій. Вважає, що доданий до позовної заяви товарний чек про придбання комп`ютера та рішення про перехід до дистанційного навчального процесу не є доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, тому правові підстави для їх стягнення відсутні. 11 січня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а. с. 64-66), у якій позивачка зазначає, що за словами відповідача він шукає нову роботу, оскільки його діяльність призупинена з 28 березня 2022 року та до закінчення воєнного стану, тобто, з моменту такого призупинення і до подання відзиву минуло вже 4,5 місяців. Позивачка критично ставиться до наданого відповідачем наказу про призупинення трудових відносин № 5 від 28 березня 2022 року, оскільки він підписаний рідним братом відповідача [PERSON] , який підтримує брата з приводу того, що позивачка повинна сама утримувати [PERSON] , оскільки дитина проживає разом із останньою. Відповідач не звертався до центру зайнятості з метою отримання допомоги у пошуку роботи або отримання іншої професії після курсів перекваліфікації, а також оформлення документів для отримання допомоги по безробіттю; станом на 18 жовтня 2022 року на ресурсі www.work.ua обліковується 614 вакансій менеджера (і це лише у Дніпрі), тобто ринок праці має потребу у такого роду профільних спеціалістах; до відзиву недодано жодного доказу, який би міг підтвердити, що відповідачем було здійснено заходи для пошуку роботи. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач не працевлаштований саме через низький рівень ділової активності, а не через відсутність пропозицій на ринку праці. Купівлю саме такого комп`ютера між сторонами не обговорювалась, оскільки відповідач відмовляється від участі у будь-яких переговорах із позивачкою. Тому позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог. 09 листопада 2022 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідач не заперечує і залишає на розсуд суду питання щодо збільшення розміру аліментів до мінімального рівня, передбаченого чинним законодавством. Вважає, що позивачка досить емоційна особа, її вимоги не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити в повному обсязі, пояснення надала аналогічні позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні прохав позов задовольнити частково, вказавши на те, що не заперечує проти збільшення розміру аліментів та заперечив щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 10\~грудня 2014\~року (а.\~с.\~10,\~34).\~Дитина проживає\~разом із\~позивачкою (а.\~с.\~15,\~42)\~та перебуває\~на її\~утримані.\~Відповідач матеріальної\~допомоги добровільно\~не надає.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~21\~грудня 2014\~року з\~відповідача на\~користь позивачки\~на утримання\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягнуто аліменти\~у твердій\~грошовій сумі\~1000\~гривень щомісячно\~до досягнення\~дитиною повноліття\~(а.\~с.\~18\~та на\~звороті,\~36\~та на\~звороті).\~Дитина навчається\~у 2-а\~класі Комунального\~закладу освіти\~«Середня загальноосвітня\~школа №\~83»\~Дніпровської міської\~ради,\~що підтверджується\~довідкою №\~235\~від 01\~липня 2022\~року (а.\~с.\~12,\~39).\~У школі\~запроваджено тимчасовий\~перехід на\~дистанційну форму\~навчання (а.\~с.\~13,\~14,\~37,\~38).\~Позивачка придбала\~комп`ютер моноблок 23.8'' НР All-in-One White (158r3tf) для дистанційного навчання сина, що підтверджується замовлення клієнта № 3674657 від 18 листопада 2021 року та фіскальним чеком від 21 листопада 2021 року (а. с. 16, 41). Відповідно до наказу ТОВ «Аттіка Груп» № 5 від 28 березня 2022 року, призупинена дія трудового договору зокрема із [PERSON] на період дії воєнного стану, у зв`язку із військовою агресією проти України (а. с. 55). Відповідач одружився із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 серпня 2020 року (а. с. 56), від шлюбу має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1000 гривень щомісячно на частину від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 12078 гривень 50 копійок за понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 12078 гривень 50 копійок. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до вимог ст. 192 СК розмір аліментів, зазначено, що визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що малолітньому [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 8 повних років. Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, який з 1 грудня становить 2833 гривні. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів, визначений рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року, є набагато нижчим за рівень прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням того, що дитина відповідно до чинного законодавства України має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, при цьому відповідач у судовому засіданні не заперечував сплачувати більший розмір аліментів, ніж встановлений судовим рішенням, суд дійшов висновку про можливість зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року, та вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частини від усіх його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. На підставі викладеного, заважаючи на те, що зазначені позивачкою витрати не є додатковими у розумінні статті 185 СК України, адже не викликані особливими обставинами, а є витратами на утримання дитини (аліментами), у тому числі на навчання, ці витрати не погоджувались із відповідачем, тобто здійснювалися позивачкою на власний розсуд, не з`ясовуючи чи має він можливість сплачувати такі витрати, суд дійшов переконливого висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину судом не встановлено, через що у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial