Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: -визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] ; -зобов`язати Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження №518 від 06 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Білгород-Дністровський, Одеської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), виключити з актового запису про народження №518 від 06 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] дані про батька [PERSON] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище та по-батькові дитини з « [PERSON] » на [PERSON] ». Короткий зміст та обґрунтування позову Позивач з відповідачем з 2019 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] народилась донька [PERSON] . Оскільки в той період [PERSON] перебувала у шлюбі із іншим відповідачем [PERSON] , з яким фактично не проживала, то в свідоцтві про народження нашої доньки батьком вказано саме відповідач, то прізвище дитини вказано « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] ». Після народження доньки сторони проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно брали участь у вихованні та утриманні дитини. Позивач зазначає, що увесь час з моменту народження доньки [PERSON] вона проживала разом з позивачем [PERSON] та матір`ю [PERSON] , яка не підтримувала шлюбні відносини із своїм чоловіком [PERSON] 28 вересня 2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням по справі № 495/6398/22. Втім, ані відповідач [PERSON] , ані мати дитини [PERSON] , не оспорювали факт батьківства позивача. Позивач вказує, що увесь час він вважав, що у свідоцтві про народження дитини [PERSON] батьком зазначений він, а не [PERSON] . Однак з моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] позивач дізнався, що документально батьком доньки [PERSON] вказано не його, а відповідача [PERSON] . Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини які зазначені в позові та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву від 05.12.2022 року про розгляд справи у її відсутність, в зв`язку з тим, що біологічним батьком дитини є саме позивач, просила суд визнати його батьком та внести зміни до актового запису. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, 05.12.2022 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що з 2019 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] народилась донька [PERSON] . Оскільки в той період [PERSON] перебувала у шлюбі із іншим відповідачем [PERSON] , з яким фактично не проживала, то в свідоцтві про народження нашої доньки батьком вказано саме відповідач, то прізвище дитини вказано « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 06 жовтня 2021 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , [INFO] , про що 06.10.2021 року в книзі реєстрації актів про народження був зроблений актовий запис за №518, в графі батько вказано - « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». З матеріалів справи та пояснень позивача встановлено, що він визнає своє батьківство по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не заперечує щодо його батьківства відносно дитини. Після народження доньки сторони проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно брали участь у вихованні та утриманні дитини. 28 вересня 2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням по справі № 495/6398/22. Таким чином, біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved