Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., [PERSON] , приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію прав посилаючись на те, що 0.06.2007 року між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір № 014/6561/82/83189 відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 20\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 20,04 % з кінцевим терміном повернення 06.06.2028р. 06.07.2007 р. між цими ж сторонами укладений договір іпотеки з метою забезпечення вимог згідно вищевказаного кредитного договору. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2015 року з позивача та [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 105 853 грн. 14 коп. 18 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 549 про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , яка належить позивачу. Про існування даного напису останньому стало відомо у березні 2021 року під час ознайомлення з виконавчим провадженням. 16.11.2020 року ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації даної квартири, переможцем торгів стала [PERSON] за якою зареєстровано право власності на спірну квартиру. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2022 року виконавчий напис від 18.06.2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Дана квартира є єдиним місцем проживання позивача, реалізація нерухомого майна не узгоджується з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» Електронні торги проведені з недотриманням норм закону, порушують права позивача, торги проведені на підставі виконавчого документу, який не підлягав виконанню, а тому просив визнати протокол № 511832 від 16.11.2020 р. про проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки у ВП № 60066062 від 26.11.2020р. недійсним, як такі, що випливають з висновку про недійсність проведених прилюдних торгів та їх результатів. У зв`язку з цим відсутні підстави для набуття [PERSON] права власності на зазначену квартиру, а відтак і для державної реєстрації права власності на вказану квартиру. Щодо строків позовної давності, просив врахувати, що Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19» від 30.03.2020 № 540-ІХ ( далі Закон №540-ІХ) набрав чинності з 02.04.2020 року та з цього часу діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину. Тому строк, який розпочався 17.11.2020 р. продовжується по теперішній час, а тому позов поданий в межах строку позовної давності. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Позивачем не доведено, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин, що існували об`єктивні, незалежні від позивача перешкоди, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання даного позову. Граничний строк на звернення з даним позовом сплинув у червні 2021 року. Закон №540-ІХ на який посилається позивач, а саме строки визначені ст. 48 Закону України «Про іпотеку» на період карантину не продовжувались, а тому твердження позивача , що строк позовної давності, перебіг якого розпочався 17.11.2020 року продовжується по теперішній час є необґрунтованим та безпідставним. Просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачі Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву щодо заперечення позовних вимог, оскільки обставини на які посилається позивач не відповідають дійсності. Електронні торги проведені з дотриманням норм законодавства. У разі незгоди з діями приватного виконавця позивач міг оскаржити їх. Спірна квартира не є єдиним житлом позивача. Крім того, позивачем не наведено жодних доказів поважності пропуску процесуальних строків, в період з 05.04.2021 року останній активно приймав участь у судових справах проти банку, несвоєчасне звернення з позовною заявою не ґрунтується на обставинах , які є непереборними та мають об`єктивний, істотний характер. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Статею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України \~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч.1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутится до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 жовтня 1997 року виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК , договору про поді нерухомого майна ( квартири), що є спільною сумісною власністю від 22 травня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., договору дарування від 26 травня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального Башинською Т.В. кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . 06 червня 2007 року між «АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем укладено договір іпотеки №001059\\6561\\331605 відповідно до умов якого даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя «АТ «Райффайзен Банк Аваль», що витікають з кредитного договору № 014\\6561\\82\\83189 від 05 червня 2007 року, а також додаткових угод до нього, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит до 05 червня 2021 року в розмірі 20\~000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки та у випадках передбаченим кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 218\~000 грн. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено. Стягнено з [PERSON] , [PERSON] ,\~солідарно\~на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»\~\~\~\~заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2007 року № 014/6561/82/83189 в сумі 105853,14 грн. Рішення набрало законної сили. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17 червня 2016 року звернуто до примусового виконання рішення суду та станом на 18 березня 2021 року залишок заборгованості за виконавчим документом складає 79\~568 грн. 85 коп. 18 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинений виконавчий напис щодо звернення стягнення на кв. [ADDRESS] та належить [PERSON] . Згідно протоколу проведення електронних торгів № 511832 від 16.11.2020 року проведених Державним підприємством «Сетам», вказане майно реалізоване 16.11.2020 за ціною 510\~385 грн. Переможцем електронних торгів згідно протоколу проведення електронних торгів № 511832 від 16.11.2020 є [PERSON] . Відповідно до акту приватного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 26 листопада 2020 року, приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 6066062 з примусового виконання виконавчого напису № 549 від 18.06.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. щодо звернення стягнення на чотирьох кімнатну квартиру загальною площею 62 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального Башинською Т.В. 26.05.2007 року за р. № 31336 та свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК 15.10.1997 р., договору про поділ нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22.05.2007року за р.№ 3043 і зареєстрованим КП БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу під № 124/16885; реєстраційний № 18928236. Вищевказане майно є предметом Договору іпотеки, що посвідчений 05 червня 2007 року Кас`яненко Л.В. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим № 2914. Зазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Іпотекодавцем є [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] . Акт виданий на підставі протоколу проведення електронних торгів № 511832 від 16.11.2020 аитданого Державним підприємством «Сетам» Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 січня 2022 року по цивільній справі № 552/1591/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів позовні вимоги задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса,вчинений 18.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №549 про звернення стягнення на чотирьох кімнатну квартиру загальною площею 62,0 м.кв., яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 26.05.2007 року за р.№3136 та свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК 15.10.1997 року, договору про поділ нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22.05.2007 року за р.№3043 і зареєстрованих в КП БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу під №124/16885; реєстраційний №18928236. Рішення набрало законної сили. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). Згідно з\~статтею 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження\~як завершальна\~стадія судового\~провадження та\~примусове виконання\~рішень інших\~органів (посадових\~осіб)\~- це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону\~та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої\~статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій\~статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою ПалатоюВерховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від\~23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Згідно зі\~статтею 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.4 \~статті 656 ЦК України\~до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства (частина перша\~статті 215 цього Кодексу). Згідно зі статями\~4,\~10,\~203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та\~ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених\~Конституцією України\~та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до\~Конституції України\~(статті\~1,\~8 Конституції України). Стаття 204 ЦК України\~визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 \~статті 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15;від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги. Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню,\~тому суд дійшов висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, що призвело до порушення майнових прав позивача. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61-11606св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 202/1698/17 (провадження № 61-6431св20). Таким чином, в силу статей\~203,\~215 ЦПК України, обґрунтованими є вимоги позивача [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів з продажу чотирьох кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , а також виданих за результатами цих торгів: протоколу проведення електронних торгів № 511832 від 16 листопада 2020 року та акту приватного виконавця про реалізацію предмету іпотеки. Вирішуючи питання про припинення права власності, набутого відповідачем [PERSON] в результаті спірного правочину, суд приймає до норми \~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Рішення суду щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такого способу захисту порушених речових прав,\~як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення: про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Наведена вище правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 28.10.2020 року № 910/10963/19. Що стосується строку позовної давності, то суд виходить з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20) вказано, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої\~статті 267 ЦК України\~позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~\~(стаття 257 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До вимог про оскарження прилюдних (електронних) торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Згідно зі\~статтею 48 Закону України «Про іпотеку»\~ іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена\~статтею 48 Закону України «Про іпотеку». Згідно\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~ доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~ 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(зі змінами) з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин. Таким чином, з огляду на встановлення карантину на всій території України з 12 березня 2020 року, вважається що строки позовної давності, закінчення яких припадало на період дії карантину, є продовженими. А тому позивачем дотримано строк позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме 10\~479 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, тобто з Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., [PERSON] , приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. на користь позивача у розмірі по 2\~619 грн. 90 коп. з кожного.

Outcome: approved