Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») з вимогою стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 51158,64 грн., що складається з пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32872,07 грн., 3 % річних у розмірі 5428,93 грн. та інфляційних втрат у розмірі 12857,64 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.01.2019 о 17 год. 55 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке шосе та просп. Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , що належить йому на праві власності. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2019 у справі №200/1584/19 водія [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу ОСЦПВ АМ 8150728, позивач з метою компенсації спричинених збитків звернувся до відповідача в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, 25.01.2019 позивачем було письмово повідомлено страхову компанію ПрАТ «СК «УПСК» про дорожньо-транспорту пригоду, а також надано на огляд пошкоджений транспортний засіб «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] . 17.06.2021 представником позивача було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Однак листом №1319/18 від 04.04.2019 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , тобто він не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу ОСЦПВ АМ 8150728 від 18.11.2018. Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, з метою захисту своїх порушених прав [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником подано до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у якому позовні вимоги підтримано. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.01.2019 о 17 год. 55 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке шосе та просп. Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується копією полісу ОСЦПВ АМ 8150728, та автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є власником вказаного транспортного засобу. 25.01.2019 року позивачем було письмово повідомлено страхову компанію ПрАТ «СК «УПСК» про дорожньо-транспортну пригоду, а також надано на огляд пошкоджений транспортний засіб «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальних збитків. Згідно з постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2019, постановленою у справі №200/1584/19, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно полісу ОСЦПВ АМ/8150728 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «УПСК». З метою компенсації спричинених збитків позивач звернувся до відповідача в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Листом №1319/18 від 04.04.2019 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи таке рішення тим, що оскільки водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , він не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №АМ/8150728 від 18.11.2018. Не погоджуючись із таним рішенням відповідача, з метою захисту своїх порушених прав [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідним позовом до ПрАТ «УПСК», в результаті чого рішенням суду від 26.02.2021, постановленим у справі № 932/12857/19, позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю: стягнено несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 99 000, 00 грн.; 3% річних за період за період з 11.04.2019 по 25.04.2019 в сумі 1 074, 08 грн.; інфляційні втрати за період з 11.04.2019 по 25.04.2019 в сумі 1 683,00 грн.; пеню за період з 11.04.2019 по 25.04.2019 в сумі 12 482, 14 грн., а також судовий збір в сумі 1 140, 87 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.06.2021 вказане рішення суду в скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь позивача [PERSON] : суму страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн.; 3% річних за період за період з 11.04.2019 по 25.08.2019 у розмірі 12 356,05 грн.; інфляційні втрати за період з 11.04.2019 по 25.08.2019 у розмірі 1 666 грн.; пеню за період з 11.04.2019 по 25.08.2019 у розмірі 1063,23 грн.; судові витрати в розмірі 1 121,03 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, за результатами розгляду цивільної справи №932/12857/19 з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] було стягнуто грошові кошти в розмірі 114 206,31 грн. 29.06.2021 відповідач здійснив виплату штрафних санкцій позивачу в розмірі 15085,28 грн., а 01.07.2021 - виплату несплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. З наведеного вище вбачається, що страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності було сплачене позивачу зі значним порушенням строку, оскільки відповідач виконав своє зобов`язання перед позивачем, виплативши страхове відшкодування, лише 01.07.2021, тобто зі значним простроченням. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування»: страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору урахування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №6-927цс16 та постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 2-438/12, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання до виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. До таких висновків під час розгляду подібних справ дійшов Верховний Суд, зокрема, під час розгляду справ №916/190/18 (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019) та №910/11249/17 (постанова Верховного Суду від 07.02.2018). Тобто вирішення судом спору про стягнення грошових коштів не змінює природи зобов`язання та підставі виникнення відповідного боргу. Порядок та умови виплати страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регламентовано спеціальним законом, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників - наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку - таїни, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Окрім наведеного, згідно пунктом третім частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Системний аналіз положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та Цивільного кодексу України дає змогу дійти однозначного висновку, що в разі настання страхового випадку та за умови надання потерпілою особою, в строк передбачений Законом, заяви на виплату страхового відшкодування, на страхову компанію покладається обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу па 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок - інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом, страховик,

Outcome: approved