Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

29.07.2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення грошових коштів отриманих відповідачем в зобов`язанні за договором який не може бути виконаний. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що згідно\~з рекламного\~оголошення відповідача,\~15.12.2020\~року він\~зустрівся з\~останнім та\~уклав усний\~договір на\~утеплення стін\~його квартири\~ [ADDRESS] .\~ [PERSON] \~зобов`язався\~виконати роботи\~по утепленню\~стін його\~квартири в\~грудні 2020\~року за\~9000\~грн.,\~він погодився\~і в\~якості авансу\~передав відповідачу\~7000\~грн..\~Отримання грошових\~коштів [PERSON] \~підтвердив своєю\~розпискою від\~15.12.2020\~року,\~яку [PERSON] \~написав власноруч.\~З часом\~позивач з`ясував,\~що [PERSON] \~свої зобов`язання\~за договором\~не виконує,\~посилаючись \~на погодні\~умови та\~інші причини\~в зв`язку\~з чим\~позивач впевнився,\~що відповідач\~свої зобов`язання\~за договором\~виконувати не\~бажає,\~разом з\~тим отримані\~гроші повертати\~відмовляється.\~У лютому\~2021\~року з\~приводу противоправних\~дій [PERSON] \~позивач звернувся\~з письмовою\~заявою до\~Южноукраїнського відділення\~поліції Вознесенського\~РУП ГУНП\~в Миколаївській\~області,\~про що\~повідомив відповідача,\~але він\~на це\~не відреагував.\~На звернення\~позивача в\~поліції м.\~Южноукраїнська йому\~запропонували звернутись\~до суду\~в порядку\~цивільного судочинства. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 7000 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду телефонограму про розгляд справи без його участі, оскільки він перебуває у ЗСУ, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомив, про день, місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.. Судом на підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у телефонограмі. На думку суду у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, а тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, за наявними письмовими доказами. Дослідивши письмові докази у їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до розписки від 15.12.2020 року, [PERSON] передав [PERSON] кошти у розмірі 7000 грн. на виконання фасадних робіт по [ADDRESS] (а.с. 8). Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти у сумі 7000 грн. не повернув [PERSON] . Даний факт підтверджується тим, що 02.02.2021 року [PERSON] звернувся із заявою до Южноукраїнського ВП Первомайського відділу ГУНП в Миколаївській області про те, що [PERSON] під приводом виконання фасадних робіт його квартири взяв у нього гроші в сумі 7000 грн. в якості передоплати, але вказані роботи до вказаного часу не зробив (а.с. 9). Згідно з положеннями частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. За змістом приписів глав 82 і 83\~Цивільного кодексу України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Враховуючи, що між позивачем і особисто відповідачем відсутні будь-які правовідносини, кошти в розмірі 7000 грн. набуті відповідачем без правової на те підстави. На підстав вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що отримані відповідачем кошти необхідно стягнути в примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на його користь (а.с. 4).

Outcome: approved