Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

22 вересня 2022 року [PERSON] засобами поштового\~зв`язку звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , в якому зменшивши позовні вимоги згідно заяви від 01 листопада 2022 року (а.с. 32-33), просить стягнути втрати від інфляційних процесів у сумі 6543 грн. 42 коп. та три проценти річних у сумі 2046 грн. 89 коп., а всього 8590 грн. 31 коп. Обґрунтовано позов тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року в справі № 750/14652/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 33669 грн. заборгованості та 768 грн. 40 коп. судового збору, а всього 34437 грн. 40 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання стягувачу - [PERSON] видано виконавчий лист, який нею до примусового виконання не пред`являвся. 27 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2020 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року по справі № 750/14652/19, з [PERSON] на правонаступника [PERSON] . У зв`язку з невиконанням відповідачем заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року позивач пред`явив виконавчий лист на виконання до державної виконавчої служби. Станом на 09 вересня 2022 року заборгованість відповідачем не сплачена. Враховуючи, що заочне рішення суду відповідачем тривалий час не виконувалось, а тому позивач має право на стягнення втрат від\~інфляційних процесів та трьох процентів річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що вони позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року в справі № 750/14652/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 33669 грн. заборгованості та 768 грн. 40 коп. судового збору, а всього 34437 грн. 40 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання стягувачу - [PERSON] було видано виконавчий лист, який нею не пред`являвся для примусового виконання. 27 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2020 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року по справі № 750/14652/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 33669 грн. заборгованості та 768 грн. 40 коп. судового збору, а всього 34437 грн. 40 коп., з [PERSON] на правонаступника [PERSON] (а.с. 8-9). 14 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Білошапко Оленою Миколаївною відкрито виконавче провадження № 63911162 з виконання виконавчого листа № 750/14652/19, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 34437 грн. 40 коп. (а.с. 10). З листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 09 вересня 2022 року № 33787 вбачається, що станом на 09 вересня 2022 року заборгованість відповідача за виконавчим провадженням № 63911162 складає 34437 грн. 40 коп. (а.с. 11). Згідно із частинами першою, п`ятою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`заний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). За таких обставин, враховуючи, що відповідачем рішення суду не виконано, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved