Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19.08.2019 у розмірі 183583,97 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19.08.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. від 13.10.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.12.2021 судом отримано відзив представника відповідача на позов, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, сплативши позивачу кошти в розмірі 10000 грн., 17600 грн., 43000 грн., що при розрахунку заборгованості банком не було враховано. Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що 20.08.2019 залишок коштів на рахунку становив 0,00 грн., який в подальшому 22.08.2019 становив 187726,84 грн. При цьому, жодних операцій з картковим рахунком проведено не було. Також, підпис наявний у паспорті споживчого кредиту та анкеті-заяві не належить відповідачу, а відтак письмова форма правочину не дотримана, умови договору сторонами не погоджені, тому правочин є недійсним у відповідності до вимог ст.215 ЦК України. Окрім того, представник відповідача подавав суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та судової економічної експертизи, однак, в подальшому, в судових засіданнях не підтримав заявлених клопотань. 27.04.2022 здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи між суддями згідно розпорядження керівника апарату суду №375 від 27.04.2022, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащука П.Я. Ухвалою судді від 02.05.2022 прийнято до провадження дану цивільну справу. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача з метою укладення з позивачем мирової угоди. Представник позивача не заперечував щодо задоволення таких клопотань. 09.12.2022 представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість за Договором №б/н від 19.08.2019 у розмірі 183583,97 грн. (заборгованість за тілом кредиту). У судове засідання представник позивача не з`явився, однак звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача та просить розстрочити виконання судового рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2019 між Акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначив свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації. Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних, які розміщені на офіційному сайті банку privatbank.ua, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом та направленням повідомлення). До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів, розрахунок заборгованості за договором станом на 13.11.2022, довідку про видачу кредитних карток [PERSON] , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, виписку за договором №б/н за період 18.10.2017-01.10.2021. Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про видачу кредитних карток [PERSON] 18.10.2017 була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії 10/20; 22.10.2020 видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії 05/23. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 18.10.2017, кредитний ліміт станом на 20.08.2019 встановлений в розмірі 200000,00 грн.; 11.05.2021 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість за кредитним договором б/н від 19.08.2019 станом на 13.11.2022 складає 183583,97 грн. (заборгованості за тілом кредиту). На підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало копію виписки за кредитним договором за період з 18.10.2017 по 01.10.2021, з якої вбачається, що відповідач з 27.11.2012 активно користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово знімав готівкові кошти, поповнював свою кредитну картку готівкою, оплачував покупки та послуги, здійснював переказ коштів для погашення заборгованості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зменшивши позовні вимоги банк просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 183583,97 грн., оскільки відповідач добровільно повертав кредитні кошти. Водночас, відповідач зазначає, що 10.12.2022 ним було сплачено частину заборгованості на суму 20000,00 грн., яку не було враховано банком під час розрахунку заборгованості за зменшеними позовними вимогами. На підтвердження сплати 20000,00 грн. стороною відповідача надано копію квитанції від 10.12.2022 про перерахунок коштів. Платник [PERSON] , отримувач [PERSON] , зміст операції поповнення картки по номеру. Проте, з вищевказаної квитанції не вбачається, що грошові кошти були спрямовані для погашення простроченої заборгованості за договором про надання банківських послуг №б/н від 19.08.2019. Тому суд не приймає до уваги вищевказаний доказ. Відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, натомість останній визнає наявність боргу, шляхом часткової сплати заборгованості. Суд зауважує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути всю суму кредиту, яку він отримав від кредитора. Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту становить 183583,97 грн. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Розглянувши справу, суд дійшов до переконання про необхідність задовольнити позов, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19.08.2019 у розмірі 183583,97 грн. Також, представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про розстрочку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду про стягнення із [PERSON] заборгованості на загальну суму 163583,97 грн. на 12 місяців, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 13632,00 грн. кожного місяця, рівними частинами, на поточний рахунок акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». В обґрунтування клопотання зазначає, що у разі задоволення позову відповідач не матиме змоги виплатити усю суму заборгованості, розмір якої складає 183583,97 грн., одним платежем, оскільки він здійснює погашення заборгованості за іншим кредитом, у якому до сплати залишилося 77858,26 грн. Крім того, у зв`язку із запровадженням воєнного стану дохід відповідача знизився, а для забезпечення достатнього рівня проживання для дружини та дітей відповідач несе додаткові витрати. Також, просить взяти до уваги, що відповідач добровільно сплатив частину боргу та не має наміру ухилятися від виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно із ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому, суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими. Таким чином, розстрочка, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 10 постанови від 26грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про розстрочку, відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін. Також, згідно з вимогами ст.ст. 78, 81, 435 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи встановлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду, оскільки боржником не надано суду жодних доказів щодо наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, на які посилається представник відповідача у клопотанні. Тому, у задоволенні клопотання слід відмовити. У зв`язку із тим, що позовні вимоги були зменшені до 183583,97 грн., відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2753,76 грн. (183583,97 х 1,5% / 100).

Outcome: approved