Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що [PERSON] , який помер [INFO] є її батьком, однак в свідоцтві про її народження запис про батька відсутній, в графі щодо батька зазначено « [PERSON] ». Батько заявниці [PERSON] та її матір [PERSON] , проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. При житті [PERSON] визнавав заявницю своєю донькою, утримував, займався її вихованням та опікувався про неї. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, на належне йому майно, однак у заявниці виникли труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про її народження запис про батька відсутній, в графі щодо батька зазначено « [PERSON] ». Факт батьківства можливо підтвердити тільки в судовому порядку, оскільки в свідоцтві про її народження запис про батька відсутній, в графі щодо батька зазначено « [PERSON] ». Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання спадщини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.10.2022 р. відкрито провадження у даній справі. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не прибув, сільський голова Мринської сільської ради подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Представник заінтересованої особи Носівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи заінтересована особа повідомлялась належним чином, причини неявки невідомі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] - заявниця у справі. Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявниці, від 16.12.1964 р. серії [NUMBER] , в графі «мати» зазначено [PERSON] , в графі «батько» зазначено « [PERSON] ». (а.с.7) З копії домової книги вбачається, що з листопада 1978 року [PERSON] та [PERSON] , були зареєстровані в [ADDRESS] . За даною адресою, разом з ними проживала [PERSON] . 31.10.1987 р. заявниця [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , після чого її прізвище змінено на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.1987 р. (а.с.7) В матеріалах справи міститься копія страхового свідоцтва по страхуванню від нещасних випадків від 27.12.1990 р., згідно з яким страхувальник [PERSON] має право одержати страхову суму 1000 карбованців. Якщо внаслідок будь-якого відповідного випадку, настане смерть страхувальника, страхова сума буде виплачена [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] померла. (а.с.6) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2002 р. (а.с.4) Відповідно до довідки №03-08/292 виданої 09.06.2021 р. Мринською сільською радою Носівського району Чернігівської області, батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день сметі був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . (а.с.5) Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області державної нотаріальної контори від 30.07.2021 р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні відповіді документи, які б підтверджували родинні відносини з [PERSON] (а.с.9) Звертаючись до суду із даною заявою, заявниця вказала, що при житті [PERSON] визнавав її своєю донькою, утримував, займався її вихованням та опікувався про неї. Заявниця в обґрунтування родинних зв`язків з померлим [PERSON] , посилається також на визначення її по-батькові « [PERSON] ». Як зазначає заявник встановлення факту визнання батьківства необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Сімейний кодекс, який діє на даний час набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, яка діє на час розгляду заяви у суді, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз`яснення, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України УРСР (1969 року), суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпІІІС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України чинним на момент народження заявниці. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (КпШС) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягненню нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Так, відповідно до роз`яснень у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. З урахуванням положень ст. 212 ЦПК, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявниця є його дружиною, вказав, що знав її батька [PERSON] з 1987 р., він відносився до неї як батько. Заявниця ставилася до нього як до батька, вони проживали разом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою заявниці. Зазначила, що [PERSON] є батьком заявниці. З матеріалів справи вабчається, що при житті [PERSON] здійснював обов`язки батька відносно заявниці, які відповідно до ст. 61 КпШС полягають у зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Отже, надані заявником докази з достовірністю підтверджують визнання батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно заявника [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог заявника у зв`язку з чим її заява про встановлення факту визнання батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved