Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Позов мотивовано тим, що між сторонами 13.05.1989 року було зареєстровано шлюб. У зв`язку з тим, що з відповідачем тривалий проміжок часу не ведуть спільного господарства, мають різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, довіри та періодичне вчинення останнім домашнього насилля проти позивача, остання подала позов про розірвання шлюбу до Вінницького міського суду Вінницької області. Під час перебування у шлюбі з відповідачем позивачу встановлена третя група інвалідності, з періодичним проходженням чергових оглядів. На даний час позивач отримує пенсію у розмірі 2300 гривень, якої не вистачає на проживання та лікування, а тому позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її у тримання, як непрацездатної дружини, так як потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка та не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати так як її здоров`я суттєво погіршилось. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду на період встановлення позивачу групи інвалідності. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01.11.2022року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] 13.05.1989року сторони зареєстрували шлюб. Згідно довідки до акту медико соціальної експертної комісії № 254396 від 05.10.2021року [PERSON] має ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Інвалідність встановлено на строк до 01.11.2022року. Згідно довідки до акту медико соціальної експертної комісії № 028417 від 25.10.2022року [PERSON] має ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Інвалідність встановлено на строк до 01.11.2024року. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліменти зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня2017року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що дружина є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особі коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Обидва ці фактори підлягають доведенню в судовому процесі. До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потреб матеріальної допомоги, якщо заробітна тата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що отримує пенсію у розмірі 2300,00 гривень, які їй не вистачає на проживання та лікування, однак доказів розміру витрат позивачкою не надано, що унеможливлює встановлення факту недостатності отримуваної пенсії для свого утримання. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: осіб,\~які втратили\~працездатність: з 1\~січня -1934\~гривні,\~з 1\~липня 2027 гривень, з 1\~грудня - 2093 гривні. Як встановлено в судовому засіданні про що не заперечувала і позивач її розмір пенсії становить 2300,00грн. Позивач вказує, що їй не вистачає коштів на лікування, однак суду не надає докази того, що їй рекомендоване будь яке лікування із зазначенням ліків та доказів витрат на придбання ліків. Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач хоча і являється інвалідом 3 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного, згідно ст. 75, 76 СК України,

Outcome: dismissed