Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

27 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 14.02.2015 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 08.09.2022 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили. Вказала, що діти проживають разом із нею за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Сільцівським старостинським округом Підгаєцької міської ради. У позовній заяві повідомила, що упродовж останніх трьох місяців відповідач матеріально не забезпечував сім`ю, вихованням дітей не займався і не цікавився, тим самим самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. 24.11.2022 представник відповідача адвокат Череватий П. М. подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач із відповідача, а саме 4000 гривень на кожну дитину є значно більшим аніж мінімальний рекомендований розмір аліментів, який може бути присуджений судом виключно у разі достатнього заробітку. Разом з тим, покликається на те, що позивачем не долучено доказів, які б підтверджували, що відповідач має достатній заробіток, який би надав можливість відповідачу сплачувати заявлений розмір аліментів. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру середньомісячних витрат на утримання спільних дітей. З огляду на таке вважає, позовні вимоги необгрунтованими та такими що, підлягають частковому задоволенню. Поряд із цим, відповідач, усвідомлюючи свій батьківський обов`язок утримання дітей, погоджується сплачувати аліменти, проте у меншому від заявленого розміру, зокрема, 1500 гривень на кожну дитину. 28.11.2022 представник відповідача адвокат Рекуш О. Р. подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що вважає доводи представника позивача, наведені у відзиві на позовну заяву, з приводу надмірних позовних вимог позивача в частині розміру аліментів, безпідставними. Вважає, заявлений розмір у сумі 4000 гривень співмірним до сучасних реалій, враховуючи ціни на їжу, одяг, речі першої необхідності, оплату за житлово-комунальні послуги, а вказаний розмір, навпаки, забезпечить задоволення мінімальних потреб дітей. Факт відсутності у [PERSON] можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не міститься у переліку обстави, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Вказана обставина, не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. У [PERSON] відсутні об`єктивні перешкоди для сплати аліментів. Окрім цього, зазначив, що на відповідача зареєстровані два транспортних засоби, що дає підстави зробити висновок про платоспроможність [PERSON] . Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 07.09.2022 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Рекуш О. Р. зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Надав суду докази на підтвердження платоспроможності відповідача. Представник відповідача адвокат Череватий А. М. у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено розмір її витрат. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від від 08.09.2022 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 14.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції у Тернопільській області №1 розірвано. В силу дії ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.09.2015 року Виконавчим комітетом Сільцівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.03.2018 року Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області. Діти сторін, не зареєстровані та проживають разом із позивачем, про що свідчить довідка №306 видана Сільцівським старостинським округом Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області 18.10.2022. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , відповідачем цей факт не заперечується. Суд приймає до уваги доводи представника відповідача щодо недоведеності розміру витрат позивача, які вона несе у зв`язку із вихованням дітей. Поряд із цим, позивачем надано на підтвердження платоспроможності відповідача інформацію територіального сервісного центру МВС №6142 №31/19/2-Р-10-а від 28.10.2022, із якої вбачається, що за [PERSON] зареєстровані два транспортні засоби. Суд вважає такі доводи позивача доречними. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Діти фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи указані обставини, матеріальне становище платника аліментів, визначені ст. 182 СК України обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, у зв`язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що змінений розмір аліментів на утримання дітей, є більшим мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, визначеного законом, і буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 27 жовтня 2022 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial