Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

01.04.2022\~року до\~ Синельниківського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості.\~Позивач,\~мотивуючи свої\~вимоги вказав\~на те,\~що 13.12.2018\~року між\~ним та\~відповідачем укладено\~договір позики,\~згідно з\~умовами якого\~відповідач отримав\~від нього\~грошову суму\~у розмірі\~4200\~доларів США, що\~у гривневому\~еквіваленті складає\~122850\~грн.\~00\~коп.з терміном повернення до 13 квітня 2019 року. Факт передачі, отримання грошей, а також факт складання розписки підтверджується відео доказами, є свідки. Взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав та отримані у позику кошти в обумовлений строк не повернув, крім того станом на день подання заяви пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, за період з моменту, отримання грошових коштів 13.12.2018 року по з 13.04.2019 року становить 7391 грн.19 коп., відсотки за користування грошовими коштами з 13.04.2019 року по 29.03.2022 року становлять 10925 грн.23 коп. та інфляційні збитки з 13.04.2019 року по 29.03.2022 рік становлять 25823 грн. 07 коп. Загальна сума заборгованості відповідача станом на 29.03.2022 року становить 166989,49\~ грн., яка складається з: -122850,00 грн. - сума боргу по основному зобов`язанню; - 7391 грн.19 коп. - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; -10925,23грн. - відсотки за користування грошовими коштами; -25823,07 грн. - інфляційні витрати. У зв`язку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 13.12.2018 року у загальному розмірі 166989,49 грн., а також судові витрати в розмірі 1669,80 грн. Позивач до початку судового засідання, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти розгляду справи без його присутності. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно з оригіналу розписки від 13.12.2018 року вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 4200 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 13.04.2019 року. Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач [PERSON] у встановлений договором строк не виконав, позику в строк до 13.04.2019 року не повернув. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій\~позиції Верховного\~Суду України,\~викладеній у\~постанові від\~02.07.2014\~року у\~справі№ 6-79цс\~14\~зазначено,\~що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047\~ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В силу ч.1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530\~ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611\~ЦК України передбачено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання-ч.1 ст.625 ЦК України. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.1050\~ЦК України передбачено, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно офіційного курсу валют встановленого НБУ станом на дату утворення боргу, тобто на 29.03.2022 року 1 долар США =29,2549 грн. У відповідності до ст.\~99\~Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Отже сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 122850,00 грн. Також,\~зважаючи вищевикладене\~відповідачу було\~нараховано пеню,\~відсотки,\~інфляційні витрати\~та загальна\~сума заборгованості\~відповідача станом\~на 29.03.2022\~року становить\~166989,49\~грн.,\~яка складається\~з: 122850,00 грн. - сума боргу по основному зобов`язанню; 7391 грн.19 коп. - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; 10925,23 грн. - відсотки за користування грошовими коштами; 25823,07 грн. - інфляційні витрати. Розрахунок заборгованості здійснювався за такими формулами: 1.Розрахунок інфляційних збитків:122850 ? 121,02:100-122850=25823,07 (сума заборгованості ? індекс інфляції ?100%- сума боргу=інфляційні витрати); 2.Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання: 122850? 18:100:365?122=7391,19 (сума заборгованості ? розрахункова ставка (% у рік)?100%? 365 днів ? кількість днів простроченої заборгованості= пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання 3.Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами: 122850?3%?100?365?1082= 10925,23 (сума заборгованості ? процентна ставка ?100%?365 днів ?кількість днів= відсотки за користування грошовими коштами). Враховуючи викладене,\~приймаючи до\~уваги факт\~невиконання боржником\~своїх боргових\~зобов`язань за\~договором позики,\~суд вважає,\~що до\~стягнення із\~відповідача [PERSON] \~в користь\~ [PERSON] \~підлягає заборгованість\~за договором\~позики від\~13.12.2018\~року в\~загальній сумі\~166989,49\~грн.,\~яка складається\~з: 122850,00 грн. - сума боргу по основному зобов`язанню; 7391 грн.19 коп. - нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; 10925,23 грн. - відсотки за користування грошовими коштами; 25823,07 грн. - інфляційні витрати. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом, а не обов`язком, у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване. Таким чином, враховуючи обставини справи, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а також те, що позивач належно не обґрунтував доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарахувань пені (відсотків) до виконання рішення суду. Не дивлячись на те, що суд не знайшов підстав для застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України щодо змісту судового рішення, відповідне не впливає на висновок суду про повне задоволення позову, оскільки прохання сторони позивача зазначити в рішенні суду про подальші нарахування згідно положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України, не є позовними вимогами, а тому суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для вказання в резолютивній частині рішення про часткове задоволення позову та відповідно вказує про задоволення позову. Крім цього, в силу вимог ст.141\~ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved