Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

12.10.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача Белименко О.В. , надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 616731 грн. 41 коп., та сплачений судовий збір( а. с. 2-7). Подану позовну заяву обґрунтовано наступним. 31.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 105. За умовами п. 1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 260000,00 дол. США на строк з 31.07.2008 по 30.07.2038, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 13,8% річних на придбання нерухомого майна : домоволодіння/житловий будинок загальною площею 240,9 кв.м., житловою площею 181,0 кв.м., та земельної ділянки площею 0,0860 га, які розташована за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Гора. Крім того позивач зазначає, що 31.07.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено наступні договори :між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки б/н. Згідно з пунктами 1.2 -1.3 договору поруки, позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед Банком за повернення заборгованості за кредитним договором - сплату кредиту та процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені);між банком та позичальником укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Пєшою Т.М., запис в реєстрі за № 2628. Предмет іпотеки : домоволодіння в селі Гора Бориспільського району Київської області, житловий будинок загальною площею 240,9 кв.м., житловою площею 181,0 кв.м., огорожа; земельна ділянка площею 0,0860 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, для будівництва та обслуговування жилого будинку. У зв`язку з неналежним виконання позичальником та поручителем своїх зобов`язань за Кредитним договором, банк звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості.Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2010 у справі № 2-805/2010 позов банку задоволено повністю, стягнуто з позичальника та поручителя в солідарному порядку на користь банку грошові кошти в сумі 274799,94 дол. США основного зобов`язання, пеню в розмірі 27921,18 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1820,00 грн., стягнуто з позичальника штраф за невиконання договору іпотеки в сумі 84065,00 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки.Рішення набрало законної сили 07.06.2010. На підставі вказаного рішення банку було видано виконавчі листи. Відповідачі були обізнані з існуванням рішення суду але в добровільному порядку не виконували.Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду. Під час примусового виконання рішення предмет іпотеки було реалізовано 07.02.2020, залишок заборгованості після реалізації предмету іпотеки становить 236389,78 дол. США. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішення суду, що підтверджується виписками по рахунках, відповідно до ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від позичальника/боржника сплатити три проценти річних від простроченої суми, що станом на 15.08.2021 складає 23039,36 доларів США за період з 16.08.2018 по 15.08.2021, що за курсом НБУ на 15.08.2021 становить 616731,41 грн. Ухвалою від 03.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 54). У призначене судове засідання сторони повторно не з`явились. Від позивача надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяв та клопотань щодо своєї неявки не направили, відзиву не подали. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи та подані заяви, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Судом встановлено, що 31.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 105, за яким, банк надає позичальнику кредит у сумі 260 000 доларів США з 31.07.2008 по 31.07.2038, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,8 % річних (а. с. 8-16). 31.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки ( а. с. 19-20). Крім того, 31.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М., предметом якого є нерухоме майно : домоволодіння в селі Гора Бориспільського району Київської області, житловий будинок загальною площею 240,9 кв.м., житловою площею 181,0 кв.м., огорожа; земельна ділянка площею 0,0860 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, для будівництва та обслуговування жилого будинку ( а. с. 21-26). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2010, ухваленого у цивільній справі № 2-805/10 (а. с. 27- 28) стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором № 105 від 31.07.2008 в розмірі 274799,94 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 19.05.2010, що становить 2178036,84 грн., пеню в розмірі 27 921,18 грн., та понесені судові витрати в розмірі 1820 грн.. Стягнуто з [PERSON] штраф за невиконання умов договору іпотеки у сумі 84065 грн.. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 105 від 31.07.2008 звернуто стягнення на майно, що є предметом іпотеки: домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0860 га, яка розташована : Київська область, Бориспільського району, с. Гора, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер - 3220883201:01:014:0085 ( а. с. 27-28). На підставі вище зазначеного рішення, Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи ( а. с. 29-31). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 01.10.2020 у ВП № [NUMBER], виконавчий документ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-805/10 виданий 22.06.2010 повернуто стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо боржника [PERSON] без виконання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення) ( а. с. 100). Крім того постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. від 30.09.2021 у ВП [NUMBER] , виконавчий лист № 2-805/10 виданий 22.06.2010 повернуто стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо боржника [PERSON] без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» ( а. с. 101). З вказаних постанов вбачається, що в процесі примусового виконання рішення суду майна належного боржнику [PERSON] на праві приватної власності не виявлено, інформації про отримання інших доходів не знайдено та електронні торги щодо продажу нерухомого майна не відбулися. 31.07.2019 постаново приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа № 2-805/10 виданого 22.06.2010 щодо боржника [PERSON] ( а. с. 98-99). В межах примусового виконання судового рішення у вищевказаному виконавчому провадженні ВП № [NUMBER] було реалізовано нерухоме майно на загальну суму 1045950 грн. 95 коп., що підтверджується протоколом № 464917 проведення електронних торгів (а.с. 34). 25.02.2020 від приватного виконавця Трофименко М.М. на рахунок АБ «Укргазбанк» надійшли кошти у розмірі 942228 грн. 14 коп., з призначенням платежу кошти ВП [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується меморіальним ордер № 2708 від 25.02.2020 (а.с. 96). Зі змісту клопотання, яке надійшло до суду 03.11.2022 (а.с. 93-95), представник позивача зазначив про те, що вказані кошти 26.02.2020 були направлені на рахунок № [NUMBER] у валюті кредиту по курсу - 24,53070 грн. за 1 долар США, що становить 38410,16 дол. США та зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15821,38 дол. США та 22588,78 дол. США на погашення прострочених процентів по договору, що підтверджується меморіальним ордером № 12651_17 від 26.02.2020 та випискою/особового рахунку з 31.07.2008 по 29.08.2021 ( а.с. 36-42, 97). З урахуванням досліджених письмових доказів, а також відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідачами не погашена та становила у валюті кредиту: у період з 16.08.2018 по 25.02.2020 включно - 274799,94доларів США, з 26.02.2020 по 15.08.2021 (дату розрахунку) - 236389,78 доларів США (а.с. 35). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ст. 599 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1050. Наслідки порушення договору позичальником Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу вимог ч.2 цієї статті, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що позивач скористався своїм правом дострокового повернення кредиту, а також звернув стягнення на предмет іпотеки, проте в ході примусового виконання рішення заборгованість, що була стягнута за рішення суду, погашена частково. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором № 105 від 31.07.2008, відповідно до якого було надано кредит строком до 30.07.2038 року, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 31.07.2008 по 29.08.2021. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 31.07.2008 зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України , за увесь час прострочення, що включає у себе зазначений позивачем період з 16.08.2018 по 15.08.2021 включно. Як вбачається з долучених до позовної заяви документів заборгованість за кредитним договором у період з 16.08.2018 по 25.02.2020 включно становила - 274799,94доларів США, та з 26.02.2020 по 15.08.2021 (після реалізації предмету іпотеки) становить - 236389,78 доларів США.. Таким чином 3 % річних за час прострочення згідно з наданим розрахунком (а.с.35) за період з 16.08.2018 по 15.08.2021 складає 23039,36 дол. США, що за курсом НБУ на 15.08.2021 становить 616731,41 гривень. Правильність розрахунку перевірена судом та не викликає сумнівів. Враховуючи вище викладене, суд погоджується із наданим позивачем розрахунком 3 % річних та вважає, що дана сума підлягає стягненню на його користь з відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9250 грн. 97 коп., ( а.с. 1) слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved