Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

09.09.2022 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП. Вказує, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 26\~271,65 грн. власнику автомобіля, який був пошкоджений. Зазначає, що оскільки відповідач залишив місце ДТП, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. У зв`язку з вказаним просить стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 15\~511,65грн., оскільки суму у розмірі 10\~760,00грн. відповідач відшкодував в добровільному порядку. Ухвалою суду від 27.09.2022 прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у заяві від 11.10.2022 просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив стягнути з нього судовий збір у розмірі 1\~240,50 грн. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що водій [PERSON] у [ADDRESS] , 28.05.2020 о 22 год. 10 хв. керував транспортним засобом марки Merсedes ML320, н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Fiat Grande Punto, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, чим порушено вимоги п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, що кваліфіковано за \~ст.124 КУпАП.\~При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також, 28.05.2020 о 22 год. 11 хв. водій [PERSON] після зіткнення з автомобілем марки Fiat Grande Punto, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , негайно не зупинив свій транспортний засіб та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10 «а» ПДР України, що кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2020 у справі №161/8643/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124,\~122-4\~ КУпАП (а.с. 59-62). Постанова суду набрала законної сили 28.07.2020. З врахуванням полісу, повідомлення про ДТП, протоколу технічного огляду КТЗ, ремонтної калькуляції, страхового акту №UA2020060100027/L01/01 від 28.09.2020, розрахунку страхового відшкодування, платіжного доручення №8908 від 29.09.2020 ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» було виконано майнове зобов`язання та перераховано [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 26\~271,65 грн. (а.с. 45-52, 63-73). Оскільки відповідач залишив місце ДТП, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу в порядку регресу по справі №228864 від 29.12.2020 (а.с. 74). Відповідачем було частково сплачено страхове відшкодування у розмірі 10\~760,00грн., не відшкодованою залишилась сума у розмірі 15\~511,65 грн., що стало причиною звернення до суду. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.993 ЦК України та\~ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов як до страхувальника так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушив умови п. «в» ч. 38.1.1 ст. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме залишення місця ДТП. Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2020 у справі №161/8643/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124,\~122-4\~ КУпАП (а.с. 59-62). Постанова суду набрала законної сили 28.07.2020. Частиною 6\~ст.261\~ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 29.09.2020, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 72, 73). Частиною 4\~статті 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15\~511,65грн., оскільки суму у розмірі 10\~760,00грн. відповідач відшкодував в добровільному порядку. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 2\~481,00 грн., підтверджується платіжним дорученням №79788 від 21.07.2022 (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 1\~240,50 грн, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України, а решта стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved