Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 12.03.2005 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з виникненням непорозумінь, різними поглядами на життя, відсутності загальних інтересів. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Позивач у судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовну заяву задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що проти розірвання шлюбу заперечує. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 12.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 09 від 12.03.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає зберегти шлюб. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved