Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

У листопаді 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CL-286715 у розмірі 265 179,28 грн. та понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Як на підставу позовних вимог вказано, що на виконання умов кредитного договору від 05.08.2020 № CL-286715, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , відповідач отримала кредит, який зобов`язалась повернути банку у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором. Станом на 28.07.2021 позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 265 179,28 грн., яка складається із 200 200,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 64 979,28 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2021 справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю. Згідно супровідного листа справу направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва 13.10.2022 (а.с. 50). Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача АТ «Кредобанк» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 05.08.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-286715, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 200 200,00 грн. на строк до 04.08.2025 зі сплатою 35 % річних (пункти 2.1 -2.3, 4.1 договору). Згідно пункту 2.4 кредитного договору позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 200 200,00 грн. Погашення кредиту позичальником визначено умовами пунктів 2.8, 2.9, 6.2 кредитного договору, згідно яких передбачено щомісячне погашення кредиту відповідно до Графіку платежів. Надання відповідачу кредитних коштів позивач підтвердив меморіальним ордером № 41145395 від 05.08.2020 на суму 200 200,00 грн. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 05.08.2020 по 28.07.2021, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, яка містить проведені банківські операції і підтверджує факт користування відповідача кредитними коштами, отриманими за кредитним договором. У зв`язку із порушенням грошових зобов`язань з повернення кредитних коштів, 13.04.2021 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу за №30640/2021 про усунення протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги порушення умов кредитного договору та погашення заборгованості в простроченому боргу, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом. Вказана досудова вимога відповідачем залишена без реагування. За розрахунком позивача станом на 28.07.2021 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 265 179,28 грн., яка складається із 200 200,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 64 979,28 грн. - заборгованість за відсотками. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем не спростований. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного правового регулювання. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно пункту 6.9 кредитного договору Банк у випадках, передбачених пунктом 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомлені (згідно пункту 3.3.2кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (пункт 6.10 кредитного договору). З урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 265 179,28 грн., яка складається із 200 200,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 64 979,28 грн. - заборгованість за відсотками, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі10 % від ціни позову, а саме 26 517,98 грн. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частинами першою - третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Проте згідно положень ч. 8 ст. 279 ЦПК України судові дебати при розгляді справ в порядку спрощеного позовного провадження не проводяться. Клопотання від представника позивача про надання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення до суду не надходило. Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат тощо. На підтвердження понесення витрат позивачем додано до суду лише копія Витягу з Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 (перша та остання сторінки договору, які не містять його істотних умов - обсяг наданих послуг, порядок оплати, вартість виконаних робіт тощо), копія ордеру та копія Свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльності, виданого на ім`я адвоката Павленко С.В. Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів обсягу наданих адвокатом послуг, їх вартості, порядку оплати та доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, чим не виконано вимоги статті 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У зв`язку із цим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості задоволено повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 977,69 грн.

Outcome: partial