Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

26.09.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів. В обгрунтування позову позивач зазначила, що проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 26.11.2012. За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] . Дитина після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем та перебуває на її утриманні. В зв`язку з тим, що відповідач не надавав допомогу на утримання дитини, позивач звернулася до суду та згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.11.2012 у справі № 207/2262/2012 з відповідача на користь позивача на утримання дитини було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, відповідач не в повному обсязі виконує рішення суду про стягнення аліментів та згідно виданого Оратівським відділом ДВС розрахунку заборгованості по аліментах на утримання дітей станом на 01.07.2021 становила 35816,00 грн. На підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 06.09.2021 з відповідача було стягнуто пеню в сумі 35816,00 грн за прострочення по сплаті аліментів станом на 01.07.2021. Однак навіть після винесення вказаного рішення суду відповідач продовжував не регулярно сплачувати аліменти та допустив заборгованість. Позивачем зроблено розрахунок пені, згідно якого розмір заборгованості по пені за період з 01.07.2021 по 01.09.2022 становить 96405,40 грн. Враховуючи те, що неустойка (пеня) не може бути більшою 100% заборгованості зі сплати аліментів, відтак загальний розмір пені на стягнення якого має право позивач становить 39439,80 грн. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів присуджених йому за рішенням суду на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2021 по 01.09.2022 в сумі 39439,80 грн. Ухвалою суду від 11.10.2022 провадження у справі № 141/447/22 відкрито та розгляд справи вирішено проводити 10.11.2022 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання, призначене на 10.11.2022, не відбулось та було відкладено на 08.12.2022, у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 08.12.2022 не з`явилася, надавши заяви від 28.10.2022 та 08.12.2022 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08.12.2022 повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, однак відзив не подав, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією суду, в черговий раз надісланий на адресу реєстрації відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито ще 11.10.2022, строки для подання заяв по суті справи, визначених статтями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 11.10.2022 відповідачем подані не були. Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 08.12.2022 постановлено провести заочний розгляд справи №141/447/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.2009 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.11.2012 у справі № 207/2370/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 6 липня 2007 року виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, актовий запис № 06, розірвано. Згідно довідки № 601 від 23.09.2022, виданої Новоживотівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад її сім`ї наступний: дочка [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з виконавчого листа від 21.02.2017, виданого Оратівським районним судом Вінницької області, змінено розмір аліментів на утримання дитини присуджених до стягнення з [PERSON] , [INFO] , рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року по справі №207/2262/2012 шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від всіх доходів, та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої по [ADDRESS] , проживаючої по [ADDRESS] щомісячно, аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, згідно виконавчого листа, виданого Оратівським районним судом Вінницької області 20.10.2021, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.07.2021 у розмірі 35816,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 53796287, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.09.2022 становить 68090,00 грн. Судом установлено, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду зі сплати аліментів, чим допустив виникнення заборгованості по аліментам, при цьому дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до частини 4 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17 визначено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 встановлено, що Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Так, позивачем надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.07.2021 по 01.09.2022 з урахуванням внесених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості по аліментах становить 96 405,40 грн. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 39439,80 грн пені, яка складає не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів, оскільки наданий розрахунок не суперечить правовому висновку викладеному у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Заборгованість по аліментам у відповідача виникла за його вини, так як він був усвідомлений про обов`язок утримувати дитину, однак ухилявся від виконання рішення суду. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, як не надано доказів відсутності заборгованості зі сплати аліментів чи існування такої в меншому розмірі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені осбавини справи та той факт, що заборгованість по аліментним зобов`язанням виникла саме з вини відповідача, а протилежного ним не спростовано, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 39 439,80 грн. Також згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved