Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Української міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації, про повернення дітей матері, у якій просила суд повернути їй малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка була відібрана за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.08.2020 року, без позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, на адресу суду від її представника адвоката Гаврюшенка Д.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Української міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнав, не заперечив щодо повернення дитини матері. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутність представника третьої особи. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Рішенням Виконавчого комітету Української міської ради від 22.05.2020 року відібрано дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від їх матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дітей. Відповідно до характеристики від 26.05.2020 року, виданої депутатом Української міської ради Гідіон І.Ю., [PERSON] є одинокою матір`ю, на час видачі довідки не працює та веде не здоровий спосіб життя, дітей належним чином не виховує, грубо поводиться з дітьми, б`є, старша донька [PERSON] не один раз полишала свою сім`ю, оскільки не має не тільки повноцінних умов проживання, а любові і злагоди в родині. До меншої доньки [PERSON] теж не має ніякої уваги від матері, хоча донька потребує від народження лікування в кардіоцентрі. Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.08.2020 року у справі № 372/1671/20 відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , від їх матері, [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано дітей Службі у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації. На виконання даного рішення суду дітей передано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Переяслав». Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.05.2022 року у справі № 372/3472/21 у задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Української міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено повністю. Як вбачається з Інформаційної довідки Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Переяслав» № 89 від 27.08.2021 року, за час перебування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у закладі мати, [PERSON] , відвідувала доньок з дозволу Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської РДА 15.07.2020 року, 30.08.2020 року, 20.05.2021 року, 13.06.2021 року, 11.08.2021 року. Методистом центру, [PERSON] , була проведена бесіда з [PERSON] та [PERSON] , в ході якої було встановлено, що діти мають бажання повернутися в родину їхньої матері [PERSON] . Із акта обстеження умов проживання [PERSON] від 27.07.2021 року слідує, що умови проживання є задовільними. 27.09.2022 року складено висновок про доцільність повернення дітей в біологічну родину - матері [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району № 226 від 27.09.2022 року. Відповідно до довідки Обухівського районного управління поліції ГУНП України у Київській області 30.05.2022 року № 67аз/109/04-2022, [PERSON] на профілактичних обліках згідно інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» не перебуває. Згідно з довідкою КНП «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» № 27 від 05.10.2022 року, [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога. Також, на даний час, [PERSON] працює у Державній установі Національної академії медичних наук України «Інститут нейрохірургії ім. Академика А.П. Ромоданова», що підтверджується довідками №683/02 та № 38 від 15.06.2022 року. Згідно з характеристикою, наданою Державною установою «Інститут нейрохірургії ім. Академика А.П. Ромоданова НАУК України», [PERSON] працює в Інституті з 29.10.2021 року в операційному відділенні на посаді молодшої сестри. Крім своєї роботи, пов`язаної з обслуговуванням хворих в операційній, приймає активну участь у роботі відділення Інституту, зарекомендувала себе як хороший організатор та працівник. Звернувшись із даним позовом до суду, [PERSON] наголошувала на тому, що відповідально ставиться до своїх громадянських обов`язків, змінила свій спосіб життя, щоденно спілкується з доньками по телефону, цікавиться їх поведінкою, здоров`ям та навчанням, пересилає до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Переяслав» грошові кошти на їх утримання. Відтак, у межах даного позову [PERSON] просила повернути їй на виховання малолітню [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивачем зауважено, що [PERSON] , [INFO] , набуває статус повнолітньої [INFO] , та має бажання продовжити навчання і проживання у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав», де її успіхи у навчанні та у поведінці значно покращились, в порівнянні із загальноосвітньою школою. Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 1, 5 статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини, застосовуючи Конвенцію, зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: (a) у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; (b) у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). За змістом статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.08.2020 року у справі № 372/1671/20 відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , від їх матері, [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано дітей Службі у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації. На обґрунтування правових підстав для відібрання дітей від їх матері судом зазначено, що наявні у справі докази свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей. При цьому прийнято до уваги, що відповідно до характеристики від 26.05.2020 року, виданої депутатом Української міської ради Гідіон І.Ю., [PERSON] є одинокою матір`ю та має на утриманні двох дітей, не працює та веде не здоровий спосіб життя, дітей належним чином не виховує, грубо поводиться з дітьми, б`є. Відповідно до частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. Згідно з частиною 3 статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до частини 3 статті 170 СК України для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали. Із долучених до матеріалів даної справи доказів слідує, що [PERSON] на профілактичних обліках та на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, працює в Державній установі «Інститут нейрохірургії ім. Академика А.П. Ромоданова НАУК України» із 29.10.2021 року в операційному відділенні на посаді молодшої сестри, приймає активну участь у роботі відділення Інституту. Відповідно до Інформаційної довідки Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Переяслав» та проведеної методистом центру бесіди із дітьми [PERSON] відвідує дітей з дозволу Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської РДА та діти мають бажання повернутися в родину їхньої матері. При цьому, згідно з висновком від 27.09.2022 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району № 226 від 27.09.2022 року, дітей доцільно повернути в біологічну родину - матері [PERSON] . Одночасно судом прийнято до уваги, що позивач просила повернути на її виховання лише малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , оскільки неповнолітня [PERSON] , [INFO] , має бажання продовжити навчання і проживання у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав», де її успіхи у навчанні та у поведінці значно покращились, в порівнянні із загальноосвітньою школою. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що причини, які стали підставою для відібрання дітей у [PERSON] , відпали. У зв`язку з цим, приймаючи до уваги також бажання [PERSON] , [INFO] , повернутися до матері, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги та повернути [PERSON] на виховання малолітню доньку [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved