Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання від 01.07.2002 р., укладений між ним та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Богатирчуком А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3-1243 (у позовній заяві вказано № 3-12245, що є очевидною опискою). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони укладено договір довічного утримання від 01.07.2002 р., посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Богатирчуком А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3-1243. [PERSON] [INFO] померла. [PERSON] не виконував взяті на себе за цим договором обов`язки перед [PERSON] з моменту укладення договору. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони укладено договір довічного утримання від 01.07.2002 р., який посвідчено державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Богатирчуком А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3-1243. Відповідно до статті 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з пунктом 4 договору довічного утримання від 01.07.2002 р. [PERSON] зобов`язався повністю утримувати, зокрема, [PERSON] , забезпечувати його харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою. З письмових заяв від 05.12.2022 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] випливає, що [PERSON] на момент укладення договору довічного утримання від 01.07.2022 р. проживав у російській федерації у м. Калінінграді, де проживає і на даний час, він з самого початку не виконував перед [PERSON] зобов`язань за зазначеним договором. [PERSON] будь-яких доказів на спростування цих заяв не подав. Підсумовуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що у [PERSON] не виконував обов`язків за договором довічного утримання від 01.07.2022 р. перед [PERSON] з моменту укладення договору. Частиною першою статті 755 Цивільного кодексу України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що укладений між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони договір довічного утримання від 01.07.2002 р., посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Богатирчуком А.М. та зареєстрований у реєстрі за № 3-1243, підлягає розірванню у частині укладення між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням останнім обов`язків за цим договором перед [PERSON] . Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки [PERSON] від сплати цього збору звільнений як інвалід І групи (а. с. 6).

Outcome: approved