Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

21.10.2022 року адвокат Філіпович В.Є. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 04.10.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1488. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2021 року, вони проживають окремо. Просить суд шлюб розірвати. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності, просив розірвати шлюб, проти стягнення судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, не заперечує. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 05.08.2016 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 04.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1488 (повторно) (а.с. 7). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 25 вересня 2022 року позивач [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Філіповичем В.Є. Даний факт підтверджується детальним описом витрат на правову допомогу згідно якого розрахунок витрат становить 2000 грн. та квитанцією №20/10/22 від 20.10. 2022 року (а.с. 13-18). На підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, відповідач визнав позовні вимоги повністю та у зв`язку з тим, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача та повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн., згідно квитанції №9285045940268780 від 21.10.2022 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved