Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем укладено кредитний договір №3423344. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26082021, на підставі якого фінансова компанія набула право вимоги виконання відповідачем (відповідно до Реєстру боржників) зобов`язань за кредитним договором №3423344 від 29.12.2020 в загальній сумі 16 437,70 грн., з яких: 5011,40 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11 426,30 грн. - заборгованість за відсотками. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказану суму заборгованості. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов до суду не подавала. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 29.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №3423344 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого клієнту надано фінансовий кредит в розмірі 6000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, реквізити та підпис сторін (а.с.6-9). Згідно із пп. 1.4 вищевказаного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.01.2021. Згідно із пп. 6.1. Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Відповідно до Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №3423344 від 29.12.2020 сума кредиту становить 6 000,00 грн., дата повернення кредиту 28.01.2021, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 18,00 грн., всього до оплати 6 018,00 грн (а.с.9 зі звороту). Згідно із Паспорту споживчого кредиту який підписав [PERSON] 29.12.2020 електронним підписом, ліміт кредиту 6000,00 грн., строк на який надається кредит 30 днів (а.с.10-11). Крім того, за користування кредитом клієнт сплачує за стандартною ставкою - 695,40 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,90 % в день (пп. 1.5 та 1.7.1 договору про надання споживчого кредиту). 26.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26082021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄФПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-14). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26.08.2021 до Договору факторингу №26082021 від 26.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3423344 в загальній сумі 16 437,70 грн (а.с.15). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.08.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Із картки обліку договору №3423344 від 29.12.2020, наданого позивачем вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.08.2021 становить 16 437, 70 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі - 5011,40 грн.; заборгованість за відсотками - 11 426,30 грн. (а.с.17-22). Повідомленням №005076906-1 від 02.09.2021 [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №3423344 від 29.12.2020 (а.с.16). Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно із ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно із ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Як вбачається із матеріалів справи, фінансова компанія виконала свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит. При цьому розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив погашення заборгованості, кошти вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3423344 від 29.12.2020 становить 16 437,70 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі - 5011,40 грн.; заборгованість за відсотками - 11 426,30 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 16 437,70 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2 481,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved