Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

13 грудня 2021 року [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , в якому просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: відновити електропостачання та газопостачання до квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що її син, [PERSON] , в інтересах якого вона діє, зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира є спільною сумісною власністю її та [PERSON] . Відповідач у 2020 році подав до АТ «Миколаївгаз» заяву про відключення квартири від газопостачання, а у вересні 2021 року звернувся до АТ «Миколаївобленерго» з метою відключення квартири від електропостачання. Таким чином відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом його неповнолітнім сином [PERSON] . З приводу протиправних дій відповідача нею, [PERSON] , неодноразово направлялись заяви до служби у справах дітей, однак жодних заходів до [PERSON] службою у справах дітей не вживалось. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 року справа розподілена головуючому судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 15.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 20.01.2022 р. о 11.30 год. Ухвалою судді від 20.01.2022 року судовий розгляд до 09.02.2022 року відкладений на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 03.02.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, закрити провадження у справі на підставі п.2 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з неналежністю обраного позивачем способу захисту порушеного права та відсутності предмету спору, посилаючись на те, що, починаючи з березня 2020 року він щомісячно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , та виконує свої батьківські обов`язки щодо його виховання у повному обсязі. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] ним була придбана квартира [ADDRESS] . Дана квартира зареєстрована на його ім`я. Отже і всі угоди на постачання комунальних послуг були укладені на його ім`я, як власника майна. 06.02.2020 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. З 31.12.2019 року він не проживає у даній квартирі, не користується жодними комунальними послугами, які надаються до зазначеної квартири, при цьому в квартирі періодично проживає позивач [PERSON] та його законний представник [PERSON] проживає постійно. В січні 2020 року ним була сплачена заборгованість по газопостачанню до зазначеної квартири, яка виникла станом на 01.01.2020 року. [PERSON] з 31.12.2019 року продовжувала проживати у даній квартирі, користувалась комунальними послугами, в тому числі з газопостачання, електропостачання, водопостачання, але не сплачувала кошти за отримані і використані нею послуги. Ним було погашено весь борг за спожитий газ, яким користувалась позивачка. Ситуація із заборгованістю з вини [PERSON] відбулась і зі сплатою за електропостачання. Так, станом на 01.04.2021 року сума заборгованості складала 1948,10 грн. Тільки після чергових наполегливих вмовлянь із залученням свідків, вдалось змусити [PERSON] сплатити борг. Для уникнення накопичення боргів від електропостачання та газопостачання зазначену квартиру відключено. З 31.12.2019 року він жодним чином не здійснював перешкод в користуванні житлом неповнолітньому [PERSON] . В той час коли [PERSON] продовжувала проживати за вказаною адресою, змінила дверні замки до квартири без його відома, не сплачувала кошти за комунальні послуги, жодного разу не зверталась до нього з метою переоформлення договорів на постачання комунальних послуг на своє ім`я, не надавала жодних доказів про звернення до відповідних служб про переоформлення даних договорів і відмов цих служб. В свою чергу він не заперечував і не заперечує проти переоформлення договорів на постачання комунальних послуг на ім`я [PERSON] . Ним була подана заява до філії ПАТ «Миколаївобленерго» про згоду на таке переоформлення. Вважає позовні вимоги позивача неналежним обранням способу захисту порушеного права. Враховуючи той факт, що в Новобузькому районному суді на розгляді знаходиться справа № 481/1130/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири [ADDRESS] , у відзиві на даний позов він заявив, що не заперечує проти поділу майна, то [PERSON] , після винесення рішення судом, має всі законні підстави на оформлення договорів на надання комунальних послуг на частину свого майна. Позивачкою в позовній заяві не надано жодних доказів перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] . Квартира знаходиться у вільному доступі для позивача, дана квартира залишена ним повністю облаштованою ремонтом і меблями. Ним не здійснювались перешкоди в користуванні квартирою для [PERSON] , а перешкоди в користуванні комунальними послугами допущені з вини особи, яка діє в його інтересах - [PERSON] 09.02.2022 року судовий розгляд не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, та відкладений до 16.03.2022 року. 16.03.2022 року судовий розгляд не відбувся, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України та близькістю бойових дій на території Баштанського району Миколаївської області для забезпечення безпеки учасників процесу та працівників суду та відкладений до 12.05.2022 року. 12.05.2022 р. судовий розгляд відкладений до 09.06.2022 року 10:00, на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України, за клопотанням позивача, у зв`язку з виїздом за кордон її представника [PERSON] через військову агресію російської федерації на територію України, неможливістю з нею зв`язатись та неможливістю самостійно захистити свої інтереси в суді. Ухвалою суду від 09.06.2022 року відкладений судовий розгляд до 30.06.2022 року 10:00 за клопотанням позивача [PERSON] , у зв`язку з виїздом за кордон її представника [PERSON] через військову агресію російської федерації на територію України, неможливістю з нею зв`язатись та неможливістю самостійно захистити свої інтереси в суді, на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України, з попередженням позивача [PERSON] про необхідність, у разі неможливості зв`язатись з представником [PERSON] , обрати собі іншого представника для захисту прав та інтересів у суді при розгляді цієї цивільної справи. 02.08.2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними. Підставою позову стали неправомірні дії відповідача щодо своїх батьківських обов`язків, передбачених Сімейним кодексом та ЗУ «Про охорону дитинства», зокрема: батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, відповідач з 2020 року вчиняє дії щодо відключення від спірної квартири комунальних послуг: в 2020 році було відключено квартиру від газопостачання, в 2021 році - за заявою [PERSON] було здійснено відключення від електропостачання, що призвело до неможливості проживання в цьому житлі позивача. У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що начебто [PERSON] , що є матір`ю позивача, не сплачувала комунальні послуги. Всі аргументи та претензії, викладені у відзиві, направлені на адресу [PERSON] , але позивачем у справі є неповнолітній син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . У відповідності до ст.ст. 156, 162 ЖК України, на які посилається відповідач, передбачає обов`язок саме повнолітніх членів сім`ї щодо утримання будинку та квартири. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.12.2021 року в межах вказаної справи в порядку забезпечення позову зобов`язано відповідача здійснити необхідні дії для відновлення електропостачання до спірної квартири. Постановою Новобузького ВДВС від 24.12.2021 року відкрито виконавче провадження на виконання вказаної ухвали суду. Актом державного виконавця від 04.01.2022 року встановлено, що станом на 04.01.2022 року електропостачання відсутнє. Таким чином ухвалу суду про забезпечення позову станом до сьогоднішнього дня відповідачем не виконано. Відповідачем жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає неправильність обраного способу захисту. Той факт, що саме за ініціативою [PERSON] здійснено відключення квартири від комунальних послуг, відповідачем не заперечується. Таке відключення є неправомірним, так як порушує права позивача - неповнолітньої дитини. Проживання дитини у квартирі без газопостачання та світла є неможливим, а отже створює перешкоди для користування таким житлом. Позивач [PERSON] , його законний представник [PERSON] та їх представник, адвокат Істоміна К.В., позов підтримали, просили його задовольнити, зазначивши, що після розлучення [PERSON] та [PERSON] останній, користуючись тим, що він є власником квартири, почав вчиняти дії, внаслідок яких в квартирі стало неможливо проживати, а саме: відключив квартиру від газопостачання та енергопостачання. Даний позов направлений перш за все на захист інтересів дитини від неправомірних дій його власного батька. До обов`язків батьків, визначених в законі, відноситься зокрема створення належних умов для життя та розвитку, повага до гідності дитини. Позивач [PERSON] не може повною мірою користуватись житлом, внаслідок неправомірних дій його батька - відповідача по справі. Численні звернення до різних інстанцій не дали жодного результату. Також ухвала про забезпечення позову, якою на відповідача був покладений обов`язок, станом на сьогоднішній день так і залишилась не виконаною. [PERSON] на підставі ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого житлового права, порушеного саме відповідачем. А тому саме відповідач має усувати допущені порушення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Підтвердивши, що за його заявою були припинені у вересні 2021 року електропостачання, а в листопаді 2021 року газопостачання до квартири, вказав, що був вимушений це зробити, оскільки , не проживаючи в квартирі з 1.12.2019 року не користувався комунальними послугами, але вимоги про сплату заборгованостей адресували саме йому, як власнику житла, тому йому приходилось сплачувати, що підтверджено судовими наказами про стягнення боргу та виконавчими провадженнями за ними. При цьому основним споживачем послуг була його колишня дружина, [PERSON] , яка хоча була зареєстрована в сусідній квартирі [ADDRESS] . Їх неповнолітній син, [PERSON] , справді зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але більшу частину часу перебував в місті Київ, де навчався в військовому ліцеї імені І.Богуна. Він(відповідач) не заперечує проти проживання та користування квартирою ні позивачем, ні його законним представником, але не згодний сплачувати за них комунальні платежі. Законний представник позивача, як співвласник квартири, де вони з сином проживають, має право укласти договори з АТ «Миколаївобленерго» та АТ «Миколаївгаз» щоб стати споживачем таких послуг та відповідати за боргами, в разі їх виникнення. Небажання законного представника неповнолітнього укласти такі договори, згоду на які він надав, приводить його до висновку, що вона вирішила жити за його рахунок навіть після розірвання шлюбу, використовуючи для цього неповнолітнього сина. Представник третьої особи Захарчук В. , в судовому засіданні зазначила, що, за заявою [PERSON] , 27.09.2021 року службою в справах дітей Новобузької міської ради було проведено огляд місця проживання неповнолітнього [PERSON] та встановлена відсутність газо та електропостачання, також встановлено, що на момент огляду неповнолітній перебував на навчанні у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна. На час розгляду справи електропостачання в квартирі [ADDRESS] відновлено, а газопостачання ні. Вислухавши сторони та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Судовому захисту підлягає лише порушене, не визнане або оспорюване право особи. Захист права не майбутнє не можливий. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них зокрема належать: відновлення становища, яке існувало до порушення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Існують особливості щодо захисту особистих немайнових прав, визначені ст. 275 ЦК, за якою захист цих прав здійснюється способами, встановленими гл. 3 ЦК і може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило порушення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25.04.2007 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12). Даний факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Новобузькою філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 14372007 від 25.04.2007 року, реєстраційний номер: 18660941 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Новобузькою філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 18367382 від 03.04.2008 року, реєстраційний номер: 18660941 (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с.10,11). Відповідно до довідки від 27.10.2021 року № 223 виданої ліцеїсту [PERSON] , він дійсно навчається у Київському військовому ліцеї імені І.Богуна з 26 червня 2020 року. Термін навчання по червень 2022 року( а.с.25,26). Як встановлено в судовому засіданні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , а згідно акту проживання від 27.09.2021 року за цією адресою проживають [PERSON] , [PERSON] ( а.с.8,11,16,17). Квартира [ADDRESS] та належить гр. [PERSON] , знаходиться в аварійному стані та непридатна для проживання, про що свідчить акт обстеження стану квартири [ADDRESS] , затверджений Новобузьким міським головою Лагодієнко М.О. від 12.11.2021 року (а.с.18). Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] та рахунку за електроенергію № 174660 від 01.04.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , за споживачем [PERSON] станом на квітень 2021 року рахувалась заборгованість по електроенергії в сумі 1949 гривень 78 копійок. На вересень 2021 року заборгованості не було та мала місце переплата в сумі 190 гривень 22 копійки (а.с.19,20, 80). Як встановлено в судовому засіданні, 13.09.2022 року, за заявою [PERSON] було припинено електропостачання за адресою: квартира [ADDRESS] , що підтверджено талоном повідомленням єдиного обліку № 4433 про прийняття реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію та повідомленням менеджера філії АТ «Миколаївобленерго» Новобузького району Східного округу Свирса Д.А. № 1145/01-13-07 від 13.10.2021 року електроживлення квартири за адресою: [ADDRESS] припинено на підставі заяви власника електроустановки [PERSON] ( а.с. 14, 22). Згідно акту обстеження умов проживання, складеного т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради Захарчук В., акту обстеження фактичного проживання гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , затвердженого Новобузьким міським головою Лагодієнко М.О. від 27.09.2021 року та повідомлення т.в.о. начальника служби у справах дітей Новобузької міської ради Захарчук В. № 26/01-13 від 09.11.2021 року, вбачається що, у ході обстеження умов проживання сім`ї, де проживає неповнолітній [PERSON] , 2005 року народження, підтверджено факт відсутності у помешканні газопостачання та електропостачання (а.с.16). Також, згідно акту обстеження фактичного не проживання за адресою: [ADDRESS] , затвердженого Новобузьким міським головою Лагодієнко М.О. від 08.11.2021 року, встановлено, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає з 31.12.2019 року (а.с.57). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відносно [PERSON] Новобузьким районним судом Миколаївської області видавались судові накази від 20.12.2020 року № 481/1665/20 про стягнення заборгованості за комунальні послуги , за адресою: [ADDRESS] а саме за спожитий природний газ) у розмірі 5762 гривні 74 копійки, та від 07.09.2021 року № 481/1086/21 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в сумі 3523 гривні 44 копійки, 3% річних в сумі 76 гривень 38 копійок, інфляційних збитків в сумі 270 гривень 51 копійок( а.с.59,61). Відповідачем підтверджена сплата ним же заборгованості з газопостачання та за послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2020 року по червень 2021 року дублікатами квитанцій: № 0.0.1967442742.2 від 06.01.2021 року на суму 1000,00 грн.; № 0.0.2327529252.1 від 04.11.2021 року на суму 3708,45 грн.; № 0.0.2333885585.1 від 10.11.2021 року на суму 20,78 грн.; № 0.0.2274140204.1 від 20.09.2021 року на суму 1000,00 грн.; № 0.0.2001060467.1 від 02.02.2021 року на суму 1000,00 грн.; № 0.0.2262983430.1 від 13.09.2021 року на суму 3870,33 грн.; № 0.0.1967442742.1 від 06.01.2021 року на суму 500,00 грн.; № 0.0.2001060467.2 від 02.02.2021 року на суму 500.00 грн.; № 0.0.2327585796.1 від 04.11.2021 року на суму 1386,30 грн. (а.с.62-69, 71,73). Викладені докази підтверджують той факт, що за період не проживання відповідача за адресою : [ADDRESS] , він сплачував заборгованість за споживання іншими особами комунальних послуг. Відповідно до акту АТ "Миколаївгаз" про припинення газопостачання природного газу від 13.05.2020 року за адресою : [ADDRESS] , газопостачання припинено за порушення ПБСГ. Згідно акту про припинення газопостачання природного газу від 09.11.2021 року за адресою : [ADDRESS] , газопостачання припинено за заявою споживача( а.с. 28,29). Згідно відповіді на адвокатський запит [PERSON] , АТ "Миколаївгаз" 09.12.2021 року повідомив, що за адресою: [ADDRESS] , газопостачання не припинялось. Розподіл природного газу був припитнений у зв`язку з розірванням договору розподілу природного газу. Подальший розподіл природного газу можливо за умови звернення власника обєкта газоспоживання до Товариства з відповідною заявою про приєднання до газорозподівльних мереж( а.с.136). 14.01.2022 року [PERSON] звернувся з заявою до філії АТ «Миколаївобленерго» Новобузького району, в якій зазначив, що з 31.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , він не проживає та не користується послугами електропостачальної організації, а тому не заперечує проти оформлення договору електропостачання на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 79). Як вбачається з рахунку на оплату №3363 від 09.03.2022 року, виданого філією АТ «Миколаївобленерго» Новобузького району та дублікату квитанції № 0.0.2481001110.1 від 09.03.2022 року [PERSON] було подано до філії АТ «Миколаївобленерго» Новобузького району заяву про підключення електроустановки на рівні напруги 0,22/0,38 кВ в електролічильнику за особовим рахунком [NUMBER] та сплачено кошти у розмірі 350,00 гривень за дане підключення. З викладеного, що також підтверджено представником третьої особи Захарчук В.О. , що, також не заперечувалось законним представником неповнолітнього позивача [PERSON] , вбачається, що домоволодіння, за адресою : [ADDRESS] підключене до електропостачання. На теперішній час, претензій щодо заборгованості зі споживання електроенергії [PERSON] не пред`являлись. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.08.2022 року по справі № 481/1130/21 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та поділ майна подружжя задоволений частково. Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Згідно з підпунктом 1.2.7. пункту 1.2 ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Відповідно до підпункту 2.1.7 пункту 2.1 ПРРЕЕ для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності чинного паспорту точки розподілу; 2) для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача); 4) копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності; 5) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок). У разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів, після розірвання договорів зі споживачем, який звільняє приміщення. Тобто зобов`язання з розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору і новий власник, який виявив бажання стати споживачем електричної енергії, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору про постачання електричної енергії, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами. Також, алгоритм укладення договору про постачання природного газу такий. Побутовий споживач або його уповноважена особа подає постачальнику природнього газу підписану заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (наприклад, шляхом заповнення такої заяви на вебсторніці НАК "Нафтогаз") та пред`явити оригінали: документів, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); документа, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України, у тому числі ID-карта, або тимчасове посвідчення громадянина України; для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює), а також реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - серія та номер паспорта); належним чином оформлена довіреність на представника побутового споживача, уповноваженого представляти його інтереси під час процедури укладання договору на постачання природного газу (за необхідності); інших документів, перелік яких визначений на сайті такого постачальника із спеціальними обов`язками (пункт 5 розділу ІІІ Правил). Зазначені інформація та документи можуть подаватися побутовим споживачем у вигляді електронних документів із обов`язковою ідентифікацією та автентифікацією побутового споживача, наприклад, з використанням кваліфікованого електронного підпису. Передача інформації та документів здійснюється за допомогою інформаційних (автоматизованих) систем постачальника та/або засобами електронної пошти на адресу постачальника, яка зазначена на його сайті. Пунктом 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). Тобто, відновлення розподілу природного газу на об`єкті позивача можливе лише при виконанні всіх вимог Правил безпеки систем газопостачання, Кодексу газорозподільних систем, законів України "Про ринок природного газу" та "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласникам, як і кожному індивідуальному власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, відповідно до вимог ст. 361 ЦК України. Згідно п. 4.5.7. Кодексу системи розподілу у випадку якщо за однією адресою відбувається виділ частки майна (приміщення) співвласників із спільної сумісної власності, внаслідок чого кожен із співвласників набуває права власності на окрему частку такого майна, перерозподіл потужності між власниками не потребує розробки та видачі технічних умов, якщо не збільшується величина сумарної приєднаної потужності об`єкта архітектури та/або не змінюється категорія надійності електропостачання електроустановки. У цьому випадку роботи, що забезпечують перерозподіл потужності та облік електричної енергії, здійснюються спеціалізованою організацією в тому числі ОСР, а встановлення окремих вузлів обліку виконується на підставі замовленої послуги з облаштування комерційного обліку згідно п.5.2 Кодексу комерційного обліку та п.4.8.3 Кодексу системи розподілу. Відповідно до вимог ст. 141 Сімейного кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] , що була до вересня 2022 року спільною сумісною, а після набрання законної сили рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.08.2022 року про поділ майна подружжя, є спільною частковою власністю його батька та матері. Відповідач, не проживаючи в квартирі з грудня 2019 року, відмовився від послуг газо( листопад 2021 року) та електропостачання ( вересень 2021 року) в ній через наявну заборгованність, що не сплачувалась реальним споживачами послуг. В свою чергу законний представник позивача [PERSON] , як його мати, проживаючи в квартирі з неповнолітнім, повинна була вчинити дії по укладанню договору споживання комунальних послуг, але доказів її звернення з відповідними заявами про укладання таких договорів суду не надано, натомість надані скарги останньої щодо відключення постачання таких послуг в інтересах неповнолітнього. З урахуванням викладеного, законний представник неповнолітнього [PERSON] , як співвласник майна, не позбавлена можливості скористатися своїм правом на укладення договорів постачання комунальних послуг, або на виділ у натурі частини із спільного майна, визначити порядок користування та укласти окремий договір про надання послуг з розподілу електричної енергії та газопостачання, при тому, що попередній споживач, а наразі співвласник квартири проти цього не заперечує. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає недоведеним законним представником позивача створення перешкод відповідачем для користування житловим приміщенням, за адресою: квартири [ADDRESS] , що вказує на необгрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає залишенню без задоволення. Відповідно до вимог пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір». судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Виходячи з того, що позов був поданий в інтересах неповнолітнього, судовий збір, в разі відмови в задоволенні позову, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, відноситься на рахунок держави.

Outcome: dismissed