Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачата\~просить стягнути з АТ«Укртелеком» в особі Хмельницької філії оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, компенсацію втрати частини заробітної плати (індексацію) у зв`язку з порушенням відповідачем строків їх виплати та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку відповідача при звільненні. \~ \~ \~ \~Позивач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в поданому до суду відзиві на позов проти позову заперечував, вказував на безпідставність позовних вимог та просив в задоволенні позову відмовити. Також просить проводити розгляд справи без участі свого повноважного представника. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач по листопад 2018 року працював на посаді провідного інженера із спецроботи в Хмельницькій філії ПАТ «Укртелеком». Вказує, що за період роботи двічі проходив «Навчання фахівців 1відділів» в Головному навчальному центрі ВАТ «Укртелеком». В 2000 році з 03.04.2000 року по 21.04.2000 рік та в 2003 році з 07.04.2003 року по 25.04.2003 рік. Зазначає, що відповідач не здійснив оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, не надав інших днів відпочинку та не виплатив під час звільнення з роботи компенсацію за працю у неробочі дні. Відтак звернувся до суду з позовом про оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, компенсацію втрати частини заробітної плати (індексацію) у зв`язку з порушенням відповідачем строків їх виплати та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку відповідача при звільненні. Як встановлено судом, регулювання трудових відносин, що виникають з приводу відряджень працівників, у тому числі госпорозрахункових підприємств, яким було ВАТ «Укртелеком», відбувалось згідно Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 N 59 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 10.06.99 N 146 (70418-99), у редакції чинній на момент правовідносин). Відповідно до абзацу 1 Інструкції, у редакції чинній на момент правовідносин, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об`єднання, установи, організації (далі - підприємство) на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Частиною 10 розділу Загальні положення Інструкції, у редакції чинній на момент правовідносин, визначено, якщо працівник спеціально відряджений для роботи у вихідні або святкові й неробочі дні, то за роботу в ці дні виплачується компенсація відповідно до чинного законодавства. Згідно статті 71 Кодексу законів про працю України, у чинній на момент правовідносин редакції, залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. У наказі Хмельницької філії від 27.03.2000 року №54-к та наказі від 01.04.2003 року №59-к відсутня вказівка, що навчання відбуватиметься у вихідні дні, а зазначено термін початку та закінчення відрядження. Згідно ч.7 ст.60 Кодексу Законів про пращо України у разі направлення працівника у відрядження на нього поширюється режим роботи, встановлений на підприємстві (в установі, організації), до якого (якої) його відряджено. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для позивача встановлювався п`ятиденний робочий день із вихідними днями субота та неділя. Згідно п. 1.3. Інструкції, у редакції чинній на момент правовідносин фактичний час перебування у відрядженні визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Відмітки в посвідченні про відрядження щодо прибуття та вибуття працівника завіряються тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обов язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього. Згідно абз.6 Інструкції щодо заповнення форм державної статистичної звітності про використання робочого часу (затвердженої Наказом Держкомстату від 04.01.2000 року №1) документами первинного обліку робочого часу є табелі обліку. Табелі обліку використання робочого часу відповідно до статті 408 Переліку типових документів мають строк зберігання 1 рік і ці документи про облік робочого часу, у період відряджень Позивача, на даний час не збереглися у відповідача зі спливом строку зберігання. Згідно ч.3 ст. 121 КЗпП України, чинного на момент правовідносин, За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядженнямісце роботи (посада) і середній заробіток. Згідно частини 13 розділу Загальні положення Інструкції, у редакції чинній на момент правовідносин, визначено, що середній заробіток за час перебуванняпрацівника у відрядженні зберігається на всі робочі дні тижня за графіком, установленим за місцем постійної роботи тобто Хмельницької філії АТ «Укртелеком». Відповідно доданих особових рахунків Хмельницької філії АТ «Укртелеком» про виплату нарахувань працівнику [PERSON] - у квітні 2000 року було виплачено по середньому заробіток у розмірі 463 грн. рядок 041, та - у квітні 2003 року було виплачено по середньому заробіток у розмірі 1092,48 грн. - рядок 041, з дотриманням вимог даної норми закону. Відповідно до частин 1та 6 статті 81\~Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і при цьому\~доказування не\~можегрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено та судом не встановлено факт існування наказів про залучення позивача до роботи у вихідні дні у періоди з 02.04.2000 року по 22.04.2000 рік, та з 06.04.2003 року по 27.04.2003 року. Відтак належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивача залучали до роботи у вихідні дні не здобуто. Також враховується, що матеріали додані позивачем до позову не містять доказів, які підтверджували конкретні робочі чи вихідні дні перебування позивача у відрядженні. Зокрема те, що саме у вихідні дні позивач виконував трудові обов язки пов язані з навчанням. Також, позивачем не надано розрахунку заробітної плати, яку він вважає неправомірно не виплаченою йому. Відтак позовні вимоги позивача не обгрунтовані та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed