Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Керівник Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскаці, в якій просив: припинити громадянину російської редерації [PERSON] (паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 13.02.2008, Міжрайонним відділом УФМС росії по Брянській області в м. Новозибків), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, площею 3,2974 га, з цільовим призначенням - для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Іванівської сільської ради (на даний час Семенівська ОТГ Новгород-Сіверського району), право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.09.2020 за номером 38284970 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 54173821 від 22.09.2020), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UА248201720343140001000006008) понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2481 грн. В обґрунтування своєї вимоги прокурором зазначено про те, що дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері. Встановлено, що 22 травня 2020 року № 744/470/20 року [PERSON] , паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 13 лютого 2008 року Міжрайонним відділом УФМС росії по Брянській області в місті Новозибків, громадянин російської федерації, набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, площею 3,2974 га, з цільовим призначенням - для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Іванівської сільської ради (на даний час Семенівська ОТГ Новгород - Сіверського району). На підставі вказаного судового рішення [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 38284970 \~ \~ \~ \~від 15 вересня 2020 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію 54173821 від 22 вересня 2020 року). В подальшому [PERSON] за договором оренди землі від 15 жовтня 2020 року земельну ділянку з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212 передано в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» на 20 років (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 жовтня 2020 року, номер запису 38968404 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 54908445 від 02 листопада 2020 року). Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] у вересні 2020 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розміновану на території Семенівської ОТГ Новгород - Сіверського району Чернігівської області та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 78619 гривень 01 копійка, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 15 вересня 2021 року), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з кадастровим номером 7424782000:08:0001:0212 підлягає конфіскації за рішенням суду. Про відсутність у відповідача наміру виконати обов`язок щодо відчуження оспорюваної земельної ділянки також свідчить факт передачі її в оренду на 20 років ТОВ «Українська лляна компанія плюс». Ухвалою судді від 03 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 грудня 2022 року. Прокурор Клюй Іван Іванович у судовому засіданні підтримав заяву та пояснив, що він просить задовольнити заяву повністю за обставин, викладених у ній. Позивач, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання свого представника не направило. Інтереси позивача у судовому засіданні представляє прокурор. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне провести судове засідання без його участі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс», юрисконсульт Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» Семічев Олександр Ігорович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу протягом усіх судових засідань без їхньої участі, рішення винести на розсуд суду. Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов за наведених у ньому обставин, які суд вважає доведеними, через те, що вони у повному обсязі підтверджуються даними зазначених вище документів, які були досліджені судом у судовому засіданні. Судом встановлено, що 22 травня 2020 року № 744/470/20 року [PERSON] , паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] , виданий 13 лютого 2008 року Міжрайонним відділом УФМС росії по Брянській області в місті Новозибків, громадянин російської федерації, набув права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, площею 3,2974 га, з цільовим призначенням - для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Іванівської сільської ради (на даний час Семенівська ОТГ Новгород - Сіверського району). На підставі вказаного судового рішення [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 38284970 \~ \~ \~ \~від 15 вересня 2020 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію 54173821 від 22 вересня 2020 року). В подальшому [PERSON] за договором оренди землі від 15 жовтня 2020 року земельну ділянку з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212 передано в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» на 20 років (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 жовтня 2020 року, номер запису 38968404 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 54908445 від 02 листопада 2020 року). Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] у вересні 2020 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розміновану на території Семенівської ОТГ Новгород - Сіверського району Чернігівської області та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 78619 гривень 01 копійка, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 15 вересня 2021 року), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня \~ \~ \~ \~ 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з кадастровим номером 7424782000:08:0001:0212 підлягає конфіскації за рішенням суду. Обраний Новгород - Сіверською окружною прокуратурою спосіб захисту порушених інтересів держави, а саме: припинення права власності громадянина російської федерації [PERSON] на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424782000:08:001:0212, шляхом її конфіскації на користь держави в повній мірі відповідає вимогам законодавства. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. Поряд із цим, про відсутність у відповідача наміру виконати обов`язок щодо відчуження оспорюваної земельної ділянки також свідчить факт передачі її в оренду на 20 років ТОВ «Українська лляна компанія плюс».

Outcome: approved