Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просила розірвати зареєстрований 04 червня 2016 року Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області шлюб між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04 червня 2016 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачам не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Подружні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. На утриманні позивачки перебуває їхня малолітній донька [PERSON] , яка проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов просила задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до п.19 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.17, 23). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було видане Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04 червня 2016 року, актовий запис № 576, вбачається, що сторони уклали шлюб 04 червня 2016 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11 жовтня 2016 року, а/з 1228 (а.с.9). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає наступне. Як зазначила позивач, відповідач свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини виконує не належним чином. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Таким чином,\~суд відповідно\~до вищенаведених\~вимог закону,\~враховуючи \~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позовної\~заяви та\~стягнення із\~відповідача аліментів\~на утримання\~дитини в\~розмірі ј\~частини його\~доходів,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч. 2, ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп., а на користь держави 992 грн. 40 коп. У відповідності до\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved