Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат Вальченко В.В. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 29.07.2022р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2017р.; копія свідоцтва про народження позивача; копія державного акту серії ЯИ №386352 від 02.12.2009р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія державного акту серії ЯИ №370584 від 20.11.2009р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,0251 га, розташовану по [ADDRESS] , виділену для ведення особистого селянського господарства; копія державного акту серії ЯМ №224405 від 26.12.2012р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,4800 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради (за межами населеного пункту) Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства; копія витягу з погосподарської книги №9 (2015р.-2020р.) с. Нагірне Ізмаїльського району Одеської області із даними щодо належності житлового будинку [PERSON] ; копії свідоцтв про народження відповідачів [PERSON] , [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія довідки-Інформації ДЗК від 29.07.2022р. про право власності та речові права на земельну ділянку; копія випуску №43 від 12.08.2022р. газети «Ренійський вісник» із оголошенням про втрату держактів; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія звіту від 28.07.2022р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі та відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються дітьми [PERSON] , відповідачка [PERSON] є його вдовою. За життя [PERSON] належало майно: -житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на підставі витягу з погосподарської книги №9 (2015р.-2020р.) с. Нагірне Ізмаїльського району Одеської області; -земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту серії ЯИ №386352 від 02.12.2009р. на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка площею 0,0251 га, розташована по [ADDRESS] , виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯИ №370584 від 20.11.2009р. на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка площею 0,4800 га, розташована на території Нагірненської сільської ради (за межами населеного пункту) Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯМ №224405 від 26.12.2012р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить той факт, що на ім`я позивача 16.03.2017р. було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , де позивач був вказаний як спадкоємець за законом (першої черги). Вищевказане свідоцтво було оформлене лише на частину майна, що належало [PERSON] (на два автомобілі та бортовий причеп). Незважаючи на своєчасне звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її в повному обсязі неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачі\~ у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину (на житловий будинок та земельні ділянки), йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані спадкові обєкти. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачем не було оформлено, він не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачі на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, але оформити право на спадщину вдалося тільки частково. Як зазначив позивач, після смерті [PERSON] у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у подачі ним заяви про прийняття спадщини, його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок, земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, прийняв її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved