Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач, 27.10.2021 року звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2016 року по 30.09.2021 року в сумі 18545,65 грн. Просить суд стягнути зі [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , суму заборгованості за житлово-комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) за період з 01.09.2016 року по 30.09.2021 року в розмірі 18545,65 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять грн.65 коп.), які надані за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО банку 322313, поточний рахунок [NUMBER] , ЄДРПОУ 32121458, Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 321214508249); стягнути зі [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (п/р № [NUMBER] , Установа банку - ПАТ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЄДРПОУ 32121458, ІПН: 236972826658) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Концерну «МТМ» надала суду заяву про слухання справи без її участі, в якій зазначила про те, що наполягає на задоволенні позову, а також письмові пояснення, у яких наполягала на тому, що дана відповідачка є належним відповідачем у справі, та заперечувала проти застосування у даному випадку наслідків пропуску строку позовної давності, бо цей строк не було пропущено. Відповідачка [PERSON] у дане судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду відзив на позовну заяву, який нею не підписаний, що є порушенням вимог ч.2 ст.178 ЦПК України. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості розглядати його як документ, поданий і оформлений відповідно до вимог чинного законодавства, а також врахувати викладені у ньому твердження та долучені до нього письмові докази під час розгляду даної справи. У судові засідання призначені на 11.02.2022, 01.06.2022, 26.09.2022 та 05.12.2022 відповідачка не з`явилася, про час та місце судових засідань була повідомлена належним чином, неодноразово надсилала до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні без надання до суду відповідних доказів, у яких просила справу без її участі не розглядати. Відповідно до ст.ст. 128, 129 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Згідно із ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи вищенаведене, суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажними, а тому, вважає за можливе розглянути справу по суті за її відсутності. Представник відповідачки [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також просила застосувати при розгляді справи вимоги чинного законодавства щодо строків позовної давності і задовольнити частково заявлені позовні вимоги. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, відповідачка [PERSON] є власником 77/100 (77/200+77/200) частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №278399966 від 06.10.2021 р. (а.с.7-8). Із Довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 26.10.2021 №1286 та Розрахунку суми позову по нарахуванням і оплатам з централізованого опалення встановлено, що відповідачка [PERSON] згідно відкритого на його ім`я особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.09.2016 року по 30.09.2021 року має заборгованість в сумі 18545,65 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 березня 2013 року у справі № 6-6ц13, у статтях 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін. Тому, відсутність підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачці, а також наявність заборгованості в сумі 18545,65 грн. Щодо строків позовної давності суд зауважує наступне. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України. Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. У подальшому Кабінет Міністрів України постановою від 19 серпня 2022 року №928 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 грудня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 09 грудня 2020 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на 12 березня 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані за період з березня 2017 року по вересень 2021 року (включно) на суму 16511,04 грн. Крім того, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2020,96 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений позивачем за подачу позову до суду 2270,00 грн. х суму задоволених позовних вимог банку 16511,04 грн. / суму заявлених позовних вимог банком 18545,65 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial