Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.04.2019 між ним та відповідачем [PERSON] укладено усний договір поворотної позики, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, а останній зобов`язався повертати їх частинами, не менше, ніж по 100 доларів США щомісячно, починаючи з 30.06.2019 до повного повернення боргу; на підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видав позивачеві відповідну розписку. Відповідач [PERSON] , порушивши умови договору позики, в період часу з 29.07.2019 по 14.08.2020 повернув позивачу лише частину боргу в сумі 20200 грн. 99 коп., що враховуючи середній банківський курс валют долара до гривні на відповідний день повернення боргу, склало 800 доларів США, а саме: 29.07.2019 - 2562.81 грн., 08.08.2019 -2552,76 грн., 07.09.2019- 2537,69 грн., 22.10.2019-2512,56 грн., 08.12.2019-2381,91 грн., 31.12.2019- 1356,78 грн., 06.01.2020- 1055,28 грн., 15.02.2020-2472,36 грн., 14.08.2020-2768,84 грн. Після 14.08.2020 [PERSON] не здійснив жодної сплати частини боргу відповідно до умов договору позики. Таким чином, станом на 15.08.2020 у відповідача утворилась заборгованість по договору позики у розмірі 3700 доларів США, яка не погашена на час звернення до суду з позовом, що свідчить про порушення останнім умов договору позики. В квітні 2022 року позивач звернувся до відповідача в письмовій формі з відповідною претензією про несвоєчасне виконання зобов`язання згідно з розпискою та вимогою достроково повернути борг; вимога була направлена за адресою місця проживання та за адресою здійснення підприємницькою діяльністю відповідача, однак, відповідач проігнорував поштове повідомлення з цією претензією, як і власне саме прохання позивача. Позивач та відповідач між собою перебували в товариських стосунках; позивач неодноразово просив та нагадував відповідачу про необхідність дотримання останнім графіку та своєчасного повернення боргу і в усних/телефонних розмовах. Таким чином, на дату складання даної позовної заяви - 24.05.2022 заборгованість відповідача складає 3 896,95 доларів США, що враховуючи періоди вчасного повернення коштів складає: 3700 доларів США (сума боргу) + 196,95 доларів США (штрафні санкції - 3% річних) =3 896,95 доларів США. За наведених обставин позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за борговою розпискою від 22 квітня 2019 року в розмірі 3896, 95 доларів СІІІА та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Докійчук Н.О. не з`явилися, надали суду спільну заяву, в якій просять справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити, в разі неявки відповідача не заперечують щодо розгляду справу в порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч.11 ст.1 28 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, передбачений ст. 1046 ЦК України, згідно якого позивач передав відповідачу у власність 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, а останній зобов`язався повертати їх частинами, не менше, ніж по 100 доларів США щомісячно, починаючи з 30.06.2019 до повного повернення боргу, на підтвердження чого відповідач склав відповідну розписку(а.с. 9). В період часу з 29.07.2019 по 14.08.2020 повернув позивачу лише частину боргу в сумі 20200 грн. 99 коп., що враховуючи середній банківський курс валют долара до гривні на відповідний день повернення боргу, склало 800 доларів США, а саме: 29.07.2019 - 2562.81 грн., 08.08.2019 -2552,76 грн., 07.09.2019- 2537,69 грн., 22.10.2019-2512,56 грн., 08.12.2019-2381,91 грн., 31.12.2019- 1356,78 грн., 06.01.2020- 1055,28 грн., 15.02.2020-2472,36 грн., 14.08.2020-2768,84 грн., що підтверджується електронним випискою з АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку позивача за період з 01.01.2019-29.07.2021 (а.с. 32 - 52). Станом на 15.08.2020 у відповідача утворилась заборгованість по договору позики у розмірі 3700 доларів США, яка не погашена на час звернення до суду з позовом, що свідчить про порушення останнім умов договору позики. Позивач звертався до відповідача в письмовій формі з відповідною претензією про несвоєчасне виконання зобов`язання згідно з розпискою та вимогою достроково повернути борг; вимога була направлена за адресою місця проживання та за адресою здійснення підприємницькою діяльністю відповідача, однак, відповідач проігнорував поштове повідомлення з цією претензією, як і власне саме прохання позивача (а.с. 13, 21) Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на дату складання даної позовної заяви - 24.05.2022 заборгованість відповідача складає 3 896,95 доларів США, що враховуючи періоди вчасного повернення коштів складає: 3700 доларів США (сума боргу) + 196,95 доларів США (штрафні санкції - 3% річних) =3 896,95 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України представник позивач на підтвердження укладення договору та його умов представила суду оригінали розписки позичальника. У встановлені договором строки відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договорами позики не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладених договорі позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Визначаючись щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1140 грн. 06 коп., що підтверджено документально (а.с. 1 -2). Беручи до уваги повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1140 грн. 06 коп. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В попередньому розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, позивачем зазначено, що такі витрати складаються з суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача було надано договір №2412/1/21-ц про надання професійної правничої допомоги від 24.12.2021, що укладений між позивачем та адвокатом Докійчук Н.О., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової допомоги), квитанцію до прибуткового касового ордера № 2412/1/21-ц від 24.12.2021 про сплату позивачем адвокату Докійчук Н.О. гонорару в розмірі 10000 грн. (а.с. 27 - 31). З огляду на викладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Outcome: approved