Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

20.01.2022 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача [PERSON] , адвоката Валько І.В. надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням: визнати бездіяльність старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сороки В.І., яка полягає у неприйнятті постанови про закінчення виконавчих проваджень № 59542089 та № 59541968 у зведеному виконавчому провадженні № 65514192, в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , незаконною та зобов`язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) закінчити виконавчі провадження № 59542089 та № 59541968 у зведеному виконавчому провадженні 65514192 в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] (а.с.1-7). Крім того 10.11.2022 від представника позивача Валько І.В. надійшла заява про зміну предмету позову та з проханням: поновити строк для подання заяви про зміну предмету позову та розглянути другу позовну вимогу у зміненій редакції, а саме : скасувати арешт на земельну ділянку [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за адресою: Київська область, Бориспільський район, сільська рада Глибоцька; кадастровий номер: 3220882200:04:001:0637; площею 2,622 гектари накладений Постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 59542089, виданою 28.12.2021 року Бориспільським ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) (а. с. 86-87). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] .. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Під час оформлення спадкового майна, а саме 02.09.2022, позивачу стало відомо, що на земельну ділянку кадастровий номер: 3220882200:04:001:0637; площею 2,622 гектари, яка належала батьку позивача, накладено арешт. Позивач 05.11.2021 звертався до відповідача із заявою про зняття арешту з майна проте йому було відмовлено та повідомлено про те, що арешт накладено у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2011 за яким було присуджено стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» (АТКБ «Приватбанк») 888478,93 грн. заборгованості. 11.07.2019 стягувач подав до державного виконавця заяву про повернення виконавчого документа. 12.07.2019 було прийнято Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В той же день виконавцем було прийнято Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.07.2019 в розмірі 500 гривень, а також Постанову про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 у сумі 88847,89 гривень. Крім того позивач зазначає, що на підставі вказаних постанов було прийнято: постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019 № 59541968 про стягнення на користь Бориспільського ВДВС 500 гривень та постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2019 № 59542089 про стягнення на користь Бориспільського ВДВС 88847,89 гривень. 20.05.2021 постановою державного виконавця об`єднано провадження у зведене виконавче провадження за № 65514192. [INFO] боржник [PERSON] помер, проте арешт накладений державним виконавцем на земельну ділянку кадастровий номер: 3220882200:04:001:0637; площею 2,622 гектари не було знято. Зважаючи на це, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 24.01.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду ( а. с. 30). Ухвалою судді від 24.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою суду від 25.05.2022 у справі зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням в іншій цивільній справі № 359/3040/22 за поданням старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки Валерія Івановича про заміну сторони виконавчого провадження боржника [PERSON] на його правонаступника [PERSON] ( а. с. 43). Ухвалою суду від 20.09.2022 у справі поновлено провадження (а. с. 55). У судовому засіданні 01.11.2022 представник позивача Валько І.В. позов підтримав з наведених у ньому підстав. Представник відповідача старший державний виконавець Сорока В.І. проти позову заперечував, посилаючись на те, що постанова щодо стягнення понесених витрат у виконавчому провадженні, а також накладення арешту на майно боржника [PERSON] була винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та, після того, як стало відомо про смерть боржника, було направлено до суду подання про заміну сторони у виконавчому провадження на правонаступника - спадкоємця [PERSON] , та після відмови у його задоволенні судом, виконавче провадження закрито, а також винесена постанова про зняття арешту від 07.07.2022, проте, у зв`язку з оголошеним воєнним станом, він немає на даний час доступу до Єдиного державного реєстру речових прав для зняття арешту. . В подальшому у судове засідання 20.12.2022 учасники справи не з`явились, від представника позивача, адвоката Валько І.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а. с. 94). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши подані заяви, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що 15.07.2011 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 2-1540/2009 за позовом ЗАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення суми боргу та звернення стягнення було видано виконавчий лист (а.с. 8). За змістом якого, стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» основну заборгованість по договору на загальну суму 888478 грн. 93 коп. та звернуто стягнення на предмет застави - земельну ділянку площею 0,2368 га, яка розташована за адресою : Київська область, Бориспільського району, с. Глибоке на території Глибоцької сільської ради, кадастровий номер 3220882200:04:008:0052, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯД № 955552 ( а.с. 8). Постановою державного виконавця виконавчого відділу державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Туровцем Д.П. від 10.03.2016 відкрито виконавче провадження №50406140 з примусового виконання зазначено виконавчого листа ( а.с. 9). В межах вказаного виконавчого провадження було прийнято ряд постанов, зокрема наступні. Так, постановами державного виконавця Сороки В.І. від 12.07.2019 у ВП № 50406140 стягнуто з боржника [PERSON] витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 500 грн. та виконавчий збір у розмірі 88847,89 грн. (а.с. 12,13). Постановою державного виконавця Сорокою В.І. від 12.07.2019 повернуто виконавчий документ № 2-1540/2009 виданий 15.07.2011, та виведено в окреме провадження постанову державного виконавця Сороки В.І. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 50406140 від 12.07.2019. (а. с. 11). Крім того, постановами державного виконавця Сороки В.І. від 15.07.2019 відкрито виконавчі провадження № 59541968 з примусового виконання постанови №50406140, виданої 12.07.2019 про стягнення з [PERSON] на користь держави 500 гривень, та виконавче провадження № 59542089 з примусового виконання постанови №50406140, виданої 12.07.2019 про стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору в розмірі 88847,89 грн. (а.с.14,15) 21.04.2021 [PERSON] , боржник у виконавчому провадженні, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.04.2021 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 17). Згідно з довідкою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Василець Т. В. за № 340/02-14 від 21.10.2021, станом на 21 жовтня 2021 року єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] є його син, позивач у справі, [PERSON] (а.с. 18). Також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої увійшла також земельна ділянка за адресою : Київська область, Бориспільський район, сільська рада Глибоцька; кадастровий номер: 3220882200:04:001:0637, площею 2,622 га. Крім того, з долучених до позовної заяви документів, встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 18.10.2021, закінчено виконавче провадження № 63279396 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1540/2009, виданого 15.07.2022 Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 888478,93 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] (а.с. 23). 08.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, датованою 05.11.2021, про зняття арештів з майна, повідомивши про смерть боржника у виконавчому провадження [PERSON] , яка настала [INFO] , надавши копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). Разом із з цим, 28.12.2021 постановою старшого державного виконавця Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Сорокою В.І. накладено арешт у ВП № 59542089 на земельну ділянку кадастровий номер 3220882200:04:001:0637, що належить боржнику [PERSON] (а.с. 21) Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2022 у задоволенні подання старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ ( м. Київ) Сороки В.І., зацікавлена особа [PERSON] , про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено (а.с. 45-46). Постановами старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) Сороки В.І. від 07.07.2022 закрито виконавчі провадження з примусового виконання постанов №50406140, виданих 12.07.2019 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в розмірі 88847,89 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 500 грн. ( а.с. 48-49, 62, 65). Крім того постановою старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ ( м. Київ) Сороки В.І. від 07.07.2022 у ВП № 59542089, знято арешт з земельної ділянки кадастровий номер 3220882200:04:001:0637, площею 2,622 га, яка належить [PERSON] ( а.с. 63). Водночас, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 308797584, яка сформована 02.09.2022, встановлено, що 28.12.2021 зареєстровано обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку за адресою: Київська область, Бориспільський район, сільська рада Глибоцька; кадастровий номер: 3220882200:04:001:0637; площею 2,622 га (а.с. 75-77). Інформація про зняття арешту з вказаного майна відсутня. Згідно п. 6 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог абзацу 1 ч.1, ч.2 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Крім того, суд звертає увагу, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1540 від 15.07.2011 року (ВП №50406140) було відкрито 10.03.2016, тобто під час дії Закону України №606-XIV від 21.04.1999 р. «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), разом із з цим постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 88847,89 грн. (10% від суми стягнення) була винесена 13.07.2019 року, тобто, під час дії Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016р., зокрема на підставі ст.27 Закону, в редакції, що набрала чинності 28.08.2018 року. Таким чином, встановлено, що після відкриття виконавчого провадження №50406140, постанова про стягнення виконавчого збору відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606-XIV від 21.04.1999 р.), яка передбачала, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, а також, що у зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, не виносилася. Разом із цим наступна редакція ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016р., чинній до 28 серпня 2018 року), передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. В подальшому Законом №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 27 Закону №1404-VIII. Так, з урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 58 Конституції України встановлено відсутність зворотньої дії в часі для законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи» треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. У судовому засіданні представником Бориспільського МРВ ДВС не заперечувалося та матеріалами цивільної справи, зокрема відмітками на виконавчому листі №2-1540/2009 від 15.07.2011 підтверджується (а.с.8), що фактично сума заборгованості з померлого боржника [PERSON] стягнута не була. Вищезазначеними постановами від 12.07.2019 державним виконавцем повернуто стягувачу без виконання згаданий виконавчий документ та стягнуто з боржника виконавчий збір, який розраховано у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню, при цьому, як зазначалося вище, у межах виконавчого провадження №50406140 не відбулося фактичного стягнення боргу із боржника. Суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду , наведеної у постанові від 10.02.2022 у справі №640/9256/21, Верховний суд зазначив, що в контексті дослідження спірних правовідносин Верховний Суд, аналізуючи вказані вище законодавчі зміни, неодноразово зазначав (зокрема, у справах №640/685/19, №280/5959/19 та №400/878/20), що положення статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, були більш сприятливими для боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. На відсутність підстав для стягнення виконавчого збору за аналогічних встановлених судом у даній справі фактичних обставин було зазначено Верховним Судом у постанові від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18. Таким чином встановлено, що нарахування виконавчого збору, відкриття виконавчого провадження з примусового виконання відповідної постанови державного виконавця, що мало наслідком накладення арешту на майно померлого боржника - спадкодавця [PERSON] , призвело до порушення прав позивача [PERSON] . Та, згідно з положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Таким чином, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Встановлено, що зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження обмежує право позивача, як спадкоємця, розпоряджатися належною йому спадщиною, у тому числі, в порядку, визначеному ст.ст.1281, 1282 ЦК України за рахунок нерухомого майна задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна та припинення правовідношення. Встановлено, що на час розгляду справи виконавчі провадження щодо померлого спадкодавця [PERSON] у відділі ДВС відсутні, водночас, незважаючи на винесену державним виконавцем після відкриття провадження у даній справі постанову про зняття арешту з майна (постанова від 07.07.2022 ВП №59542089 - а.с.63), майно перебуває під арештом. Враховуючи викладене, оскільки раніше відкриті виконавчі провадження закриті, підстави для нарахування виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №50406140 були відсутні, проте арешт, накладений на майно боржника фактично не скасований, і на даний час обмежує право позивача, як спадкоємця майна померлого [PERSON] оформити право на спадщину, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про зняття арешту з земельної ділянки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо заявленої вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки Валерія Івановича, то в цій частині позов слід визнати необґрунтованим. Так, позивач не є стороною у виконавчому провадженні та звернувся до суду з позовом за захистом порушеного цивільного права, що виникло зі спадкових правовідносин, ане зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця впорядку, визначеному розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України. Таким чином, положення ч.2 ст.351 ЦПК України, яка передбачає, що, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), у даному випадку не можуть бути застосовані, та при обранні способу захисту порушеного права позивач, а також суд, має враховувати вимоги ст.2 ЦПК України та ст.16 ЦК України, які визначають, що спосіб захисту має бути ефективним та відповідати спірним правовідносинам, що виникли між сторонами. Щодо судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 27). Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 15500 гривень. Так, згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених затрат на правову допомогу позивачем подано до суду наступні докази: договір № 345/21 про надання правничої допомоги укладеного 30.12.2021 між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Валько Ігор та партнери»; ордер серії КС № 924013 від 31.12.2021 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого на ім`я Валько І. В. ; акт-рахунок № 1 прийому-передачі послуг від 31.01.2022 року; меморіальний ордер № @2PL907311 від 16.02.2022 року; акт-рахунок № 2 прийому-передачі послуг від 26.05.2022 року; меморіальний ордер № 1 від 27.05.2022 року; акт-рахунок № 3 прийому-передачі послуг від 30.06.2022 року; меморіальний ордер № @2PL817064 від 11.07.2022 року; акт-рахунок № 4 прийому-передачі послуг від 30.09.2022 року ( а.с. 24-26, 67-75). Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлені суми є частково обґрунтованими. Так, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу, яка полягала у: підготовка позову до суду (6,5 год., вартістю 1500грн за 1 год.) в сумі 9750,00грн. участь у судовому засіданні ( 25.05.2022 - 1 год.) в сумі 1500 грн., при цьому суд враховує, що саме така вартість години роботи адвоката була зазначена у позовній заяві (а.с.6), а тому вказану у акті-розрахунку №2 прийому-передачі послуг від 26.05.2022 вартість 1 год. - 3000,00грн. (а.с.71) слід визнати такою, що суперечить вищенаведеним вимогам ч.1 ст.134 ЦК України. Крім того, безпідставним є включення до витрат у даній справі, витрати, понесені позивачем в іншій цивільній справі №359/3040/22 (в сумі 1500,00грн.) (а.с.71). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на загальну суму 12742 грн. 40 коп., що складаються : 992,40 грн. - судовий збір та 11750,00 грн. - витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial