Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13.11.2013. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який із часу розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю. 28.05.2015 позивач одружилася з [PERSON] , від шлюбу у них народилось двоє дітей, які проживають спільно з сином від першого шлюбу [PERSON] , позивач та її чоловік виховують та повністю матеріально утримують трьох дітей. Позивач звернулася до органів державної влади з метою отримання посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї», однак їй було відмовлено через ненадання рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу. З огляду на наведені обставини, виникла необхідність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.11.2022 закрито проведення підготовчого судового засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, просить суд ухвалити рішення. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що сторони з 21.02.2009 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2013 справа №127/25383/13-ц. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . В подальшому, позивач 28.05.2015 зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Вінницького державного педагогічного університету від 27.09.2022 за №08/05, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , який проживає без реєстрації, син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Зі змісту характеристики на [PERSON] , учня 7-А класу КЗ "Вінницький ліцей 32", мама, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок з класним керівникоом, систематично відвідує батьківські збори. Згідно листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 9.09.2022 № 08/00/008/147388 позивачу було відмовлено у надані статусу та видачі посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та " Дитини багатодітної сім`ї". Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, у якій зазначив, що після розірвання шлюбу їх син проживав разом із колишньою дружиною у [ADDRESS] , де вони проживають і дотепер. Відносини між відповідачем та позивачем залишилися доброзичливими, позивач не перешкоджає спілкуванню з сином. Також відповідач зазначив, що позивач має усі необхідні умови для проживання сина з нею, вона дбає про його інтереси, не обмежує батька у вихованні сина, у зв`язку з чим, він не заперечує визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. Служба у справах дітей Вінницької міської ради у висновку від 12.12.2022 №101/00/011/ [NUMBER] підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, при цьому враховуючи, що спір між батьками щодо проживання малолітньої дитини відсутній, вважає за недоцільне визначати місце проживання дитини з матір`ю. Враховуючи викладене, зважаючи на безумовне визнання позову відповідачем, а задоволення такого є в інтересах дитини, суд вважає, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню. Таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини, адже відсутність документального фіксування проживання дитини одним із батьків обмежує її право в статусі « Дитини з багатодітної сім`ї», так і її матері в статусі багатодітної матері. При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку мова йде не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина уже тривалий час та постійно проживає разом із матір`ю окремо від батька.

Outcome: approved