Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 17.10.2022 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про факту постійного проживання [PERSON] на території України у період з 1988 по 1993 рік. Заява мотивована тим, що заявник є громадянином Російської Федерації, проте тривалий час проживає в м. Одесі та бажає отримати громадянство України, відмовившись від громадянства країни-агресора. Заявник вказує, що постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у період з 1988 по 1993 рік. Ухвалою суду від 18.10.2022 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.12.2022. До суду 31.10.2022 надійшов відзив представника Головного управління ДМС України в Одеській області, згідно якого просять заяву [PERSON] залишити без розгляду. В обґрунтування відзиву вказано, що [PERSON] , не підтверджено факт навчання у школі у період з 1988 по 1993 рік. З метою прийняття до громадянства особа подає заяву з іншими документами в порядку розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Заявник не звертався до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України. Тому, не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України, а, отже, його звернення до суду є передчасним. Просять залишити заяву про встановлення факту без розгляду, оскільки ГУ ДМС України в Одеській області заперечує щодо задоволення заяви, тому наявний спір про право. У судове засідання 13.12.2022 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, та відсутність підстав для залишення заяви без розгляду, з огляду на наступне. Щодо вимог ГУ ДМС України в Одеській області про залишення заяви [PERSON] без розгляду, суд зазначає наступне. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Абзацом 3 пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. ГУ ДМС України в Одеській області не вказує, що [PERSON] не має права на отримання громадянства України, а зазначає, що його звернення до суду є передчасним, оскільки він звертався з заявою про отримання громадянства до органів ДМС. Таким чином, заінтересована особа не зазначає, яке її суб`єктивно право порушено, у зв`язку з чим виникає спір про право. З огляду, на вищевикладене, підстав для залишення заяви [PERSON] без розгляду судом не встановлено, тому ГУ ДМС України в Одеській області про залишення заяви без розгляду слід відмовити. Щодо розгляду заяви по суті, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Ленінград РСФСР, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З табеля успішності, поведінки та відвідування школи за 1988/1989 навчальний рік та 1992/1993 навчальний рік вбачається, що [PERSON] у вказаних навчальних роках навчався в загальноосвітній школі №81 в м. Одеса. 28.07.2016 року [PERSON] документований паспортом громадянина Російської Федерації № [NUMBER] . Згідно архівною довідки Одеського ліцею №81 Одеської міської ради Одеської області від 05.05.2022 [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався в Одеській загальноосвітній школі №81 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області з 1988 по 1993 роки (з першого по сьомий клас). Згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (1543-12), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися бо постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Доказів реєстрації заявника в м. Одесі про що вказано в заяві суду не представлено. Суд погоджується з доводами заінтересованої особи щодо не звернення до Головного управління ДМС з метою отримання громадянства, втім особа вправі обирати звернутися до органів міграційної служби чи до суду з такою заявою. Втім, на думку суду однієї лише довідки про навчання в загальноосвітній школі в м. Одесі недостатньо для того, щоб дійти висновку про постійне проживання [PERSON] , на території України з 1988 року по 1993 рік. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, за відсутності доказів, встановлення факту проживання [PERSON] на території України є неможливим, тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Outcome: dismissed