Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на 1/2 (8/16) частки житлового будинку [ADDRESS] загальнобю площею 67,4 кв. м, житловою площею 52,0 кв.м. в порядку спадкування, з яких 6/16 за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 2/16 за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 3 членів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , головою якого був [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/4 частку житлового будинку, яку прияйняли дружина [PERSON] та донька [PERSON] у встановленому законом порядку. 13.11.2006 року [PERSON] склала заповідальне розпорядження згідно якого заповіла усе належне їй майно [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй частку житлового будинку, яку прияйняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з тим, що право власності не зареєстровано, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача Теребовлянської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Микулинецької селищної ради №602 від 09.09.2022 року, станом на 15.04.1991 рік у домогосподарстві колгоспного типу, яке знаходиться за адресою по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 19.11.1978 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дарахівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 29.08.2005 року, актовий запис №52. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належну йому 1/4(4/16) частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, яку прийняли дружина [PERSON] та донька [PERSON] у встановленому законом порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, так як фактично вступили в оперативне управління спадковим майном, однак не оформили спадкових прав. 13.11.2006 року [PERSON] склала заповідальне розпорядження згідно якого заповіла житловий будинок та усе належне їй майно [PERSON] , що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за №292. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Дарахівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно в тому числі і на належні їй 6/16 часток житлового будинку , які прийняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 24.03.2021 року за №321/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] у зв`язку з тим, що право власності не зареєстровано. Як вбачається із постанови завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 24.03.2021 року за №321/02-14, заведено спадкову справу за №61 від 01.02.2012 року за заявою за заявою спадкоємця за заповітом доньки [PERSON] , інші спадкоємці не звертались. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви до державного нотаріуса про прийняття спадщини. Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкувала належну їй частку будинковолодіння. Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Микулинецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за позивачем право власності на 1/2 (8/16) частки житлового будинку [ADDRESS] загальнобю площею 67,4 кв. м, житловою площею 52,0 кв.м. в порядку спадкування, з яких 6/16 за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 2/16 за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved