Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - позивач, ПАТ «Родовід Банк») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року у розмірі 3 698 602,00 доларів США на користь позивача звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] , що зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15.3/СЖ-126.07.1 (далі - Кредитний договір № 15.3/СЖ-126.07.1 від 15.04.2007 року), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 700 000,00 доларів США на строк до 04.04.2008 року. Крім того, між 08.09.2008 року ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 2 про внесення змін до Кредитного договору № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року, відповідно до умов якого банк на умовах цього договору відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 000 000,00 доларів США, а позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти не пізніше 03.04.2009 року включно, та сплатити нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку та на умовах, передбачених цим договором; процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 16% річних. На виконання Кредитного договору № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 23.04.2007 року було укладено договір іпотеки від 23.04.2007 року № 648 (надалі - Іпотечний договір від 23.04.2007 року № 648), яким забезпечено зобов`язання позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов кредитного договору. Згідно п. 1.1. Іпотечного договору від 23.04.2007 року № 648, [PERSON] передає в іпотеку банку належне йому на праві приватної власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.2.1 Іпотечного договору від 23.04.2007 року № 648, Іпотекодавець зобов`язаний повернути кредит у розмірі 700 000,00 доларів США у строк до 04.04.2008 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок вказаний в п. 1.2. Кредитного договору. Іпотекодавець зобов`язаний сплачувати щомісяця не пізніше 10-го числа проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15% річних. 08.09.2008 року Сторонами було внесено зміни до договору іпотеки, а саме до п. 1.2.1 та п. 1.2.2, які викладено в наступній редакції: «1.2.1 Іпотекодавець зобов`язаний повернути кредит в розмірі 1 000 000,00 доларів США у строк до 03.04.2009 року, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок вказаний в п. 2.8. Кредитного договору»; «п. 1.2.2. Іпотекодавець зобов`язаний сплачувати щомісяця не пізніше 10-го числа проценти за користування грошовими коштами у розмірі 16% річних» Відповідно до п. 3.1.1. Іпотечного договору від 23.04.2007 року № 648, при порушенні Іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та заборгованості, а також при порушенні Іпотекодавцем умов Іпотечного договору та у випадках, встановлених законом, у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 31.03.2014 року ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неналежне виконання [PERSON] умов Кредитного договору № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року, з відповідними змінами, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 892 097,75 доларів США боргу за кредитним договором, 1 469 783,46 доларів США пені, 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року у справі № 757/7353/14-ц позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» 892 097,75 доларів США суми боргу за кредитом, 1 469 783,46 доларів США пені та 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за Кредитним договором № 15.3/СЖ- 126.07.1 від 05.04.2007 року. Позивач зазначає, що станом на 02.04.2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року у справі № 757/7353/14-ц не виконано. Так, станом на 26.03.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 3 698 602,23 доларів США, яка складається із: 796 060,86 доларів США - тіло кредиту та проценти; 2 638 667,65 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентів; 263 873,72 доларів США - 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Вказує, що відповідно до Інформації з Державних реєстрів Іпотек та Заборон, відповідно від 12.03.2019 року, квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці у ПАТ «Родовід Банк» та міститься відповідна заборона відчуження об`єктів нерухомого майна. Посилаючись на положення ст. ст. 1, 3, 7, 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та підготовче засідання у справі призначено на 05.12.2019 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року за заявою представника позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] шляхом заборони розпорядження. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2019 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 31.03.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 06.08.2020 року. 06.08.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із відрядженням головуючого судді для участі у VII Міжнародному судово-правовому форумі, та підготовче засідання призначено на 23.11.2020 року. 23.11.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді в судовому засіданні щодо розгляду скарги Великою Палатою Верховного Суду, та підготовче засідання призначено на 08.04.2021 року. 01.02.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО») - адвоката Мостовенка Ю.В. надійшла заява про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 12.08.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року заяву ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» про залучення правонаступника у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено; залучено у вказаній цивільній справі в якості правонаступника позивача - ПАТ «Родовід Банк» ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО». Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року у зв`язку залученням до участі у справі правонаступника позивача, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 16.12.2021 року. 12.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Гайдаша О.В. надійшла заява, яка була передана головуючому судді після підготовчого засідання, про долучення до матеріалів справи доказу, а саме, копії платіжного доручення № 562 від 19.10.2020 року на суму 9 784 261,86 грн. 16.12.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дейко Є.А. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 16.12.2021 року, за відсутності представника ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО», в якій останній просив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 28.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи в судовому засіданні було відкладено до 08.08.2022 року. 08.08.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Софіщенка В.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 08.08.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 20.09.2022 року. 20.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дейка Є.А. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20.09.2022 року, без фіксування технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи в судовому засіданні було відкладено до 21.12.2022 року. 21.12.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дейка Є.А. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20.09.2022 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання 21.12.2022 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копії ухвали та судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки копія ухвали суду та судові повістки були направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, судова повістка відповідачу вручена. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 15.04.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 15.3./СЖ-126.07.1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 700 000,00 доларів США на строк до 04.04.2008 року (а. с. 18-23). 08.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року, відповідно до умов якого банк на умовах цього договору відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 000 000,00 доларів США до 03.04.2009 року (а. с. 25-30). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 23.04.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І., зареєстрований в реєстрі за № 648, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] (а. с. 31-36). Відповідно до п. 3.1.1 Договору іпотеки, при порушенні Іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та заборгованості, а також при порушенні Іпотекодавцем умов Іпотечного договору та у випадках, встановлених законом, у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року у справі № 757/7353/14-ц позов ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення суми боргу задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» 892 097,75 доларів США суми боргу за кредитом, 1 469 783,46 доларів США пені та 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором № 15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року (а. с. 38-39). Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 21.09.2017 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 757/7353/14-ц, виданого 31.07.2014 року Печерським районним судом м. Києва на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року у справі № 757/7353/14-ц (а. с. 40-44). Відповідно до платіжного доручення № 562 від 19.10.2020 року на суму 9 784 261,86 грн., ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» придбала актив згідно з протоколом від 30.09.2020 року (а. с. 127). Згідно повідомлення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/01-755/1 від 03.02.2022 року, рішенням Київської міської ради від 25.10.2007 року № 1059/3892 «Про перейменування вулиці у Печерському районі м. Києва» вул. Січневого повстання у м. Києві перейменовано на вул. Івана Мазепи. Рішенням Київської міської ради від 08.07.2010 року № 981/4419 «Про перейменування вулиці у Печерському районі м. Києва», перейменовано частину вул. Івана Мазепи, що полягає від площі Слави до площі Героїв Великої Вітчизняної війни, на вул. Лаврську. Відповідно до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.02.2011 року № 73, житловому будинку, зареєстрованому на [ADDRESS] , надано нову поштову адресу: [ADDRESS] (а. с. 168-169). Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишилося у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Отже, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленим іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Так, предметом договору іпотеки від 23.04.2007 року, укладеного між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] , є квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1.5 договору іпотеки від 23.05.2007 року, передане в іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 521 405,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього договору становить 2 633 095,25 грн. У п. 2.1.6. договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання чти неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, що передбачений розділом 3 цього договору та задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого в іпотеку майна в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також витрат, пов`язаних з утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрат страхування предмета іпотеки, витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису тощо. Відповідно до п. 3.1.1. договору іпотеки, при порушенні іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та заборгованості, а також при порушенні іпотекодавцем умов іпотечного договору та у випадках, встановлених законом, у іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.3.1.3. договору іпотеки, іпотекодержатель має право на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Так, рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року у справі № 757/7353/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» 892 097,75 доларів США суми боргу за кредитом, 1 469 783,46 доларів США пені та 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором №15.3/СЖ-126.07.1 від 05.04.2007 року, боржником ( [PERSON] ) не виконано. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи, що відповідач не заперечував існування заборгованості за кредитним договором, не спростував його розміру під час розгляду справи, не просив витребувати у позивача докази (зокрема первинні бухгалтерські документи), а отже погодився з боргом, суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому, суд зазначає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є відповідне застереження в договорі іпотеки від 23.04.2007 року, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону України «Про іпотеку», зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У зв`язку із цим, суд виходить з того, що початкову ціну слід встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 881,50 грн. у відшкодування судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви. Враховуюче викладене,

Outcome: approved