Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яку пізніше уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що із [PERSON] вони перебували у шлюбі, який зареєстрували 04.11.2007 року у виконавчому комітеті Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №32. Від шлюбу у них народилися троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] Зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, тому фактично з моменту народження третьої доньки, тобто з травня 2021 року вони не проживають разом, відповідачка разом із дітьми проживає в придбаному ними житловому будинку, що в с.Драчинці Чернівецького району, а він перейшов проживати до своєї матері в смт.Лужани Чернівецького району. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.05.2022 року за заявою [PERSON] стягнуто з позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, аліментні зобов`язання ним виконуються добросовісно. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.06.2022 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Посилається на те, що після розірвання шлюбу між ними залишилося невирішеним майнове питання щодо розподілу спільного майна подружжя, оскільки, перебуваючи в шлюбі, а саме 29.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу В.М. Троянським, ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Крім цього, вказує на те, що вони разом із дітьми вселилися проживати в придбаний будинок, зареєстровані в ньому та впродовж спільного проживання спільними зусиллями та коштами покращували житлові умови, здійснивши реконструкцію будинку, добудувавши дві житлові кімнати та терасу, а також збудували господарські споруди: вбиральню літ.К; сарай літ.Л; погріб літ.Пг, яму вигрібну №5. Також посилається на те, що право власності на реконструйований житловий будинок зареєстровано за [PERSON] та згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт нерухомого майна, що розташований по [ADDRESS] складається із житлового будинку літ.А з терасою літ. «а», загальною площею 85,10кв.м., житловою площею 57,00кв.м.; сараїв В; Г; Д; Е; Ж; Л; вбиральні літ.К; погрібу літ.Пг; воріт №1, огорожі №2; огорожі №3; огорожі №4; ями вигрібної №5. Вважає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя являється наступне майно: житловий будинок літ.А з терасою літ. «а», загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 57,00 кв.м.; сараї В; Г; Д; Е; Ж; Л; вбиральня літ.К; погріб літ.Пг; ворота №1, огорожа №2; огорожа N23; огорожа №4; яма вигрібна №5, що розташовані по [ADDRESS] . Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , житловий будинок літ.А з терасою літ. «а», загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 57,00 кв.м.; сараї В; Г; Д; Е; Ж; Л; вбиральню літ.К; погріб літ.Пг; ворота №1, огорожу №2; огорожу №3; огорожу N94; яму вигрібну №5, що розташовані по [ADDRESS] , визначивши частки кожного в цьому майні по Ѕ частині. Визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , та його представник, адвокат Гірчак Н.А., в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник скерувала до суду заяву, у якій підтримала уточнені заявлені позовні вимоги. Просить розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала повністю та просила справу розглянути за її відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб 04.11.2007 року у виконавчому комітеті Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.05.2022 року (а.с. 10). Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.2022 року (а.с.11), донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.2022 року (а.с.12) та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.2022 року (а.с.14) . Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.05.2022 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, починаючи стягнення з 09.05.2022 року (а.с.15-16). Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.06.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.17-18). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №304615247 від 11.07.2022 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44745021 від 29.09.2015 року стверджується те, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2498 га. кадастровий номер 7322583000:01:001:0509, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] (а.с.19-24). 29.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу В.М. Троянським [PERSON] було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.64). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових усов [PERSON] №3-20 від 26.07.2022 року, виданого Мамаїською сільскою радою вбачається, що [PERSON] , [INFO] , багатодітна мати, виховує трьох малолітніх дітей. Проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з своїми дітьми. Будинок складається з трьох кімнат. На даний час родина проживає де є газопостачання та електропостачання. За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зі слів [PERSON] батько дітей [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей відмовився, не допомагає коштами, не бере ніякої участі у їх вихованні. [PERSON] вихованням дітей займається самостійно. Будівельні роботи в даному будинку проводились за спільні кошти (а.с.33). Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1800 гривень 85 коп. на користь держави. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме суму 900 гривень 40коп.

Outcome: approved