Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

І. Описова частина. 1.1. Зміст вимог та заперечень учасників справи. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та Тернопільської міської ради, просить: - визнати недійсним та скасувати рішення Тернопільської міської ради Тернопільської області №7/35/193 від 06.06.2019 про надання дозволу на розроблення землеустрою, відведення земельної ділянки площею 0,0701 га за адресою: [ADDRESS] громадянину [PERSON] ; - визнати недійсним та скасувати рішення Тернопільської міської ради №7/42/84 від 20.12.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0701 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] і передано гр. [PERSON] ; - скасувати державну реєстрацію права власності реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2079497461101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, Кадастровий номер: 6110100000:01:009:0087, опис об`єкта: площа (га): 0.0701, належний на праві власності [PERSON] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу), індексний номер: 2209422 від 13.05.2020. Позов мотивовано тим, що її сім`я була власником житлового будинку по [ADDRESS] , за яким була закріплена земельна ділянка, загальним розміром 0,25 га. В 1998 році співвласники будинку [PERSON] та [PERSON] погодили розподіл земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] перейшла земельна ділянка розміром 0,1279 га. За життя [PERSON] не встигнувши оформити право власності на земельну ділянку, помер [INFO] . Позивачка разом із [PERSON] та [PERSON] успадкували Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Однак, коли позивачка звернулася до землевпорядників для приватизації земельної ділянки, виявилося, що частину земельної ділянки, яка закріплена за будинком оскаржуваним рішенням Тернопільської міської ради було передано [PERSON] . [PERSON] вступила у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернулася із позовом до Тернопільської міської ради, [PERSON] , просить: - визнати незаконним та скасувати рішення Тернопільської міської ради Тернопільської області № 7/42/84 від 20.12.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 6110100000:01:009:0087 площею 0,0701 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] і передано гр. [PERSON] ; - скасувати державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн: 2079497461101), об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка із кадастровим номером 6110100000:01:009:0087 площею 0,0701 га, що належить на праві власності [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 52209422 від 13.05.2020 p.). Позов мотивувала тим, що вона є дружиною померлого [INFO] [PERSON] та після його смерті стала співвласником частки її чоловіка 11/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Власником 9/20 - була [PERSON] , яка отримала свою частку будинку в дар від [PERSON] (бабці). Згідно рішення Тернопільської міської ради народних депутатів від 14.11.1995 року, [PERSON] отримала дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,1 га в постійне користування за адресою [ADDRESS] за рахунок вилучення з території будинковолодіння [PERSON] . Тобто інша частина земельної ділянки за адресою [ADDRESS] залишалась у володінні [PERSON] до дня її смерті. Після смерті перейшла до сина [PERSON] та її чоловіка, а тоді до неї та її дітей (інших спадкоємців). [PERSON] ( [PERSON] ) отримала у власність та стала власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті батька [PERSON] , який був власником домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільським міським відділом комунального господарства 20 липня 1960 року, зареєстрованого в Тернопільському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 липня 1960 року № 1359. За [PERSON] , згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 359 від 28 червня 1960 року, згідно матеріалів Тернопільського міжміського бюро технічної інвентаризації та Інструкції Міністерства юстиції та Міністерства комунального господарства УРСР від 22-25 грудня 1947 року з доповненнями та змінами «Про реєстрацію домобудівель в містах і селах міського типу Української PCP», було встановлено факт приналежності на праві власності цілого будинковолодіння по [ADDRESS] (тепер [ADDRESS] ). Батьки [PERSON] - проживали у будинковолодінні (колишні [ADDRESS] ) з 1936 року. Важко в архівах вишукувати документи, оскільки мав місце перехід с. Кутківці з Козлівської районної ради до м. Тернополя. Тобто будинковолодіння було у володінні та користуванні родини померлого чоловіка, починаючи з 1936 року, та передавалось по спадковості. Відповідно, земельна ділянка, на якій розташоване будинковолодіння була у користуванні сім`ї ще з 1936 року, та передавалась по спадку. Зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1219 від 11.11.1998 року, за заявою [PERSON] і [PERSON] , присвоєно частині будинку, що належить [PERSON] - адресу [ADDRESS] , а [PERSON] - адресу [ADDRESS] . З цього моменту і почався розподіл земельної ділянки між ними. [PERSON] закінчила розподіл, а її чоловік у зв`язку з хворобою призупинив процес. Тобто, Тернопільська міська рада не вилучала із володіння [PERSON] , [PERSON] - іншої частини земельної ділянки, яка в подальшому перейшла у їх користування та володіння. Згідно генерального плану за будинковолодінням у 1998 року числилась земельна ділянка: 2990 м.кв., з них - за [PERSON] 1279 м.кв.(0,1279 га). В 1999 році між [PERSON] та [PERSON] було проведено розподіл земельної ділянки по долях. Проект розподілу земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] виготовляло Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро при Управлінні містобудування та архітектури Тернопільського міськвиконкому (затверджував Руцький Я.А. - начальник Тернопільського міського відділу земельних ресурсів) виконавець - ІІришляк Г., перевірив - Похудай І . Порушення свого права вважає в тому, що земельна ділянка, якою її родина користувались роками (з 1936 року), яку обробляли, за яку оплачували податок - вибула із їх користування без їх згоди і відома. Вважає, що без вилучення земельної ділянки, іншій особі надати земельну ділянку неможливо. Рішення міської ради про вилучення земельної ділянки та віднесення її до земель запасу - відсутнє. Наполягає, що коли Тернопільська міська рада затверджувала проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , не було враховано того, що дана земельна ділянка не вилучалась із володіння та користування спадкоємців [PERSON] та межі земельної ділянки з ними не погоджувались. Просить звернути увагу, що вона сплачувала податок за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , загальною площею 1051 кв.м. Також, звертає увагу, що геодезичну роботи та погодження меж без суміжних користувачів, враховуючи те, що зроблено огорожу, насаджені дерева та інше - невідомо. Більш того, в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вказані неправдиві відомості щодо існування житлового будинку на земельній ділянці, яка відводилась [PERSON] . Відповідач [PERSON] у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що він у встановленому законом порядку набув у власність спірну земельну ділянку на підставі рішення Тернопільської міської ради. Позивачі не набули у встановленому законом порядку прав на землю по [ADDRESS], а тому, вказане рішення, їх прав не порушує. Зазначає, що право постійного користування земельною ділянкою не спадкується та припиняється у зв`язку із смертю. Звертає увагу суду, що позивачі не надали суду доказів порушення їх прав. Також зазначає, що сам факт тривалого користування спірною земельною ділянкою не свідчить про правомірність користування. Відповідач Тернопільська міська рада у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що земельна ділянка [PERSON] була передана за рахунок земель запасу Тернопільської міської ради, позивачі не набули прав на спірну земельну ділянку, не отримали будь-яких правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Позивачка пояснила, що будинок належав її бабусі [PERSON] , яка його поділила між її батьком та тіткою. За будинком була закріплена земельна ділянка розміром 29 сотих, якими користувалася її сім`я. Вони декілька років зверталися до міської ради щодо оформлення земельної ділянки, однак завжди їм давали відмову. Згоди на вилучення земельної ділянки вони не надавали, не погоджували меж. Земельна ділянка огороджена сіткою, яка стоїть на бетоні. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] підтримала позов з підстав, викладених у ньому, пояснила, що її довірителька платила земельний податок, постійно користувалася земельною ділянкою, що також підтверджується технічним паспортом. Представники відповідачів в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у заявах по суті. 1.2. Рух справи в суді. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2020 року вжито заходів забезпечення позову, а саме заборонено відчуження земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:01:009:0087, площею 0,0701 га, за адресою: [ADDRESS] заборонено [PERSON] виконання будь-яких будівельних робіт, в тому числі знесення огорожі на земельній ділянці, кадастровий номер 6110100000:01:009:0087, площею 0,0701 га, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняка В.М. від 08.11.2021 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справу між суддями, справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.12.2021 року із занесенням до протоколу судового засідання суд постановив прийняти до спільного розгляду з первісною позовну заяву [PERSON] , повернутися до підготовчого судового засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ІІ. Мотивувальна частина. 2.1. Досліджені докази та фактичні обставини встановлені судом. З по господарських книг за 1950-1952 виконавчого комітету Кутківецької сільської ради депутатів трудящих Козловського району вбачається, що господарство [PERSON] володіє будинком 1936 року побудови, за господарством ззкріплено 0,25 га присадибної земельної ділянки, в тому числі під будівлями 0,01 та під двором 0,01, під городом 0,23. З по господарських книг за 1953,1954, 1955, 1956, 1957 роки виконавчого комітету Кутківецької сільської ради депутатів трудящих Козловського району вбачається, що господарство [PERSON] володіє будинком 1936 року побудови, за господарством закріплено 0,02 (0,020) га присадибної земельної ділянки, в тому числі під будівлями 0,01 та під двором 0,01. Рішенням Тернопільської ради депутатів трудящих від 28 червня 1960 року міська рада вирішила встановити належність на праві особистої власності цілого будинку по [ADDRESS] [PERSON] . Як видно із свідоцтва про право на спадщину по закону від 02 січня 1968 року [PERSON] успадкувала від свого батька [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння виданим 20 липня 1960 року. На підставі договору дарування від 05 вересня 1996 року [PERSON] подарувала [PERSON] 9/20 житлового будинку по [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований глинобитний будинок з цегляною прибудовою, загальною площею 81,7 кв.м., цегляний хлів, цегляна вбиральня, огорожа та відмостка. Інші 11/20 части житлового будинку успадкував [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом від 30.12.1997 року виданим Першою тернопільською держнотконторою (т.1. а.с. 29). З генерального плану (схеми) міського бюро технічної інвентаризації від 28.06.1995 року (т.1 а.с. 22, 222) видно, що будинок по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці розміром 2990 метрів квадратних, в тому числі огород, сад та двір. Під будівлями - 172 кв.м., 120 м. кв. - під жилими та 52 м.кв. під нежилими, 454 м. кв. - під двором, 1484 м. кв. під огородами та 880 м. кв. під садом. Як вбачається з проекту розподілу земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] , розробленим в 1998 році Госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро при управлінні містобудування та архітектури Тернопільського міськвиконкому, начальником Тернопільського міського відділу земельних ресурсів затверджено план розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] , який погоджено співвласниками [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок виконання робіт встановлено, що загальна площа земельної ділянки на час виконання робіт становить 2990 метрів. Кінцеві площі та часткові співвідношення визначаються згідно з результатами інвентаризації меж земельних ділянок внатурі, без змін меж проекту розподілу між будинками. [PERSON] виділяється земельна ділянка 1279 кв.м., [PERSON] виділяється земельна ділянка розміром 1711 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.11.1998 присвоєно частині житлового будинку, який належить [PERSON] адресу - [ADDRESS] , а частині будинку, яка належить [PERSON] адресу [ADDRESS] . Рішенням Тернопільської міської ради від 24.05.1999 №463, [PERSON] передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 1711 кв.м., в тому числі 1000 присадибна ділянка та 711 кв.м. для підсобного господарства. 20.07.2009 [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1711 га (т.3 а.с. 129). [INFO] [PERSON] помер, що видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25 жовтня 2006 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29 жовтня 2007 року, яке видане Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями 11/20 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На земельній ділянці розташовано житловий будинок з прибудовою, цегла - глина, сарай, вбиральня, огорожа, металева сітка, штахетник, вимощення, асфальт.(т.1 а.с.50). Як видно із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в місті Тернополі, виготовлений ТзОВ «МБТІ» 31.07.2019 (а.с.220-223) він знаходиться на земельній ділянці площею 1279 кв.м., в тому числі під будинком та допоміжними будівлями 175 кв.м., під двором 158 кв.м., під садом 680 кв.м. та під городом 266 кв.м. З інформації головного управління ДПС у Тернопільській області від 20.11.2019 та 09.03.2021 (т.3 а.с. 130,131), [PERSON] здійснює сплату земельного податку за користування земельною ділянкою у [ADDRESS] площею 1051 м. кв. Протягом 2018-2020 років нарахування земельного податку не проводилося. Станом на 09.03.2021 року заборгованість по платі за землю не має. Рішенням Тернопільської міської ради від 06 червня 2019 року №7/35/193 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянкою площею до 0,0701 га безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . 11.06.2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до міського голови із зверненням, в якому повідомили, що земельна ділянка, по [ADDRESS] знаходиться в користуванні їх родини з 1950-их років, просили зупинити дію рішення Тернопільської міської ради від 06 червня 2019 року. ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] від 09.09.2019 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Вказаний проект отримав погодження експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (т.2 а.с. 6-45, т.2. а.с.84-122, т.2 а.с. 163-219). Рішенням Тернопільської міської ради від 20.12.2019 №7/42/84 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0701 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд за адресою - [ADDRESS] та передано йому у власність вказану земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:01:009:0087. Як видно із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2020 (т.1. а.с.69) право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6110100000:01:009:0087 площею 0,0701 га 08.05.2020 зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Тернопільської міської ради від 20.12.2019. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є сусідом позивачів навпроти, дружить із [PERSON] більше як з 90-років 19 століття. Знає, що земельною ділянка, якою користується сім`я [PERSON] , завжди огороджена. В тому числі сіткою, використовувалася сім`єю [PERSON] . Чоловік позивачки в 2012-2013 роках зняв сітку, навіз землі і облагородив земельну ділянку, вирівняв її, і потім знову встановили сітку, яка стоїть на бетоні. На ній вони садили картоплю. [PERSON] вона не знає і ніколи не бачила. Аналогічні покази дав [PERSON] . Допитана як свідок [PERSON] показала, що земельна ділянка по [ADDRESS] була закріплена за бабусею [PERSON] . Бабуся частину будинку подарувала їй, а іншу частину успадкував батько позивачки. Вони поділили між собою земельну ділянку і такий поділ затвердила міська рада. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона більше 50 років є сусідом сім`ї позивачів, знайома ще з бабусею [PERSON] . Земля біля будинку була завжди огороджена, є фундамент, ростуть дерева. Город обробляє [PERSON] весь час. 2.2. Застосовані норми права, та мотиви, з яких виходить суд при їх застосуванні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною першою статті 16 Цивільного Кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої та другої статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно зі статтею 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно вимог частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] успадкувала від свого батька [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , згідно по господарської книги, за двором рахувалася земельна ділянка різних розмірів. На час набуття [PERSON] житлового будинку у власність діяли норми Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970. Відповідно до статті 13 вказаного Кодексу громадянам земля надається у користування. Землекористування може бути безстроковим або тимчасовим. [PERSON] (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку (стаття 15 Кодексу). Згідно статті 20 Земельного кодексу УРСР право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та по господарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад депутатів трудящих. За приписами статті 90 вищевказаного Кодексу на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу. Відповідно до статті 88 Земельного кодексу УРСР розміри земельних ділянок для об`єктів цивільного і житлового будівництва визначаються виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів у відповідності з будівельними нормами і правилами. В містах, де допускається індивідуальне житлове будівництво, виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів можуть надаватися громадянам для цієї мети земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 гектара, з врахуванням місцевих умов, незалежно від кількості членів сім`ї. Отже, [PERSON] у зв`язку із успадкуванням будинку, могла набути для мети об`єктів цивільного і житлового будівництва земельну ділянку до 0,06 га, які були закріплені за будинком та якими користувався її батько. Постановою Верховної Ради УРСР "Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР" від 18.12.1990 року №562-12 пункт 3 визначено, що Земельний кодекс застосовується до правовідносин після введення його в дію, тобто з 15.03.1991 року, а пункт 5 даної постанови встановив, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу зберігають свої права на користування ними до оформлення у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Відповідне положення про збереження прав на землекористування відображене в пункті 7 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, діючого в цей час. [PERSON] померла. Після її смерті, частину житлового будинку 11/20 успадкував [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом від 30.12.1997 року. З генерального плану (схеми) міського бюро технічної інвентаризації від 28.06.1995 року (т.1 а.с. 22, 222) видно, що цілий будинок по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці розміром 2990 метрів квадратних, з них під будівлями - 172 кв.м., 120 м.кв. - під жилими та 52 м.кв. під нежилими, 454 м.кв. - під двором, 1484 м.кв. під огородами та 880 м.кв. під садом. На час набуття [PERSON] права власності на частину будинку діяв Земельний кодекс Української РСР 1991 року, стаття 30, 42 якого передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Як видно з проекту розподілу земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] , співвласники [PERSON] та [PERSON] досягли згоди щодо користування земельної ділянки, яка закріплена за будинком, а саме, [PERSON] виділяється земельна ділянка 1279 кв.м., [PERSON] виділяється земельна ділянка розміром 1711 кв.м. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його частку 11/20 будинковолодіння по [ADDRESS] успадкували [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На земельній ділянці розташовано житловий будинок з прибудовою, цегла - глина, сарай, вбиральня, огорожа, металева сітка, штахетник, вимощення, асфальт.(т.1 а.с.50). Згідно зі статтею 1225 ЦК України в редакції, чинній на час прийняття спадщини, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 24.10.2006), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на 24.10.2006) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній. Така позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження №12-143 гс 18) та у Постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 127/10011/18 (провадження № 61-13977св19). Власник нерухомості має інтерес на оформлення у власність земельної ділянки під цим нерухомим майном, а не претендувати на усю спірну земельну ділянку (подібний правовий висновок викладений у постанові ВС від 23 листопада 2022 року у справі № 320/243/19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 зробила висновок, що оскільки сторони не обумовили розмір земельної ділянки, яка переходить у власність позивачки, під час нового розгляду справи необхідно з`ясувати дійсні наміри сторін щодо такого розміру. Для цього необхідно встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування будинку, є нормативно визначеним у місцевості, де він знаходиться, а також для визначення тієї частини земельної, яка необхідна для обслуговування будинку позивачки, слід з`ясувати, чи використовує відповідач відповідну земельну ділянку, яку саме її частину та для якої мети. Відповідно до абзацу 2 пункту 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотання сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо." Вказане положення підтримано у постановах Верхового Суду від 09 лютого 2018 року у справі 910/4528/15-г та від 01 липня 2020 року у справі № 910/9028/19. Позивачі із клопотанням про проведення такої експертизи не зверталися. Як видно із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в місті Тернополі, виготовлений ТзОВ «МБТІ» 31.07.2019 року (а.с.220-223) будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1279 кв.м., в тому числі під будинком та допоміжними будівлями 175 кв.м., під двором 158 кв.м., решту - під садом 680 кв.м. та під городом 266 кв.м. Інших доказів, який розмір земельної ділянки знаходиться під частиною будинку позивачів та потрібний для його обслуговування сторонами не надано. Не підтверджено в судовому засіданні належними доказами наявності огорожі на земельній ділянці, яка надана відповідачу, та яка належить позивачам. При цьому, суд зауважує, що огородження земельної ділянки, яка не була в правомірному користуванні, само пособі не призводить до виникнення прав на цю земельну ділянку. Із змісту статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, при переході права власності на будинок та споруду, може переходити право власності та користування земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування та житлового будинку, а не для селянського господарства, городництва чи садівництва, тобто, до позивача могло перейти право користування земельною ділянкою розміром 175 кв.м. (під будівлями) +158 кв.м. (під двором). При цьому, як стверджує позивач у позовній заяві, земельна ділянка, яка надана [PERSON] повністю налягає на їх земельну ділянку, яка призначена для ведення селянського підсобного господарства, а не для обслуговування будинку (т.1 а.с. 2, зворот). Крім того, судом установлено, що на момент набуття позивачами права власності на частину будинку, земельна ділянка, як об`єкт права власності сформована не була. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 та у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 № 911/3665/16 зроблено висновок, що за відсутності в попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, положення статей 120 ЗК України, 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Позивачі не надали належних та допустимих доказів про те, що вони оформили у визначений законом спосіб право власності чи користування спірною земельною ділянкою, яка надана відповідачу [PERSON] , чи що на ній розміщено їх частина житлового будинку чи споруд, чи спірна земельна ділянка необхідна для обслуговування частини будинку позивачів. Крім того, не надано доказів, що позивачі зверталися в міську ради із заявами про надання земельної ділянки у власність шляхом приватизації. Суд відхиляє доводи позивачів, що технічний паспорт із планом (схема) забудови земельної ділянки, а також факт сплати земельного податку підтверджує правомірність користування земельною ділянкою, оскільки вказані документи не є правовстановлюючими документами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду 15 червня 2022 року у справі № 607/1028/20 та від 14 листопада 2019 року у справі 477/2394/14-ц, які погодилися з відповідними висновками судів попередніх інстанцій). Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Статтею 12 ЗК України у редакції на час прийняття оскаржуваного рішення, визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед іншого, належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. На замовлення відповідача проектантами був виготовлений проект землеустрою, були дотримані вимоги нормативних актів, що регулювали його діяльність, на земельні ділянку, яка фактично перебувала комунальній власності, ділянки із земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) категорія яких землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а не земельні ділянки, які знаходились в користуванні позивачів на відповідних правових підставах. Проект землеустрою був затверджений рішенням міської ради, що відповідає вищезазначеним нормам законів та належить до компетенції ради. Суд відхиляє покликання позивачів на порушення під час виготовлення проекту, оскільки проект отримав погодження експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області. Непогодження акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Таким чином суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на земельну ділянку, порушення прав позивачів при цьому не встановлено. ІІІ. Висновки за результатами розгляду справи. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та Тернопільської міської ради про визнання недійсними та скасування рішень Тернопільської міської ради; скасування державної реєстрації права власності та позову [PERSON] до Тернопільської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, та скасування державної реєстрації права власності слід відмовити. Так як в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у справі, які встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed