Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Ключко про розірвання договору поставку, стягнення сплачених коштів та пені, в обґрунтування якого посилається на обставини невиконання Відповідачем свої обов`язки за договором,що з часом призвело до істотного порушення договору та фактично неможливості подальшого його виконання. Позивач у позовній заяві просив розірвати договір поставки№1043 від 30.06.2021 року, стягнути на його користь сплачені ним кошти за договором 4\~900 доларів США та стягнути пеню за невиконані зобов`язання 62\~255 грн. 79 коп. Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням її підготовчого розгляду на 10листопада 2022 року на10год.30хв. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку Відповідача до Київського районного суду м. Одеси у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог\~ст.\~178\~ЦПК України\~всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. 10листопада 2022 року Київського районного суду м. Одеси підготовче провадження по справі №947/21569/22було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті на 05.12.2022 року о 9 год. 30 хв. Позивач в судове засідання, призначене на 05.12.2022 року не з`явився. Представник Позивача адвокат Лужанов С.В. подав заяву про розгляд справи №947/21569/22у відсутність Позивача та його представників, з проханням позовні вимоги задовольнити, з підстав, наведених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Ткакож зазначив, що всі докази судових витрат та остаточний розрахунок судових витрат буде надано суду протягом 5-ти днів після ухвалення рішення. Відповідач та його представники в судове засідання, призначене на 05.12.2022 року не з`явилися у зв`язку з відсутністю за місцем проживання (реєстрації), про що зазначено у неодноразових поштових повідомленнях, що спрямовувалися судом на адресу Відповідача. Відповідач станом на 05.12.2022 року відзиву проти позову не надав. Зі згоди Позивача, про що свідчить заява представника Позивача адвоката Щукіна О.С., Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~Цивільного процесуального кодексу України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. 30.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір поставки №1043 відповідно до якого Відповідач зобов`язувався поставити та здійснити монтаж меблів на адресу Позивача в строк 30 днів з дня здійснення замірів, а Позивач зобов`язувався оплатити зазначені меблі. Відповідно до розділу 2 договору поставки №1043 від 30.06.2021 року Позивач одночасно з підписанням договору сплатив готівкою Відповідачу передплату у розмірі 4\~900 доларів США, що є 70% вартості меблів, на підтвердження отримання зазначеної суми Відповідач здійснив рукописну відмітку про отримання передплати та поставив свій підпис, що підтверджує отримання коштів Відповідачем. Контрольні заміри та всі погодження були здійсненні у день підписання договору, що підтверджується Додатком №1, Додатком №2 та Додатком №3 до договору поставки №1043 від 30.06.2021 року. Відповідно до умов договору Відповідач повинен був поставити та встановити меблі в строк 30 робочих днів до 11.08.2021 року включно. Відповідач свої зобов`язання не виконав зустрічі уникає, що підтверджується перепискою Позивача та Відповідача в месенжері Viber, також Відповідач повідомив Позивача, що кошти які він отримав як передоплата вже витрачені і повернути останній їх не має можливості. Відповідно до ст. 1-1 ЗУ Про захист прав споживачів» Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг Відповідно до ст. 2 ЗУ Про захист прав споживачів Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону,\~Цивільного кодексу України,\~Господарського кодексу України\~та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до\~ст.\~4\~ЗУ Про\~захист прав\~споживачів Споживачі\~під час\~укладення,\~зміни,\~виконання та\~припинення договорів\~щодо отримання\~(придбання,\~замовлення тощо)\~продукції,\~а також\~при використанні\~продукції,\~яка реалізується\~на території\~України,\~для задоволення\~своїх особистих\~потреб мають\~право на захист своїх прав державою . Виходячи з правовідносин, що виникли при укладенні договору вбачається відносини врегульовані споживчими послугами, а саме Позивач є споживачем, права якого порушили та договір не виконали. Відповідно до\~ст.\~22\~ЗУ Про\~захист прав\~споживачів Захист\~прав споживачів,\~передбачених законодавством,\~здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав ( ст. 22 ЗУ Про захист прав споживачів). Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2020 у справі № 199/3846/19 навів критерії, які необхідно враховувати при оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання. Відповідно до\~статті 651 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України)\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі\~істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд констатував, що сторони спору у кредитному договорі передбачили, що позикодавець має право достроково розірвати договір, письмово повідомивши про це позичальника за 10 календарних днів, у разі невиконання позичальником вимог певних пунктів договору, у тому числі неповідомлення або невчасне повідомлення боржником кредитора про зміну місця своєї реєстрації. Таким чином, формально відбулася подія (прострочення повідомлення у місячний термін про зміну місця реєстрації), з настанням якої укладений договір та закон пов`язує можливість його дострокового розірвання. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 611 ЦК України\~визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Відповідно до статті 16 ЦК України розірвання порушеного договору є способом захисту цивільних прав, оскільки розірвання кредитором порушеного договору спрямоване на припинення правовідношення у такому договорі. Такий спосіб захисту (1) застосовується у відповідь на порушення боржником договору (2) застосовується з ініціативи кредитора (3) спрямований на захист прав кредитора та (4) позбавляє боржника певних суб`єктивних прав. У такому разі боржник позбавляється права вимагати виконання договору кредитором, оскільки розірвання договору тягне для боржника, який допустив порушення, цілком конкретний негативний наслідок він позбавляється суб`єктивних прав, наданих йому договором. Відповідно до статті 19 ЦК України особа\~має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.\~Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас\~частина друга статті 13 ЦК України встановлює загальне правило, що\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, частина друга статті 651 ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності. Оскільки частина друга статті 651 ЦК України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке положення є неприпустимим, оскільки може підірвати стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності тяжкості порушення і відповідальності. Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення. При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб. Відповідач порушив істотно умови договору, а саме отримавши предоплату не виконав своїх обов`язків, що фактично призвело до того, що виконання даного договору на даний час не має жодного цільового сенсу. Відповідач повинен був здійснити поставку меблів однак не виконав зазначений договір досить тривалий час, на даний же момент Позивач звернувся до іншої особи, щодо виготовлення та поставки зазначених меблів, що підтверджується договором № 20/07-22 від 20.07.2022 року. Таким чином, договір між Позивачем та Відповідачем фактично втратив актуальність так як зазначені меблі Позивач замовив та отримав у іншого продавця за власні кошти. З зазначених підстав даний договір підлягає розірванню. Відповідно до п. 5.3. Договору Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки за кожен день прострочення поставки меблів від вартості непоставленого товару але не більше 30% від вартості товару. Відповідно до розрахунку наданому Позивачем пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 62 255.79 грн. Зазначені обставини підтверджується наступними доказами договором поставки №1043 від 30.06.2021 року, перепискою з месенджера Viber між сторонами, договором № 20/07-22 від 20.07.2022 року. Суд вважає, що доводи Позивача доведені в повному обсязі та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved