Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

06.10.2022 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 40 544 грн. 50 коп. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 08.09.2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачував аліменти не своєчасно та не в повному обсязі, а з серпня 2021 року взагалі припинив їх сплачувати, у зв`язку із чим утворилась заборгованість станом на 01.09.2022 року в сумі 40 544 грн. 50 коп. У зв`язку з несплатою аліментів за кожен місяць прострочення платежів, виходячи з розрахунку один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, загальний розмір пені станом на 01.09.2022 року становить 156\~618 грн. 16 коп. Такий розмір перевищує 100 відсотків розміру заборгованості, тому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в сумі, яка не перевищує розміру заборгованості в розмірі 40 544 грн. 50 коп. Ухвалою суду від 20.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у наданій справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.11.2022 року розгляд справи було відкладено для надання відповідачу можливості подати відзив. Станом на день розгляду справи відповідачем відзиву та доказів суду не надано. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.09.2020 року у справі № 484/2815/20, провадження № 2-н/484/293/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 31.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачкою було пред`явлено судовий наказ для примусового виконання до Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 29722/4 від 19.09.2022 року, виданого відділом ДВС, [PERSON] станом на 31.08.2022 року за період з серпня 2020 року по серпень 2022 року має заборгованість в сумі 40 544 грн. 50 коп. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач, достовірно знаючи про наявність судового рішення про стягнення аліментів, не виконує покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається саме на боржника. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причини несплати аліментів відповідачем, що свідчить про наявність його вини у виникненні заборгованості. Встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки на підставі ст. 196 СК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток, тобто формулою: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1%. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічно вирішене питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Суд керується правовою позицією, викладеною в зазначених вище постановах, при вирішенні даної справи. Відповідно до ст. 20 СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, здійсненого за формулою, викладеною у постанові суду у справі № 333/6020/16-ц, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів, що нарахована за період з серпня 2020 року по серпень 2022 року складає 156 618 грн. 16 коп., що значно перевищує заборгованості по аліментах. Однак, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до ст. 196 СК України не може перевищувати 100% заборгованості по аліментах, тому з відповідача підлягає стягненню 40 544 грн. 50 коп., оскільки саме в такому розмірі наявна заборгованість відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки [PERSON] не надав доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів у визначеному розмірі, доказів утворення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахуванням аліментів банком тощо. Відповідач є повнолітньою, працездатною особою, не має інвалідності тощо. Він не подавав клопотання про зменшення розміру пені. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позов задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір. Розмір судового збору, який необхідно сплатити відповідачці за вимогу майнового характеру з урахуванням ціни позову становитиме 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved