Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04 травня 2022 року до Томашпільського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач [PERSON] просить стягнути з АТ «ОТП Банк» на його користь кошти в розмірі 38416,03 грн., стягнуті за скасованим виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. за реєстровим №7618 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості по кредитному договору №2022418596 від 13.01.2019 року та стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Позов обґрунтований наступним. 18.02.2021 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №7618 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості по кредитному договору №2022418596 від 13.01.2019 року. Стягнення заборгованості проводилося за період з 30.11.2020 року по 30.12.2020 року. Сума заборгованості складала 80523,93 грн. в тому числі 60000 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 20523,93 грн. прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Плата за вчинення виконавчого напису складала 550 грн., загальна сума що підлягає стягненню становить 81073,93 грн. Даний виконавчий напис перебував на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. Рішенням Вінницького міського суду від 04.01.2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 7618. Рішення набрало законної сили 24.02.2022 року. Під час проведення виконавчих дій з боржника [PERSON] відбулося стягнення із заробітної плати яку позивач отримував на Вапнярській колійній машинній станції та звернено стягнення на заробітну плату в розмірі 38416,03 грн. Таким чином безпідставно стягнуті кошти мають бути повернуті позивачу. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 08 липня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 19 серпня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 серпня 2022 року розгляд справи відкладено на 06 вересня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 вересня 2022 року розгляд справи відкладено на 16 вересня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 вересня 2022 року розгляд справи відкладено на 04 жовтня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 01 листопада 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 06 грудня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 19 грудня 2022 року. Доводи учасників процесу. В судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явився, однак представник позивача, адвокат Грабік М.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву до суду не подав, доказів про поважність причини своєї неявки в судові засідання до суду не надав, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа, без самостійних вимог: приватний виконавець Табінський Олег Володимирович в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що до суду звернувся [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 26.08.2004 року Котовським МРВ УМВС України у Одеській області. Відповідно до копії виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. від 18.02.2021 року зареєстровано в реєстрі за № 7618. щодо звернення стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором 2022418596 від 13.01.2019 року, укладений з АТ «ОТП БАНК», заборгованість за Кредитним договором 679802321 від 27.09.2019, в сумі 80523,93 грн. в тому числі 60000 грн. заборгованості сумою кредиту, 20523,93 грн. простроченої заборгованості за несплаченими процентами. Плати за вчинення виконавчого напису 550 грн. Загальна сума стягнення 81073,93 грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.03.2021 року, ВП №64751703, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. № 7618 від 18.02.2021 року, за яким постановлено стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у сумі 81073,93 грн., згідно кредитного договору укладеного з АТ «ОТП Банк». Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.02.2022 року, ВП №64751703, вказане виконавче провадження закінчено. Відповідно до копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області віл 04.01.2022 року у цивільній справі №127/27429/21, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований 18 лютого 2021 року в реєстрі за № 7618, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № 2022418596 від 13 січня 2019 року. Рішення набрало законної сили 04.02.2022 року Згідно копії кредитного договору №2022418596 , вказаний договір укладено між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» 13.01.2019. Згідно довідки №16 від 06.09.2022 року з [PERSON] було утримано 38416,03 грн. за виконавчим провадженням ВП №64751703. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером 7618 від 18.02.2021 року є таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій АТ «ОТП Банк» набуло кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, вище викладене вимога про стягнення з АТ «ОТП Банк» на користь [PERSON] коштів безпідставно набутих за виконавчим написом від 18.02.2021 року, реєстраційний № 7618 підлягає задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривні (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 992,40 гривні. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України позивачем в позові було зазначено, що позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано Договір про надання правничої допомоги від 01.04.2022 року укладений між адвокатом Грабіком М.С. та Гончаруком О.О., акт приймання-передачі наданих послуг від 29.04.2022 року до договору від 01 квітня 2022 року, з якого слідує, що клієнт претензій до наданих адвокатом послуг не має, та містить опис виконаних адвокатом робіт із зазначенням виду робіт, згідно якого загальна вартість послуг становить 10000 грн. У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, а також, що розмір наданої позивачу [PERSON] правової допомоги є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України,

Outcome: approved