Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2017 [PERSON] отримала кредит в розмірі 13000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] становить 14006,01 гривень, з яких: 12776,09 грн заборгованість за тілом кредиту; 1\~178,31 грн проценти за користування кредитом; 15,21 грн пеня за несвоєчасине погашення процентів за користування кредитом; 31,42 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 4,99 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,01 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14\~006,01 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 10.10.2022 залучено до участі правонаступником [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки [PERSON] [INFO] померла. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не зверталися, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 22.08.2017 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 13000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умов договору. [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування каредитом (п. 6.5.2, 6.6. договору). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконувала умови договору. Із даного позивачем розрахунку вбачається, що у [PERSON] станом на 22.04.2020 існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 14\~006,01 грн, з яких: 12776,09 грн заборгованість за тілом кредиту, 1178,31 грн - проценти за користування кредитом; 15,21 грн пеня за несвоєчасине погашення процентів за користування кредитом; 31,42 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 4,99 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,01 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Однак суд не погоджується із таким розрахунком в частині заборгованості за тілом кредиту виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Із наданого суду розрахунку вбачається, що на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) заборгованість по тілу кредиту становила 5976,09 гривень. У даному розрахунку позивач зазначає, що [PERSON] 12.12.2019 отримала в кредит 6800 гривень, а тому заборгованість за тілом кредиту становить 12776,09 гривень (5976,09+6800). Однак такі доводи позивача є безпідставними, оскільки [PERSON] померла [INFO] , а тому фізично не могла не отримати 12.12.2019 в кредит 6800 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 5976,09 гривень, а не 12776,09 гривень. Крім цього, у [PERSON] існувала заборгованівсть за кредитом, а саме: 1178,31 грн - проценти за користування кредитом; 15,21 грн пеня за несвоєчасине погашення процентів за користування кредитом; 31,42 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 4,99 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 0,01 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Таким чином, у [PERSON] існувала загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 7206,01 гривень. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Із матеріалів спадкової справи №42/2020 встановлено, що до Володимирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після подання ними заяв про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України не подавали заяв про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи встановлено, що 09.11.2021 позивачем було направлено до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори претензію кредитора про повернення кредиту спадкоємцями [PERSON] .. Оскільки відповідачі\~прийняли спадщину\~після смерті\~ [PERSON] ,\~а тому зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, як це передбачено ст. 1282 ЦК України. Вартість вказаного майна може бути визначення під час виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачі не надали суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо існування у [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 7206,01 грн, а також доказів, котрі б підтверджували про сплату ними, як спадкоємцями [PERSON] , кредитної заборгованості останньої. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що на час відкриття спадщини у [PERSON] внаслідок порушення зобов`язання по умовах договору була заборгованість перед позивачем за кредитним договором на суму 7206,01 грн, яка в судовому засіданні не спростована жодними доказами зі сторони відповідачів та котру відповідачі, як спадкоємці [PERSON] , зобов`язані повернути позивачу, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Outcome: partial