Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах та працював електрослюсарем підземним. Як наслідок виконання трудових обов`язків у позивача виникло професійне захворювання, що утворилось у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії, а саме: пневмоконіоз (q/q; 3/3; ax; em), ЛНІ-ІІ (один-два) ст., за змішаним типом (J60)., гіпертонічна хвороба II ст., ст. 2. СН 0. Ризик 3. Хронічна цервіколюмбалгія. Хронічний катаральний гінгівіт. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) були: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію від 5% до 10% - фактична величина 9,2-223,7 мг/м3, при нормальному значенні від 2-10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80,5-91% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина від 88,6-162,9 Вm, при нормальному значенні 90 Вm; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина від 43,3 Вт до 124 Вт, при нормативному значенні 45 Вm; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 15-35 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 45% зміни при нормативному значенні до 30° - 25% зміни. Нахили корпусу фактичне значення 75-200 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівню шуму 82-88 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. У зв`язку із встановленим діагнозом позивачу була встановлена 3 група інвалідності, 40% втрати професійної працездатності первинно безстроково. Так, внаслідок отриманого захворювання, як зазначає позивач, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, він став інвалідом. [PERSON] регулярно турбує рідкий сухий кашель з незначним мокротинням, задишка при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, пітливість, підвищення тиску, періодичній біль в шийному та поперековому відділах хребта, загальна слабкість, та ін. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Також він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач відчуває сором та дискомфорт під час спілкування з оточуючими через кашель та задуху, пітливість, обмеженість в рухах. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він постійно відчуває душевні страждання та переживання, з`явилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого професійного захворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. Постійно відчуває занепокоєння, що через втрату працездатності не може забезпечити належне життя та розвиток своїх неповнолітніх дітей. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 45 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, позивач виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безліччю негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійного захворювання, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 7 жовтня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.10.2022 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - адвокат Єгорова О.Ю. надала до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник зазначила суду, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а позивачем свідомо були прийняті запропоновані йому умови праці. Крім того, позивач усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію відповідача про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу роботу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. При цьому відповідач також зазначив, що позивач за весь період на підприємстві, жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Жодних протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходились у причинному зв`язку із профзахворюванням відповідач не вчиняв. Враховуючи все вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі задоволенні позову просить суд присуджену до стягнення суму зазначити з урахуванням утримання з неї обов`язкових податків і зборів. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах, працюючи на різних посадах в шкідливих умовах праці, був задіяний на повний робочий день під землею на підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (а.с. 5-6). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 187 від 16.03.2021 року, виданої Державною установою «Національної академії медичних наук України «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва», [PERSON] встановлений основний діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза ремісії, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст.; супутній діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст.2 СН 0. Ризик 3. Хронічна цервіколюмбалгія. Хронічсний катаральний гінгівіт (а.с. 7). Згідно Медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 23.03.2021 року №10/284 та повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 від 25.03.2021 року виданого Клінікою профзахворювань ДУ «ІМП імені Ю.І. Кундієва НАМН», [PERSON] встановлено основний діагноз: пневмоконіоз (q/q; 3/3; ax; em), ЛНІ-ІІ (один-два) ст., за змішаним типом - захворювання професійне, встановлено вперше; супутній діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст.2 СН 0. Ризик 3. Хронічна цервіколюмбалгія. Хронічсний катаральний гінгівіт (а.с. 8,9). З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 28 квітня 2021 року, затвердженого 29 квітня 2021 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Ширікову М.П. встановлено діагноз пневмоконіоз (q/q; 3/3; ax; em), ЛНІ-ІІ (один-два) ст., за змішаним типом (а.с. 10-13) Як вбачається з п.17 зазначеного Акту, професійне захворювання виникло у зв`язку із тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії. У п.18 вищезазначеного Акту зазначено: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію від 5% до 10% - фактична величина 9,2-223,7 мг/м3, при нормальному значенні від 2-10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80,5-91% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина від 88,6-162,9 Вm, при нормальному значенні 90 Вm; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина від 43,3 Вт до 124 Вт, при нормативному значенні 45 Вm; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 15-35 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 45% зміни при нормативному значенні до 30° - 25% зміни. Нахили корпусу фактичне значення 75-200 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівню шуму 82-88 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Згідно довідки серії 12 ААА №106294 від 13.12.2021 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному огляді [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, встановлено потребу у медикаментозному лікуванні та санітарно-куротному лікуванні (а.с. 14,15). Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України ооральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково (40 %) втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль до застосування. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 45 000 грн. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 40% (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійних захворювань, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Крім того, внаслідок захворювання змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, профзахворювання вимагає реабілітаційних і адаптаційних заходів, у позивача змінився звичайний уклад його життя, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійних захворювань у розмірі 45 000 грн. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать встановленим обставинам справи, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28.04.2021 року причиною професійного захворювання позивача є тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи відповідача в цій частині, суд не бере до уваги. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 45 000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. За таких обставин моральна шкода у розмірі 45 000 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача бвло звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved