Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку, яку прийняв його син (батько позивача) [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер в жовтні 2021 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька. Оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] було втрачено, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] . Після його смерті спадщину фактично прийняв його син (батько позивачки) [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер в жовтні 2021 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 417/2021 спадкоємцем майна померлого [PERSON] є донька [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом. Проте, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,7229 га, кадастровий номер 7422287800:02:000:0070, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з неможливістю надання правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме державного акту на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Згідно довідки виданої відділом 2 управління у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в книзі реєстрації державних актів зареєстровано 13.11.2009 року (реєстраційний номер 170584300157) державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на гр. [PERSON] серія ЯИ № 405521 згідно рішення Райгородоцької сільської ради від 01.07.2009 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 09.06.2017 року становить 10652,98 грн. Про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 405521 було розміщено оголошення в газеті «Нові горизонти» від 21 липня 2022 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вищевказану земельну ділянку, тому суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved