Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивував тим, що у липні 2018 року він звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] Боярської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, рішення сесії та визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року, у цивільній справі №369/8608/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Боярської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, рішення сесії та визнання права власності на спадкове майно, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, та Постановою Верховного Суду від 18.11.2021р., позов задоволено частково. \~ \~ \~ \~Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2014 року на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., зареєстроване в реєстрі за № 1-884, на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~Визнано недійсним рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 липня 2015 року МО 61/2816 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0303 га з кадастровим номером: 3222410300:01:048:5024, розташовану в [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. \~ \~ \~ \~Скасовано реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 1087256532224 на ім`я [PERSON] та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер: 32410360 від 17 листопада 2016 року на земельну ділянку площею 0,0303 га кадастровим номером: 3222410300: 01:048:5024, розташовану в [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 39/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову відмовлено та вирішено питання судових витрат. Судові рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що позивачем надано належні докази на підтвердження прийняття ним спадщини [PERSON] відповідно до норм матеріального права, які діяли на час відкриття спадщини. Крім того, позивачем надано докази на спростування того, що [PERSON] у встановлений законом строк не прийняв спадщину матері, а відтак свідоцтво про право на спадщину за заповітом визнано вищезазначеним рішення суду недійсним, а спадкування повинно відбуватися за законом між іншим спадкоємцями, які прийняли спадщину, тобто між позивачем та його батьком [PERSON] в рівних частках. З огляду на вищезазначені обставини та період їх виникнення у даній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року. Так, згідно діючої на той час ч. 1 ст. 554 ЦК Української РСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Отже, спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є позивач [PERSON] та чоловік спадкодавця, [PERSON] , які успадкували у рівних частках. \~ \~ \~ \~Вищезазначеним рішення суду встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що крім нього спадщину після смерті матері прийняв його батько, тобто чоловік [PERSON] - [PERSON] відповідно до діючого на той період законодавства - п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та проживав і був прописаний за місцем прийняття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина встановлена рішенням Києво-Святошинського районного суду від 16.10.2019 року. Однак, батько [PERSON] за життя в установленому законом порядку не оформив право власності на 39/200 часток житлового будинку, тобто не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом згідно ст. 560 ЦК Української РСР, але відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим, позивач вважає, що право на спадкування 39/100 частин спадкового житлового будинку після смерті [INFO] матері [PERSON] мають спадкоємці за законом, які фактично прийняли спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Такими спадкоємцями є вдівець [PERSON] та її син - позивач [PERSON] \~ \~ \~ \~11.12.2001 [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] , який проживав та був прописаний до дня смерті за адресою [ADDRESS] , що зокрема підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.12.2001р., свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] . Позивач посилається, що згідно вище зазначеного, при житті [PERSON] прийняв спадщину на 39/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] його дружини [PERSON] А 16.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд ухвалив рішення, яким визнав за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] право власності на 39/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даним рішенням суду встановлено, що згідно спадкової справи №77 за 2002р. до майна померлого [INFO] Мірошниченка [PERSON] , з заявою від 12.02.2002 року за №127 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~Також, згідно спадкової справи №77 за 2002р. до майна померлого [INFO] Мірошниченка [PERSON] , з заявою від 05.06.2002 року за №371 до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач також послався на те, що згідно ч.5. ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені стосовно\~певної особи\~рішенням суду\~у господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що оформити спадщину він не може, так як на всю 39/100 частину житлового будинку вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я відповідача, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори 25.11.2017 року видала йому лист-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за фактичним вступом у спадщину. Його частка в спадковій частині житлового будинку після смерті батька [PERSON] складає 39/400. Позивач вважає, що на цю частку, в житловому будинку, за ним і повинно бути визнано право власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. \~ \~ \~ \~Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями статей 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності №299284893 від 13.02.2022, відповідно до розділу Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 317132332224, щодо домоволодіння загальною площею 187,6 кв. м., житловою - 102,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до розділу Актуальна інформація про право власності відповідач [PERSON] значиться власником 39/100 частки вищезазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-884, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., державну реєстрацію якого проведено 19.03.2014 11:20:15. Позивач зазначає, що на час ухвалення Києво-Святошинським районним судом рішення, тобто 16.10.2019 року про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2014 року на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., зареєстроване в реєстрі за № 1-884, на ім`я [PERSON] , діяло законодавство щодо державної реєстрації речових прав, відповідно до якого - ч.2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції від 21.12.2019р., У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Однак, із-за зміни законодавства щодо державної реєстрації речових прав, дане рішення неможливо виконати в частині визнання судом недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2014 року на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., зареєстроване в реєстрі за № 1-884, на ім`я [PERSON] , щодо внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності [PERSON] на 39/100 часток вищезазначеного домоволодіння, а саме відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019р. № 340-IX, стаття 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладена в новій редакції. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~ст. 26 ч. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, яка набрала чинності з 20.01.2020р., відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. При цьому пунктом 3 зазначеної статті передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). \~ \~ \~ \~Києво-Святошинським районним судом Київської області при прийнятті судового рішення від 16.10.2019 року щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2014 року на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., зареєстроване в реєстрі за № 1-884, на ім`я [PERSON] , не вирішене питання про припинення права власності [PERSON] , на 39/100 часток спірного домоволодіння, що є перепоною на даний час для виконання рішення суду в частині внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на 39/100 часток вищезазначеного домоволодіння. Враховуючи наведене, позивач вважає, що належним способом захисту прав позивача на даний час є визнання припиненим речового права [PERSON] на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-884, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., державну реєстрацію якого проведено 19.03.2014 11:20:15 (номер запису про право власності 5027730). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, позивач просить суд: 1. Припинити речове право [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , на 39/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 березня 2014 року, видане державним нотаріусом Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М. на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за № 1-8844 (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 5027730). 2. Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на 39/400 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [INFO] Мірошниченка [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 23.05.2022 було відкрито провадження у справі. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом у даній справі до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що відповідач за первісним позовом [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] їй на праві власності належало нерухоме майно - 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~22 січня 1997 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом К-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І., згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] мати Позивача (Відповідача за первісним позовом) [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 1998 року Боярським міськвиконкомом К-Святошинського р-ну Київської області, актовий запис про смерть №396. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько Позивача (Відповідача за первісним позовом) [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 грудня 2001 року Боярським міськвиконкомом К-Святошинського р-ну Київської області, актовий запис про смерть №71. \~ \~ \~ \~В силу особистих обставин Позивач (Відповідач за первісним позовом) лише у 2013 році звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як наслідок, 19 березня 2014 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Мірошниченку Віталію Анатолійовичу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , згідно якого спадщина складається з 39/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Крім того, рішенням Боярської міської ради N9 61/2816 від 16 липня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0303 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222410300:01:048:5024, у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). \~ \~ \~ \~Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року за №369/8608/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Боярської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, рішення сесії та визнання права власності на спадкове майно задоволено частково: - встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] від 19 березня 2014 року, - визнано недійсним рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 липня 2015 року за №61/2816 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,0303 га кадастровий номер: 3222410300:01:048:5024, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. - скасовано реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 1087256532224 на ім`я [PERSON] та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер: 32410360 від 17 листопада 2016 року на земельну ділянку площею 0,0303 га кадастровим номером: 3222410300: 01:048:5024, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - визнано за [PERSON] право власності на 39/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~18 листопада 2021 року відповідно до постанови Верховного Суду рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~Так, рішенням суду першої інстанції, залишеному без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, серед іншого встановлено: \~ \~ \~ \~«Так як відповідач [PERSON] в установленому законом порядку спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] не прийняв, то його ціла частка: 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , перейшла в рівних частках до спадкоємців за законом, до позивача [PERSON] та померлого [INFO] чоловіка спадкодавця [PERSON] , який спадщину після смерті дружини фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Таким чином, після смерті матері та дружини [PERSON] спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/2 частці спадкового майна - 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , що відповідно становить по 39/200 часток цього домоволодіння. \~ \~ \~ \~При цьому, суд враховує, що так як після смерті [PERSON] та відкриття спадщини [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, не заявив про віднесення житлового будинку з надвірними будівлями до спільного майна подружжя і про належність йому 1/2 його частки, то 39/100 частка спірного будинку увійшла до складу спадщини після [PERSON] у цілому. \~ \~ \~ \~Аналогічна позиція зазначена у Постанові Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №695/5181/14-ц. \~ \~ \~ \~Отже, після смерті [INFO] Мірошниченка [PERSON] відкрилася спадщина на 39/200 часток домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Так як сторони по справі [PERSON] та [PERSON] не заявляли до суду вимог про визнання за ними права власності на дане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , то ия спадщина залишається відкритою і у розі відсутності в подальшому між ними спору може бути оформлена в нотаріальному порядку». \~ \~ \~ \~Позивач за зустрічним позовом зробив висновок, що за життя [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] на 39/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~12 лютого 2002 року Позивач (Відповідач за первісним позовом) звернувся до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини N9127 за померлим [INFO] батьком [PERSON] , на підставі чого було заведено спадкову справу N977/2002. \~ \~ \~ \~У свою чергу, 05 червня 2002 року Відповідач (Позивач за первісним позовом) також звернувся із аналогічною заявою №371 про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Вказані обставини встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року за №369/8608/18. \~ \~ \~ \~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Позивач за зустрічним позовом, вказує, що як зазначалося вище Відповідач за зустрічним позовом у визначений законодавством, чинним на момент вчинення такої дії, строк звернувся із заявою про прийняття спадщини за померлим [INFO] батьком [PERSON] . \~ \~ \~ \~У подальшому Позивач (Відповідач за первісним позовом) не звертався із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності за законом, оскільки 19 березня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 39/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Крім того, не було встановлено факту прийняття спадщини [PERSON] за померлою [INFO] дружиною [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вказаний факт встановлено рішенням суду від 16 жовтня 2019 року. \~ \~ \~ \~Однак, після набрання законної сили вказаним рішенням суду (18 листопада 2021 року, після розгляду справи Верховним Судом) реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 1087256532224 на ім`я [PERSON] скасовано не було. Таким чином, Позивач за зустрічним позовом позбавлений можливості отримати право власності на належну йому частку у спадковому майні за померлим батьком, тому звертається до суду із зустрічним позовом. На підставі викладеного, Позивач за зустрічним позовом просить суд: Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 39/400 частки домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 11.07.2022 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно прийнято до провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17.08.2022 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання 01.11.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача за первісним позовом подала до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Первісний позов підтримала та просила суд задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності. Проти задоволення вимог первісного позову не заперечувала. Зустрічний позов підтримала та просила суд задовольнити. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] мати позивача та відповідача за основним позовом, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 1998 року Боярським міськвиконкомом К-Святошинського р-ну Київської області, актовий запис про смерть №396. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер їх батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 грудня 2001 року Боярським міськвиконкомом К-Святошинського р-ну Київської області, актовий запис про смерть №71. \~ \~ \~ \~19 березня 2014 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Мірошниченку Віталію Анатолійовичу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , згідно якого спадщина складається з 39/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Крім того, рішенням Боярської міської ради N9 61/2816 від 16 липня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0303 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222410300:01:048:5024, у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року, у цивільній справі №369/8608/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Боярської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, рішення сесії та визнання права власності на спадкове майно, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, та Постановою Верховного Суду від 18.11.2021р., позов задоволено частково. \~ \~ \~ \~Встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2014 року на 39/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., зареєстроване в реєстрі за № 1-884, на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~Визнано недійсним рішення Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 липня 2015 року МО 61/2816 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0303 га з кадастровим номером: 3222410300:01:048:5024, розташовану в [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. \~ \~ \~ \~Скасовано реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером: 1087256532224 на ім`я [PERSON] та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер: 32410360 від 17 листопада 2016 року на земельну ділянку площею 0,0303 га кадастровим номером: 3222410300: 01:048:5024, розташовану в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Визнано за [PERSON] право власності на 39/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині позову відмовлено та вирішено питання судових витрат. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 16.10.2019 року встановлено, що крім позивача [PERSON] спадщину після смерті його матері прийняв його батько, тобто чоловік [PERSON] - [PERSON] відповідно до діючого на той період законодавства - п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та проживав і був прописаний за місцем прийняття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Вищезазначеним рішенням суду також встановлено, що після смерті [PERSON] та відкриття спадщини [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, не заявив про віднесення житлового будинку з надвірними будівлями до спільного майна подружжя і про належність йому 1/2 його частки, то 39/100 частка спірного будинку увійшла до складу спадщини після [PERSON] у цілому. \~ \~ \~ \~Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , є позивач [PERSON] та чоловік спадкодавця, [PERSON] , які успадкували у рівних частках, тобто по 39/200 часток домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується також матеріалами спадкової справи №129/2013 до майна померлої [INFO] Бєляєвої [PERSON] . Отже, після смерті [INFO] Мірошниченка [PERSON] відкрилася спадщина на 39/200 часток домоволодіння [ADDRESS] . Згідно спадкової справи №77 за 2002р. до майна померлого [INFO] Мірошниченка [PERSON] , 12 лютого 2002 року відповідач за основним позовом [PERSON] звернувся до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини №9127 за померлим [INFO] батьком [PERSON] , а 05 червня 2002 року позивач за основним позовом [PERSON] також звернувся із аналогічною заявою №371 про прийняття спадщини. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2017 року за вих. №433/02-32 державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. відмовила [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] батька [PERSON] , так як не надав документи про факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] Бєляєвої [PERSON] . Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2022 року за №1283/02-31 державний нотаріус Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. відмовила [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] Мірошниченка [PERSON] , так як [PERSON] не надав документ, що посвідчує право власності померлого [PERSON] на спадкову частку житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини,\~встановлені стосовно\~певної особи\~рішенням суду\~у господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Оскільки спірні відносини між сторонами з приводу вказаного нерухомого майна виникли до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності ЦК України), то застосуванню підлягають положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. \~ \~ \~ \~ Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що як позивачем за основним позовом, так і позивачем за зустрічним позовом доведено їхнє право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 39/400 частки домоволодіння [ADDRESS] , за кожним, тому їх позовні вимоги з даних підстав підлягають задоволенню. Також суд вважає, що є законною та підлягає задоволенню вимога позивача [PERSON] про припинення речового права [PERSON] , на 39/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 березня 2014 року, видане державним нотаріусом Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В. М., враховуючи, що дане свідоцтво згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 16 жовтня 2019 року, у цивільній справі №369/8608/18, - визнано недійсним. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що як основний позов так і зустрічний позов є обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам законодавства України, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 2511 грн. 12 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". При подачі зустрічного позову [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1518, 73 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved