Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення проживання на території України, заінтересована особа: Авангардівська селищна рада Одеського району, Одеської області Хлібодарський старостин ний округ. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він з 1989 року перебуває та проживає на території України офіційно, має посвідку на проживання, одружений на громадянці України, та має на вихованні малолітнього сина. Заявник зазначає, що в нього виникла потреба у підтвердженні факту проживання на території України, що зумовлено потребою оформлення документів для отримання громадянства України. На підставі викладеного заявник просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований і постійно проживав на території України з 12.09.1989 року за адресою: [ADDRESS] , а з жовтня 2010 року за адресою: [ADDRESS] . Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2022 року заяву [PERSON] було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 177,185 ЦПК України. На виконання ухвали суду, 06.05.2022 року (вх. № 7698) на адресу суду надійшло клопотання за підписом заявника та адвоката заявника щодо усунення недоліків заяви відповідно до вимог ухвали суду, а саме, до клопотання надані копії документів на підтвердження обставин викладених у заяві та зазначено належну заінтересовану особу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2022 року заяву [PERSON] про встановлення\~факту постійного\~проживання на\~території України прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання. Не погоджуючись з поданою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, представником Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області Білокінь Н.О., (02.06.2022 року вх. № 9378) подано відзив, згідно якого представник зазначає, що належним відповідачем у даній справі є Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області. Представник зазначив, що правовідносини, що сталися між сторонами регулюються ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, ЦПК від 18.03.2004 року. Також, представник зазначив, що в розумінні законодавства встановлений чіткий порядок щодо встановлення проживання та набуття громадянства України, крім іншого, представник наголосив на тому, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУДМС України про набуття громадянства, а тому подана до суду заява є передчасною. Крім іншого, представник зазначив. що до заяви не надано копії паспорта громадянина колишнього СРСР та громадянина РФ з відмітками про реєстрацію місця проживання, відсутні документи, а саме, домова книга та трудова книжка на підтвердження обставин проживання на території України. З урахуванням викладеного представник заінтересованої особи просить залишити без розгляду подану заяву (а.с.27-38). Разом з цим, суд звертає увагу, що поданий до суду відзив не підписано особою, яка його подала. Згідно ч.2 ст. 183 ЦПК України - письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 183 ЦПК України). Таким чином, судом не приймаються до уваги твердження представника заінтересованої особи викладені у відзиві, оскільки, відзив подано до суду з порушенням загальних вимог до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Суд, також звертаю увагу на те, що справа неодноразово призначалась до слухання, а відтак у сторін було достатньо часу для подання до суду заяв, клопотань тощо сформованих відповідно до вимог діючого законодавства. В ході розгляду справи 27.06.2022 року (вх. № 10941) надійшло клопотання заявника про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копії домової книги, копії свідоцтва про розірвання шлюбу, копії ордеру, копії квитанції, копії розрахункової книжки (а.с.47-54). Також, 27.08.2022 року (вх. № 17766) надійшло клопотання представника заявника про долучення до матеріалів справи письмових свідчень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які письмово підтверджують факт проживання заявника на території України (а.с.57-65). Крім іншого, 27.09.2022 року (вх. № 17766) надійшла відповідь на відзив за підписом представника заявника, згідно якого представник зазначає, що у заявника виникла нагальна необхідність встановити факт постійного проживання на території України з 1989 року (а.с.67). В останнє судове засідання [PERSON] та представник заявника адвокат Пономаренко Юрій Петрович не з`явились, на адресу суду надійшла заява за підписом представника заявника щодо можливості розгляду справи за відсутності заявника, згідно якої заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що [PERSON] , був зареєстрований та постійно проживав на території України з 12 вересня 1989 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.68). Представники заінтересованих осіб: Авангардівської селищної ради Одеського району, Одеської області Хлібодарський старостинний округ, та Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області до суду також не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суду не повідомили (а.с.69,70). Раніше, 21.06.2022 року (вх. 10500) надійшла заява за підписом селищного голови Авангардівської селищної ради С.Хрустовського про слухання справи за відсутності представника заінтересованої особи (а.с.42-43). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, докази надані заявником на підтвердження обставин заявлених вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. У заяві про встановлення факту постійного проживання на території України з вересня 1989 року, заявник просить встановити факт його постійного проживання, оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області у 2016 році відбулась реформа системи реєстрації в України, ДМС на сьогодні не володіє актуальною інформаціє про зареєстрованих осіб. Документи, які до проголошення незалежності України (або після) утворилася під час прописки/реєстрації осіб (будинкові (по господарські) книги, різноманітні довідки житлово-експлуатаційних контор. Сільських селищних органів місцевого самоврядування тощо, до розгляду не приймаються, а лише можуть слугувати підставою для звернення до суду про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України. Таким чином, судом встановлено, що заявник звертався до територіальних підрозділів з приводу отримання паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено, та роз`яснено про право звернення до суду з встановленням відповідного факту. На підтвердження обставин викиданих в заяві судом досліджуються наступні документи. Судом досліджується Довідка видана Хлібодарською селищною радою від 20.02.2013 року № 72 згідно якої зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.09.1989 року (а.с.6). Так, згідно копії домової книги [ADDRESS] порядковий номер № [NUMBER] , реєстрація [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець ВЧ [NUMBER] відбулась 12.09.1989 року. Знятий з реєстрації 15.06.1995 року (а.с.9-10; 49). Відповідно до копії ордеру № 407 від 23.03.1994 року [PERSON] , в складі сім`ї дружина та дочка видано даний ордер на право заняття 1 кімнати площею 16,0 кв.м., в квартирі [ADDRESS] (а.с.52). Матеріалами справи встановлено, згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.07.2010 року, актовий запис № 579 (а.с.21). Також, відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] , офіційно прийнятий на роботу 01.02.2009 року. Останній запис про прийняття на роботу внесено 28.07.2020 року (а.с.23). Судом досліджуються письмові пояснення відібрані адвокатом Пономаренко Ю.П., в порядку передбаченому ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно письмових пояснень [PERSON] , останній пояснив, що з [PERSON] , познайомився приблизно літо-осінь 1990 року, коли працював в пересувному стоматологічному кабінеті в селах Великий Дальник та Хлібодарське, в той час [PERSON] , служив в ВЧ біля селища Хлібодарське і неодноразово потребував стоматологічної допомоги. Знайомство з того часу переросло в дружні стосунки, які є такими й наразі. [PERSON] , проживає в м. Одеса, виховує малолітнього сина (а.с.60-61). Згідно письмових пояснень [PERSON] , 1967 року народження, відібраних адвокатом Пономаренко Ю.П., в порядку передбаченому ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» останній пояснив, що з [PERSON] , познайомився у 1989 році коли разом, як військовослужбовці, в Одеській КЕЧ отримували документи і ордери на вселення до житлових приміщень. Починаючи з 1990 році разом святкували новорічні свята. Пояснив, що знає заявника лише з позитивної сторони, як ввічливого, доброзичливого та порядного громадянина. Також, зазначив, що [PERSON] , постійно проживає в м. Одесі та виховує малолітнього сина (а.с.62-63). Згідно письмових пояснень [PERSON] , 1958 року народження, відібраних адвокатом Пономаренко Ю.П., в порядку передбаченому ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» останній пояснив, що з [PERSON] , познайомився в 1990 році, восени при проведенні святкових заходів на березі річки Турунчук поблизу с. Маяки. Під час відпочинку виявилась наявність однакових звичок в проведенні часу на природі, що стало відправною точкою в підтримці дружніх відносин. Зазначив, що неодноразово був в гостях у [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1990 року (а.с.64-65). З огляду на викладене, судом встановлено, що станом з 1989 року заявник був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , судом також встановлено, що 23.03.1994 року останній отримав ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , також, судом з письмових пояснень свідків встановлено, що [PERSON] , постійно проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою до 1995 року. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» - особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Отже, з огляду на зазначене, та враховуючи факт того, що листом Головного управління ДМС України було відмовлено в прийнятті документів [PERSON] , з підстав того, що останні не приймаються, а можуть бути подані до суду, та можуть слугувати лише підставою для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, судом з досліджених документів встановлено, що [PERSON] , з 12.09.1989 року по 15 червня 1995 року був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20). Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання (реєстрації) на території України з 12 вересня 1989 року по 15 червня 1995 року, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладено,

Outcome: approved