Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 25.11.2017 року між нею [PERSON] та\~ [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №1681. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак дійти згоди про розірвання шлюбу в позасудовому порядку вони не змогли. Також вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки останнім часом між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя. В зв`язку з цим, вони у вересні 2021 року припинили шлюбні стосунки та перестали проживати разом та вести спільне господарство. Тому, вважає, що спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки це буде суперечити її інтересам. А тому, просить шлюб розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Однак, до початку судового засідання позивачка [PERSON] подала до суду заяву від 25.11.2022 року (надійшла до суду 06.12.2022 року), в якій просила розглянути справу без її участі та вказувала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву від 25.11.2022 року (надійшла до суду 06.12.2022 року), в якій просив розглянути справу без його участі та розлучити їх за взаємною згодою із позивачкою. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно\~ст. 110 СК України, один\~з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований 25.11.2017 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1681. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки її перебування у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі складаються з витрат позивачки з оплати судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 992 грн. 40 коп. /а.с. 1/. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивачкою в позовній заяві не заявлялось вимог про необхідність відшкодування їй судових витрат за рахунок відповідача, а тому на підставі ст. 13 ЦПК суд не вбачає підстав для ухвалення рішення про розподіл судових витрат.

Outcome: approved