Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.10.2022 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 01 вересня 2019 року він уклав договір позики з [PERSON] , згідно з яким передав останньому кошти у розмірі 7000 доларів США, розмір відсотків за користування позикою 5% від суми позики, з умовою їх повернення до 01 листопада 2019 року. Проте у зазначений у розписці термін відповідач борг не повернув, неодноразові зверненні позивача з вимогою повернути борг позитивних результатів не дали, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договорами позики в сумі 7000 доларів США та відсотки за договором позики у розмірі 12950 доларів США, а всього 19950 доларів США. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року провадження у справі було відкрито та справу призначенно до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні заявлені вмоги підтримав у повному обсязі, проси їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на вебсайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № П 21891/05-11 від 17.10.2022 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено,\~що 01\~вересня 2019\~року сторони\~уклали договір\~позики,\~згідно якого\~відповідач отримав\~від позивача\~позику в\~розмірі 7000\~доларів США, розмір\~відсотків за\~користування позикою\~5%\~від суми\~позики,на строк до 01 листопада 2019 року та встановлено розмір процентів за користування позикою в розмірі 5% від суми позики (а.с. 5). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються ст. 526, 1046-1050 ЦК України. Відповідно до вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. За частиною 2 цієї статті передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, даючи правову оцінку розписці, написаній [PERSON] в контексті ст.ст. 1046-1050 ЦК України, суд уважає, що вказана розписка є договором позики, оскільки в ній указані всі умови, в тому числі істотні, що притаманні договору позики. У договорі вказані його сторони: [PERSON] - позикодавець, [PERSON] - позичальник; предмет договору - грошові кошти; сума договору - 7000 доларів США; порядок повернення позики та строки, до яких необхідно повернути суму позики - до 01.11.2019. Виходячи із встановлених обставин, наданих доказів і вимог матеріального закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення боргу за договором позики від 01.09.2019 є обґрунтованими та доведеними, тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути борг за договорами позики у розмірі: 7000 доларів США. Розглянувши вимоги позивача в частині стягнення процентів за користування позикою суд виходить з наступного. За змістом ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що у договорі позики від 01.09.2019 встановлено розмір процентів за користування позикою в розмірі 5% від суми позики, щомісячно, суд уважає, що з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути проценти від суми позики. У зв`язку з чим судом перевірений розрахунок процентів по договору позики від 01.09.2019, зроблений позивачем, він є вірним та таким, що відповідає порядку його нарахування, тому з відповідача необхідно стягнути проценти від суми позики в сумі 129950 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 01.09.2019 в сумі 19950 доларів США, який складається з: суми основного боргу 7000 доларів США, відсотків за договором позики в сумі 12950 доларів США. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається із позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики, ціна позову склала 729372 грн, тобто позивачем було заявлено вимогу майнового характеру, яка мала оплачуватися судовим збором в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, на день подачі позову, проте позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було. Питання щодо розподілу судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Доказів звільнення від сплати судового збору, відповідно до норм ЗУ «Про судовий збір» позивачем [PERSON] не надано. У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору ухвалою суду від 18.10.2022 було відмовлено. У відповідності до ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Отже судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 7293,72 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved