Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , посилаючись на наступне. Позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батьків позивача відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - \~\~житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради; - земельна ділянка площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер 7124989000:03:002:0754, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10 листопада 2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; - земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Червона Слобода, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; -\~земельна ділянка площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року. Після смерті матері, позивач звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом і в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 641/2019. Позивач 07.08.2020 звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріуса. Проте, державний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2020 №617/02-31. Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що заповіт, який був посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18.10.2018 за № 271, не відповідає вимогам діючого законодавства. Зокрема, заповіт не містить часу його складання; у його тексті відсутні дані про те, що заповідач не може сам прочитати заповіт; у ньому відсутні дати народження свідків; посвідчувальний напис не відповідає додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Проте, позивач вважає, що вказана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки всі підстави для відмови є надуманими, заповіт є дійсним. Заповіт, який був складений [PERSON] , відповідав її внутрішній волі, він був складений добровільно, без будь-якого примусу чи насильства. [PERSON] добре розуміла значення своїх дій і бажала щоб це майно залишилось позивачу. Також позивач вважає, що окремі помилки (як-то не зазначення дати народження свідків) не впливають жодним чином на сам заповіт і не являються порушенням форми, оскільки в заповіті зазначені паспортні дані свідків, що свідчить про те, що їх особи встановлювалися секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області.\~Інші зауваження\~нотаріуса позивач\~вважає безпідставними. З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: - визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2020 №617/02-31, видану державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), протиправною та скасувати її; - визнати позивача [PERSON] спадкоємцем за заповітом; - визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно (будинок, дві повних земельних ділянки та 1/6 третьої земельної ділянки). 1.2. 28.10.2022 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначила, що 18 жовтня 2018 року при складенні та посвідченні заповіту [PERSON] секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Дубовик Ю.А. не дотримано вимог щодо його форми та посвідчення, а, відтак, вказаний заповіт є нікчемним. В тексті заповіту відсутні дані про те, що заповідач не може прочитати заповіт. В тексті заповіту немає часу його складання, дати народження свідків. Посвідчувальний напис заповіту не відповідає додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. 1.3. 01.11.2022 на адресу суду від представника відповідача Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що представник відповідача позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Нотаріальна контора є неналежним відповідачем у справі у частині вимог про визнання права власності на спадщину. Щодо вимоги про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, то спірна постанова є законною з огляду на те, що заповіт [PERSON] в порушення вимог\~ст. 1247 ЦК України\~та п.п. 1.4., п.1 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011, не містить часу його складання, в тексті наданого заповіту відсутні дані, що заповідач не може сам прочитати заповіт, особи свідків в повному обсязі не встановлено. Крім того, посвідчувальний напис на наданому заповіті не відповідає формі, а саме: додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Крім того, заповіт, як вказано у ньому, складено у приміщенні сільської ради, а посвідчено вдома у заповідача. З урахуванням викладеного, представник нотаріальної контори просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 1.4. 15.11.2022 представниця позивача надала відповідь на відзив, в якому вказала, що виходячи з практики Верховного Суду у справі № 0910/1403/2012-ц, ті недоліки заповіту, на які вказала нотаріус, не свідчать про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим. 1.5. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у відзиві. Представник Черкаської районної державної нотаріальної контори в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. 1.6. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає у селі Червона Слобода. У жовтні 2018 року її покликали в якості свідка засвідчити заповіт, у зв`язку із чим вона прийшла додому до [PERSON] та її чоловіка. Вона з іншим свідком та [PERSON] поїхали в сільраду, а потім повернулися до [PERSON] . У присутності секретаря сільради [PERSON] сказала, що бажає заповісти все своє майно сину [PERSON] . [PERSON] нічого не бачила, вона не могла читати або писати. Заповіт вголос був прочитаний [PERSON] . Текст заповіту був складений [PERSON] з сільської ради. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає у селі Червона Слобода. Восени 2018 року [PERSON] покликав її в якості свідка засвідчити заповіт, у зв`язку із чим вона прийшла додому до [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Вона з іншим свідком [PERSON] та [PERSON] поїхали в сільраду, де секретар сільради [PERSON] склала текст заповіту. Потім всі вони повернулися до помешкання [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , де [PERSON] сказала, що заповідає все своє майно сину. Після цього заповіт був підписаний. [PERSON] була сліпою, нічого не бачила. Заповіт був зачитаний вголос двічі [PERSON] та нею, [PERSON] . При цьому, [PERSON] казала, що «все правильно». Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає у селі Червона Слобода. Восени 2018 року [PERSON] покликав її в якості свідка засвідчити заповіт, у зв`язку із чим вона прийшла додому до [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Вона залишилася з ними вдома, поки інші свідки поїхали до сільської ради. Після того, як з сільської ради приїхали інші свідки та секретар [PERSON] , вона, [PERSON] , зачитала текст заповіту. [PERSON] підтвердила, що вона зповідає все своє майно єдиному сину. Після прочитання заповіту вона його підписала. [PERSON] була незрячою і погано ходила, вона не могла ані читати, ані писати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає в селі Червона Слобода. Одного разу, коли вона працювала секретарем сільської ради, до сільської ради прийшов [PERSON] з проханням скласти заповіт для своїх батьків. Вона поїхала до будинку, де живуть батьки [PERSON] , та у особистій розмові пересвідчилася в дієздатності його батьків. Батьки [PERSON] повідомили, що хочуть скласти новий заповіт. В той же день, коли були знайдені свідки, то двоє з них приїхали до сільради, де і був складений текст заповіту. Далі, у присутності [PERSON] заповіт був прочитаний вголос двома свідками. [PERSON] не могла сама писати, що було перевірено завчасно до складання заповіту. Інформацію про свідків вона вносила до тексту заповіту на підставі відомостей з паспортів свідків. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.06.1964 Іванівським відділом РАЦС Чигиринського району Черкаської області, батьками [PERSON] , що народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] [INFO] в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 серпня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 101. [INFO] в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 146. 2.2. 18 жовтня 2018 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Дубовик Ю.А., яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу у справі [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право. У заповіті вказано, що у зв`язку з хворобою заповідача (сліпотою) та відсутністю можливості у [PERSON] підписати заповіт, заповіт посвідчено у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] . Свідки прочитали заповіт вголос. Крім того, у заповіті вказано, що у зв`язку із тим, що [PERSON] не може підписати заповіт власноручно, на її особисте прохання та в присутності секретаря Червонослобідської сільської ради, текст заповіту підписала [PERSON] . У вищевказаному заповіті також вказано, що заповіт записаний секретарем Червонослобідської сільської ради Дубовик Ю.А. зі слів [PERSON] . 2.3. Відповідно до листа Черкаської районної державної нотаріальної контори № 659/02-14 від 22 жовтня 2022 року, який надійшов на запит суду, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 641/2019. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: [PERSON] (відповідач у справі) онука померлої, батько якої [PERSON] помер раніше та був сином померлої [PERSON] , а також син померлої [PERSON] (позивач у справі). Свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності не видавались. Постановою державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 617/02-31 від 13 серпня 2020 року позивачу у справі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з тих підстав, що заповіт [PERSON] від 18 жовтня 2018 року, посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 271, не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, нотаріус посилається на нікчемність заповіту у зв`язку з тим, що: - у порушення вимог ст. 1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року, заповіт не містить часу його складення; - \~ \~в тексті наданого заповіту відсутні дані, що заповідач не може сам прочитати заповіт; - \~ \~відсутні дати народження свідків посвідчення заповіту, що суперечить п. 1.4 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування; - посвідчувальний напис на наданому заповіті не відповідає формі, а саме: додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. 3. Релевантні джерела права 3.1. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234 ЦК України). Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За змістом частини четвертої статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Стаття 1251 ЦК України визначає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частини 2-6 статті 1253 ЦК України встановлюють, що у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Частина 1 статті 1257 ЦК України визначає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. 3.2. Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту. Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Відповідно до положень пункту 2.3. розділу II Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України "Про нотаріат". У разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 2.11. розділу II Порядку посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 1.4. розділу III Порядку закріплено, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Додатки 3 та 5 до вищевказаного Порядку містять зразки посвідчувальних написів на заповіті від імені особи, яка не може сама прочитати текст заповіту уголос, та на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби тощо. 3.3. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Згідно з п. 5.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 3.4. У постанові Верховного Суду від 7 березня 2018 року по справі № 525/607/17 вказано, що відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року по справі № 461/2565/20 вказано, що кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Тільки у разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд зазначає, що нікчемним може бути заповіт, який складений з такими порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, внаслідок яких неможливо встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його посвідчила, особи свідків тощо. В даному випадку текст спірного заповіту містить усі реквізити та написи, які дозволяють встановити дату та час його складення, місце його посвідчення, особу, яка його посвідчила, свободу волевиявлення заповідачки, особи свідків та особу, яка підписала заповіт замість заповідачки у зв`язку з наявністю у заповідачки фізичних вад (сліпоти). Суд враховує, що у заповіті наявна дата його складення 18.10.2018, а також наявний час прочитання свідками уголос тексту заповіту, його підписання, встановлення дієздатності та осіб свідків 10 год. 55 хв. Вказаних відомостей достатньо для визначення дати та часу посвідчення заповіту. Дійсно, в тексті заповіту відсутня буквальна вказівка про те, що заповідачка не може сама прочитати заповіт. Разом з тим, у заповіті вказано, що заповідачка має хворобу (сліпоту), у зв`язку із чим не може сама підписати текст заповіту. На думку суду, очевидним є те, що якщо особа внаслідок сліпоти не могла підписати заповіт, то вона не могла і прочитати його. Показаннями свідків додатково підтверджується, що заповідачка взагалі не могла ані читати, ані писати саме внаслідок сліпоти, яка станом на час складання заповіту була вкрай сильно виражена. Відсутність у заповіті дат народження свідків є формальним, дрібним недоліком, який жодним чином не впливає на можливість сторонньої особи встановити особи свідків на підставі тексту заповіту. У заповіті вказані повні прізвища, імена та по-батькові свідків, серії та номера їх паспортів, адреси їх реєстрації. Цих відомостей цілком достатньо для встановлення осіб свідків. Стосовно невідповідності посвідчувального напису на заповіті додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, суд зазначає, що нотаріус взагалі не конкретизувала у оскаржуваній постанові в чому саме полягає така невідповідність. Вказані додатки встановлюють певну форму посвідчувального напису на заповіті, проте відхід від форми цих додатків сам по собі не спричиняє нікчемності заповіту. В судовому засіданні всі свідки підтвердили факт своєї присутності під час складання заповіту, факт зачитування його уголос в присутності заповідачки та вираження заповідачкою згоди зі змістом заповіту. Щодо посилань на те, що заповіт був складений у приміщенні сільської ради, а посвідчений вдома у заповідачки, суд зазначає наступне. З показань свідків вбачається, що спірний заповіт було складено у приміщенні Червонослобідської сільської ради секретарем цієї ради за результатом спілкування з заповідачкою, а посвідчено заповіт було вдома у заповідачки за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відсутність у заповіті вказівки на те, що його було посвідчено вдома у заповідачки, не спричиняє нікчемності заповіту, оскільки такий недолік не призводить до неможливості встановити місце вчинення заповіту, яке зазначено у заповіті (село Червона Слобода Черкаського району Черкаської області). В якості підсумку суд зазначає, що оскаржуваною постановою нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виходячи з формальних міркувань, які не пов`язані з суттєвим недодержанням форми заповіту та, як наслідок, нікчемністю заповіту. Внаслідок цього, було порушено право позивача на спадкування за заповітом. У зв`язку із цим, підлягає задоволенню позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови нотаріуса протиправною та про її скасування. 4.2. Стосовно позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає, що підставою цих вимог є фактична незгода позивача з постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. На думку суду, зміст ст. 1296 ЦК, ст. 50, 66, 69 Закону України «Про нотаріат», п. 5.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідчить про те, що основним позасудовим способом визнання права власності на майно в порядку спадкування є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. В разі ж відмови нотаріуса у видачі такого свідоцтва та незгоди спадкоємця із мотивами такої відмови, він має право оскаржити нотаріальний акт до суду. В розумінні ч. 1 ст. 5 ЦПК України саме такий спосіб захисту прав спадкодавця визначає закон в подібних випадках. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може мати місце, якщо, наприклад, відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, або якщо відмінним є написання прізвищ спадкоємця та спадкодавця в разі прийняття спадщини за законом, і саме у зв`язку із цим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. І навпаки, відсутність цих умов не може мати місце лише у зв`язку із тим, що нотаріус неправильно витлумачив норми закону або неправильно оцінив певні матеріали спадкової справи. Тобто, сама лише відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не створює підстав для визнання права власності на майно в судовому порядку. Суд повинен оцінити підстави такої відмови нотаріуса і зробити висновок про те, чи пов`язана відмова нотаріуса з об`єктивними обставинами, або ж вона ґрунтується на суб`єктивному та помилковому тлумаченні нотаріусом певних обставин чи норм закону. Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у всіх спадкових справах, де нотаріус відмовився видавати свідоцтво про право на спадщину незалежно від причин такої відмови. Здійснення таких функцій не входить до завдань суду. Отже, в даному випадку належить відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, оскільки такий спосіб захисту є неналежним у спірних правовідносинах. Крім того, належить відмовити і у задоволенні вимоги про визнання позивача спадкоємцем за заповітом, оскільки такий спосіб захисту є неналежним та неефективним. Належним та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови нотаріуса. Після скасування цієї постанови позивач може вимагати від нотаріуса повторного розгляду питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину з урахуванням висновків, які наведені у цьому рішенні суду. 5. Розподіл судових витрат та вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітніх осіб. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому, суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення лише тих позовних вимог, які пов`язані з протиправними діями посадових осіб державної нотаріальної контори, суд вважає за необхідне стягнути з Черкаської районної\~державної нотаріальної\~контори на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. за одну вимогу немайнового характеру, заявлену фізичною особою.

Outcome: partial