Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року, яке набрало чинності, шлюб між сторонами розірвано та стягнено з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі однієї третини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - з 02 листопада 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки з 22 січня 2022 року діти проживають разом з ним, де їм забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, діти відвідують Черкаську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 13 в місті Черкаси, позивач, як батько, несе всі витрати по утриманню дітей, натомість відповідачка їх життям не цікавиться, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не бере. В той же час, відповідачка отримувала аліменти на дітей та витрачала їх на власний розсуд, а не на потреби дітей. Враховуючи, що діти з січня 2022 року не проживають з матір`ю, фактично проживають з позивачем, який несе витрати на їх утримання та окрім цього, повинен сплачути на користь відповідача аліменти за рішенням суду, тому він вважає, що відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей, та просить суд припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на дітей, що стягувалися відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в матеріалах позовної заяви, та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства, викликаною в судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 року. Від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 01.08.2012 року та серії [NUMBER] від 20.04.2015 року, відповідно. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі однієї третини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - з 02 листопада 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, позивач боржником не рахується (а.с. 19). Відповідно до Акту опитування сусідів № 9 від 15.07.2022 року та довідки з місця проживання № 9/28-5/2-1 від 15.07.2022 року, виданої Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, у квартирі [ADDRESS] проживає сім`я у складі: [PERSON] (батько дітей), [PERSON] , [INFO] , (дочка), [PERSON] , [INFO] , (син). Згідно з довідками т.в.о. директора Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 13 Черкаської міської ради Черкаської області О. Харченко № 198 та № 199 від 18.07.2022 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є учнями даного закладу освіти. З матеріалів справи встановлено, що після набрання рішенням суду законної сили 10.01.2022 року [PERSON] не зверталася до суду із заявою про видачу виконавчого листа для пред`явлення його до відділу виконавчої служби з метою стягнення аліментів на утримання дітей зі [PERSON] , що підтвердив у судовому засіданні і позивач особисто, належні відрахування із його заробітної плати не проводились. Тобто, на час звернення позивача до суду з вказаним позовом - 18.08.2022 року і до цього часу фактично аліменти з нього на користь відповідачки не стягувалися, що в свою чергу спростовує його посилання на те, що відповідачка отримує аліменти на утримання дітей та використовує їх на власні потреби. З урахуванням викладеного, даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд приходить до таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки його дочка та син, як встановлено судом, з січня 2022 року проживають разом з ним. Відповідачкою даний факт не спростований. Як слідує з приписів ст. 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на ім`я того з батьків, разом з яким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого, за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вище викладене, враховуючи те, що неповнолітні діти проживають разом з батьком - позивачем по справі та знаходяться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь відповідачки аліментів на дітей, що стягуються відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.12.2021 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, тому враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою недопущення необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і проживали у платника аліментів, та беручи до уваги, що відповідачка не пред`являла до відділу державної виконавчої служби виконавчий лист щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дітей на її користь, тобто, фактично аліменти не стягуються, то припинення стягнення аліментів має відбуватися з часу набрання даним рішенням законної сили. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у виді сплаченого останнім судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved