Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

У жовтні 2021 року в провадження слідчого судді надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 січня 2015 року між [PERSON] (Надалі Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (надалі Банк) був укладений Договір №10002009815798 банківського вкладу(депозиту) "Найкращий від Миколая оn-line" у доларах США. Відповідно до п.1.2 цього Договору, сума вкладу складає 30 000 (тридцять тисяч доларів США 00 центів) строком до 09 квітня 2015 року, на умовах визначених в цьому договорі. 02.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України за № «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В.. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк». Після введення тимчасової адміністрації, позивачем було отримано 200 000,00 гривень відшкодування гарантованої суми, (що дорівнює згідно курсу НБУ 7448 Доларів США). На час звернення до суду залишок грошових коштів не повернутий, а саме 22 552 Доларів США. Позивач вважаємо, що залишок неповернутого депозитного вкладу у розмірі 22552 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят два Долари США) є матеріальною шкодою завданою внаслідок протиправних дій Відповідача та підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача. В призначене судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направив пояснення на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 січня 2015 року між [PERSON] (Надалі Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (надалі Банк) був укладений Договір №10002009815798 банківського вкладу(депозиту) "Найкращий від Миколая оn-line" у доларах США. Відповідно до п.1.2 цього Договору, сума вкладу складає 30 000 (тридцять тисяч доларів США 00 центів) строком до 09 квітня 2015 року, на умовах визначених в цьому договорі. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 02 берзня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року прийняло рішення № 664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» своїх зобов`язань за згаданими договорами не виконав, оскільки розпочато процедуру виведення банку з ринку внаслідок чого позивач не отримала належні їй грошові кошти, не могла ними володіти та розпоряджатися на власний розсуд. Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банка, зокрема, порядок та умови виплати коштів за договорами банківського вкладу у випадку виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Статтею 36 цього Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до підпункту 2 частини другої статті 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Отже, введення у банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до частини третьої, четвертої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент віднесення банку до категорії неплатоспроможних) учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність (частина п`ята статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Така відповідальність не настає обов`язково, а може бути застосована до власників істотної участі лише в разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних з вини таких власників. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Таким чином, особа, яка вимагає стягнення шкоди з власників істотної участі у банку та/або їх керівників, має довести факт заподіяння такої шкоди цими особами, розмір зазначеної шкоди, надати докази зв`язку між невиконанням зобов`язань та заподіяною шкодою. Доводи позивача про те, що до даних правовідносин слід застосовувати положення частини п`ятої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у відповідній редакції спростовуються через недоведеність позивачем підстав, з якими пов`язується можливість застосування цієї норми закону. Крім того, позивачем не доведено вимог позову, зокрема наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його діями/бездіяльністю та ліквідацією банку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме власник істотної участі банку, тобто відповідач, не вжив дієвих і своєчасних заходів з фінансування підтримки цього банку для проведення його діяльності відповідно до вимог законодавства, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності та неможливості своєчасного виконання банком зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами,. Посилання позивача на те, що головною причино стало невжиття дієвих дій щодо поліпшення фінансового стану банку та приведення діяльності до вимог законодавства України, не є належним та допустимим доказом вини відповідача. Таким чином, відсутності доказів, які підтверджують, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до ліквідації банку, заподіяли йому шкоду, розмір зазначеної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням зобов`язань власником істотної участі та заподіяною шкодою, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed