Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2022 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,6482 га з кадастровим номером 5924789800:06:001:0132 та зобов`язати ПСГП«Діана» повернути їй земельну ділянку площею 0,6482 га, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області. Позовну заяву мотивовано тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,6482 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області (раніше - Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області), кадастровий номер 5924789800:06:001:0132. З витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 листопада 2021 року № НВ-0007984712021 їй стало відомо, що належна їй земельна ділянка передана в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству «Діана». При цьому, вона жодних договорів оренди, а також актів приймання-передачі не укладала та не підписувала. Вказала, що її права власника порушені, а тому вона змушена звернутись до суду за їх захистом. Короткий зміст відзиву Приватне сільськогосподарське підприємство «Діана» заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилаються на те, що 01 грудня 2015 року між ПСГП «Діана» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,6482 га кадастровий номер 5924789800:06:001:0132 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області. Договір укладено строком на 20 років. Згідно договору орендодавці регулярно сплачують орендну плату власниці земельної ділянки, використовують її за цільовим призначенням, тобто належним чином виконують свої обов`язки передбачені договором. Вважають доводи позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, вказують на порушення позивачкою строку позовної давності. Представник позивача в поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі наданих доказів. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в їх задоволенні, враховуючи надані письмові докази зі сторони відповідача. Позиція суду Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,6482 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер 5924789800:06:001:0132, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2786 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2015 (а. с. 9-10). Як вбачається з копії витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 № НВ-0007984712021, земельна ділянка кадастровий номер 5924789800:06:001:0132 відповідно до Договору оренди, зареєстрованого 08.12.2015 року, передана в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству «Діана» (а.с. 11-16) В матеріалах справах мається договір оренди земельної ділянки ділянка кадастровий номер 5924789800:06:001:0132, який був укладений 01.12.2015 року між Приватне сільськогосподарське підприємство «Діана» та [PERSON] , а також акти приймання -передачі земельної ділянки та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 17-21) Згідно висновку експерта № СЕ-19/119-22/6902-ПЧ від 28.07.2022 року : 1) підпис від імені [PERSON] у Договорі оренди землі від 01.12.2015, що розташований у графі «Орендодавець», рядку « ____ [PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу; 2) підпис від імені [PERSON] в акті приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, без дати, що розташований в графі «Земельну ділянку передав:», рядку «____ [PERSON] », виконаний не [PERSON] ., а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу; 3) підпис від імені [PERSON] в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , без дати, що розташований в графі «Орендодавець», рядку «____ [PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу; 4) підписи від імені [PERSON] у завірених копіях 1, 2, 3, 10, 11 сторінок паспорта серійний номер [NUMBER] та картки фізичної особи - платника податків від 06.12.2004 - усього 4 підписи, що розташовані у рядках «Згідоно з оригіналом [PERSON] », «Згідно з оригіналом [PERSON] », «Згідно з оригіналом», «Згідно з оригіналом [PERSON] », виконані не [PERSON] , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу (а.с. 26-30). Нормативно-правове обґрунтування Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини. У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом. На час підписання договору оренди, 01.12.2015 року, частина четверта статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. У частині другій статті 125 ЗК України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 ЗК України. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон № 161-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. У статті 13 Закону № 161-XIV надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону № 161-XIV). Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Момент укладення договору визначено у статтях 638, 640 ЦК України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Отже, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, не дотрималися письмової форми договору або не підписали його, він вважається неукладеним. Згідно статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, провадження № 61-13586 св 20 Висновки суду Судом встановлено, що рішенням від 10.12.2015 № 26927538 державний реєстратор Білолюбська І.В. внесла запис про державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку площею 0,6482 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер 5924789800:06:001:0132 на підставі договору, який [PERSON] , як власниця зазначеної земельної ділянки та одна із сторін договору оренди не підписувала. Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про порушення прав [PERSON] як власника земельної ділянки, а такий спосіб захисту порушеного права як скасування рішення державного реєстратора від 10.12.2015 № 26927538 та зобов`язати приватне сільськогосподарське підприємство «Діана» повернути земельну ділянку площею 0,6482 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Яструбинської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер 5924789800:06:001:0132 власнику - [PERSON] є законним та обґрунтованим. При цьому, суд звертає увагу на те, що це є негаторний позов, з яким особа звертається до суду впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок і не може бути обмежений строком позовної давності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи те, що судовий збір був відстрочений до ухвалення рішення по справі, то судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved