Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

18.01.2022 представник позивача звернувся до суду із даною позовною заявою, та посилаючись на обставини справи, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України « Про нотаріат», ст. ст. 4, 28 ЦПК України, просив суд: визнати виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь [PERSON] судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 гривень. Одночасно з позовною заявою представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів. Зокрема просив витребувати: у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича копію виконавчого напису від 29.04.2021 за № 25272, у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Канцедала Олександра Олександровича копію виконавчого документа, який став підставою для відкриття виконавчого провадження за № 65766690 про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 25710,60 гривень. 24.01.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін на 21.02.2022. Одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Зокрема, витребовано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Канцедала Олександра Олександровича копію виконавчого провадження за № 65766690 про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 25710,60 гривень; та від Київського державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи ( належним чином завірену) про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, виконавчого напису, зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень. 08.02.2022 на виконання ухвали суду від 24.01.2022 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Канцедал Олександр Олександрович надав копію виконавчого провадження за № 65766690 про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 25710,60 гривень ( а.с. 60 - 104). 21.02.2022 судовий розгляд справи по суті не відбувся, оскільки приватний нотаріус Остапенко Євген Михайлович не виконав ухвалу від 24.01.2022 та не надав виконавчий напис (копію), зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень. В подальшому суд неодноразово відкладав судовий розгляд справи у зв`язку наведеними причинами на 21.03.2022, 29.04.2022, 09.06.2022, 19.09.2022, 11.10.2022, 11.11.2022, 22.12.2022. Одночасно суд зазначає, що починаючи з ухвали суду про відкриття провадження неодноразово звертався до Київського державного нотаріального архіву з вимогою про надання копії нотаріальної справи про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, виконавчого напису, зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021відносно [PERSON] ( а.с. 49-54, 114-116,143-145, 158-160 ). Станом на 22.12.2022 суд не отримав зазначених вище письмових доказів. Київський державний нотаріальний архів на вимогу суду повідомляє, що наказом від 31.12.2021 № 1920/6 « Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.», Остапенка Євгена Михайловича було зобов`язано передати до архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву, але приватний нотаріус зазначених дій не вчинив та не передав їх на державне відповідальне архівне зберігання ( а.с.105, 106, 107-109,110, 133, 134, 135, 149, 151). Оскільки суд не отримав витребувані письмові докази, зокрема вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, виконавчого напису, зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 відносно [PERSON] з метою добросовісного розгляду справи було постановлено ухвалу від 19.09.2022 , яку надіслано до Міністерства юстиції України та зобов`язано надати Володарському районному суду Київської області інформацію щодо способу витребування або отримання необхідної інформації, відомості (нотаріальну справу про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень ) ( а.с.158-160). В подальшому 11.10.2022 суд зобов`язав Міністерство юстиції України та Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Київ) надати інформацію щодо способу витребування або отримання необхідної інформації, відомості про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень -- протягом десяти днів з часу отримання ухвали ( а.с. 177-179). Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) повідомило суд про направлення приватному нотаріусу Остапенку Є. М. листа з вимогою передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву. Одночасно вказують, що звернулися до Головного управління національної поліції у місті Києві про залучення правоохоронних органів для вжиття всіх можливих заходів щодо встановлення місцезнаходження архіву приватного нотаріуса. Наразі всі документи нотаріального діловодства та архіву приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не передані на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 164-165, 171, 174-175, 190-191, 193, 194, 195-196, 198, 200-201). Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. 21.02.2022 відповідач надіслав на адресу суду клопотання про зменшення позовних вимог в частині надання правничої допомоги з 7000,00 гривень до 3000,00 гривень (а.с. 111-112). Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористалися. Станом на 22.12.2022 клопотань про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене вище суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача та відсутність відзиву відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.04.2021 було відкрито виконавче провадження номер за АСВП 65766690 відносно [PERSON] , щодо невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на загальну суму 25710,60 гривень на підставі виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 25272 від 29.04.2021 за заявою генерального директора ТОВ « Українські фінансові операції» Сівек С.С. від 01.06.2021 ( а.с. 61-104). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 29.04.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. При цьому, суд бере до уваги, що на запит суду не надано кредитний договір нотаріально завірений тощо та, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірним, про що позивач зазначає у позовній заяві. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача, не скористався своїм правом та не подав відзив і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, представник позивача просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому він просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги (а.с.111-112). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження зазначених обставини у клопотанні про стягнення судових витрат понесених у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача було надано до суду: копію договору від 28.12.2021 про надання правничої допомоги ( а.с.24-27), оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 28/12/21(а.с.28), ордер адвоката серія АЕ № 1112200 ( а.с.29) , обґрунтування понесених витрат наведено у позовній заяві ( а.с. 10-13). Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу відсутні. У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « Українські фінансові операції» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, частини першої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, пункт перший частини другої зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача . Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю « Українські фінансові операції» слід стягнути сплачений [PERSON] судовий збір при зверненні до суду на його користь.

Outcome: approved