Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом з тих підстав, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований в даному будинку ще до купівлі вищевказаного житлового будинку. З того моменту, коли вона придбала будинок відповідач там не з`являвся і не проживає, речей його в будинку не має і не було. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, [PERSON] є сторонньою особою, яку вона взагалі не знає і ніколи не бачила. Реєстрація відповідача в квартирі створює перешкоди в користуванні жилою площею, повноцінно скористатися субсидією по оплаті житлово-комунальних послуг теж позивачка не може. Посилаючись на ці обставини, а також на те, що відповідач не проживає в будинку без поважних причин понад один рік, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся, клопотань та заяв від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2021 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10-12). Згідно довідки, виданої Садівською сільською радою Сумського району Сумської області № 828 від 17.08.2022 р. на вимогу [PERSON] , про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Як вбачається з акту від 31.08.2022 р., складеного та підписаного депутатом Пахненко В.І., свідками [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] по [ADDRESS] фактично не проживає (а.с. 14). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає з позивачкою на одній вулиці. Відповідача не знає і в будинку [ADDRESS] ніколи не бачив. Колишнього господаря даного будинку він знав з ним спілкувалися, він проживав один і про те, що когось він реєстрував у своєму будинку він йому не повідомляв. На даний час за вказаною адресою ніхто не проживав. Бачив, що [PERSON] ходила прибирати в будинку. Свідок [PERSON] зазначив, що є сусідом позивачки, з його огороду видно будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] ніколи не проживав за адресою [ADDRESS] . Раніше там проживав чоловік на ім"я [PERSON] . Він часто до нього ходив ремонтував техніку. В нього ніколи не бачив інших осіб. Близько 7 місяців він там не проживає. Бачив, що [PERSON] ходила прибирати в будинку зі своїм чоловіком. Про місце проживання чи перебування [PERSON] йому теж нічого не відомо. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відповідач [PERSON] без поважних причин не мешкає в будинку більше ніж один рік, позивач ніяких перешкод в користуванні будинком йому не чинила, будинком не цікавиться, а його реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись будинком. Враховую викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved