Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

06 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у праві користування, проживання квартирою за адресою : [ADDRESS] [PERSON] та їхньому спільному малолітньому сину [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] надати [PERSON] та [PERSON] безперешкодний доступ за місце їхньої реєстрації, шляхом примусового вселення у квартиру по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з липня 2012 року по 23 квітня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя відповідач здійснював відносно позивача та їхнього сина фізичне, моральне, психологічне та фінансове насильство. Як зазначає позивач, [PERSON] її та сина побив та вигнав з квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, на придбання якої позивач вклала більшу частину коштів, зробила ремонт за особисті кошти, купувала меблі в квартиру. Проте, відповідач змінив замки на вхідні двері та не впускає її з сином в квартиру. Через це позивач вимушена орендувати квартиру чи проживати у родичів. Крім того, [PERSON] стало відомо від сусідів, що відповідач має намір продати цю квартиру. У зв`язку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 29 вересня 2022 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач також направив до суду заяву, якою просив розгляд справи провести у його відсутність, прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Від представника третьої особи надійшла заява, якою позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що являється мамою позивача. Їй відомо, що між позивачем та відповідачем було не життя, а каторга, особливо з 2021 року. Дочка, коли приїздила до батьківського дому, часто була у синцях. [PERSON] розповідав, що папа сильно ногами бив маму, кидав її на підлогу в його присутності. Дочка все терпіла, бо хотіла, щоб була сімя, у дитини був батько. [PERSON] виїхала від нього, коли відповідач її сильно побив і підняв руку вже й на сина, який кинувся захищати маму. [PERSON] силою вигнав їх на вулицю. Дочка хотіла повернутися додому, до чоловіка, але замки були вже замінені і відповідач не давав дружині ключі від квартири. Лише рік тому, [PERSON] , в присутності поліції та адвоката змогла забрати власні та дитини речі з квартири. Перед приїздом поліції зять знов вдарив позивача. Більше донька потрапити в квартиру не змогла. Позивачка просила у чоловіка надати їй ключі, на що [PERSON] стверджував, що вхідних замків не змінював. З цього часу відповідач так і не надавав їй ключі від спільної квартири. Відповідач вважає цю квартиру своєю власністю і дружині не хоче нічого віддавати. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що позивач є її племінницею, а [PERSON] це чоловік [PERSON] .. Їй відомо, що [PERSON] сильно бив [PERSON] , він їх вигнав з квартири, змінив замки у спільній квартирі. Позивач багато разів хотіла прийти до квартири, але не могла, оскільки в ній були замінені замки. Коли племінниця заставала чоловіка у квартирі, то завжди приходила до свідка зі слідами побиття. Дитина весь час боїться, плаче, кричить вночі, спить з відкритими очима, будь-якого звуку боїться, бо вважає, що то йде батько бити його та [PERSON] .. З 2019 року позивач проживає у свідка, оскільки [PERSON] вигнав дружину з сином, а під час спільного проживання створював їм нестерпні умови. Свідок, зазначила, що і в її присутності [PERSON] бив дружину і принижував її. Суд, дослідивши заяви учасників справи, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2передбачено, що відповідно статей 55,124 Конституції Українитастатті 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст.\~80\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з липня 2012 року. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дане судове рішення набрало законної сили. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 23 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. За час спільного життя сторони придбали квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності за № [NUMBER] від 31 грудня 2015 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51340433 від 31 грудня 2015 року. Відповідно довідки Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 02-14/1043 від 24 червня 2019 року, рішенням Щасливської сільської ради № 67-3-VII від 17 грудня 2015 року в с. Проліски змінено (перейменовано) назву частини вулиці «П. Морозова» на вулицю «Щаслива», та впорядковано нумерацію відповідно до рішення виконавчого комітету за № 223 від 22 грудня 2015 року і присвоєно адресу багатоквартирному житловому будинку з [ADDRESS] » на [ADDRESS] » квартира [ADDRESS] , після перейменування знаходиться в будинку [ADDRESS] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи за № 3970 та № 3971 від 03 листопада 2021 року, наданими Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою : [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач здійснював відносно позивача домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що підтверджується довідкою ДОП Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві Довгань О. від 26 серпня 2020 року, копією талону-повідомлення єдиного обліку № 15048 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 жовтня 2019 року, копією Витягу з Єдиного реєстру досудового розслідувань № 12018110100000269 від 31 січня 2018 року. Також встановлено, що 12 квітня 2021 року [PERSON] виявила, що відповідач самовільно замінив замки до вхідних дверей в квартиру, яка належить їй на праві спільної сумісної власності та в якій вона зареєстрована у встановленому законом порядку. Вказане підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 квітня 2021 року та письмовими поясненнями [PERSON] . Відповідно вимог ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 4 ст.\~156\~ЖК Української\~РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановленістаттею 162 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє позивача права на користування житловим приміщення, до якого позивач вселилася як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою. До аналогічного правового висновку дійшов Верховий Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 640/16022/16-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 1 ст.\~76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1, 5 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Судом встановлено, що\~позивач, як особа, яка була вселена у спірну квартиру на законних підставах, та має право користування житловим приміщенням, обґрунтовано звернулася до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом її вселення, а обставини щодо вчинення їй перешкод доведені належними та допустимими доказами. Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та усунення перешкод у користуванні спірним житлом, оскільки вимога про вселення позивача відповідає положенням закону, а порушене право користування житловим приміщенням - відновленню. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією про сплату № 1058552386 від 30 квітня 2021 року. З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved