Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позивач просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення відповідачів. Мотивує тим, що він є власником 1/6 частини квартири після смерті батька [PERSON] . [PERSON] (рідна тітка позивача) є співвласником 5/6 частин квартири. Відповідачка [PERSON] поміняла замки від вхідних дверей квартири і не пускає його, не надає йому можливості користуватись квартирою, бо в квартирі проживають її батьки: [PERSON] (його дідусь), [PERSON] (його бабуся), чоловік [PERSON] (дядько позивача), дочки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (двоюрідні сестри позивача). Вважає, що відповідачі без будь-яких правових підстав проживають у належній йому квартирі, оскільки успадкувавши за заповітом його батька 5/6 частки квартири, [PERSON] 12.11.2020 подарував свою частку [PERSON] . А з припиненням права власності особи втрачається право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї, тому [PERSON] втратив право користування квартирою з моменту її відчуження. Позивач не визначав для [PERSON] приміщення, яке він має право займати у спірній квартирі, взагалі не надавав жодної згоди на зайняття ним будь-якого приміщення у спірній квартирі, не надавав згоди на його вселення у квартиру. Також він не надавав згоди на реєстрацію у квартирі дочки [PERSON] [PERSON]. Вважає, що відповідачі самоправно зайняли жиле приміщення, тому їх необхідно виселити. 1.2.Відповідачі подали відзив, згідно якого заперечують проти позову та просять відмовити у його задоволенні. Зазначають, що [PERSON] був власником квартири з 1994 року і його місце проживання зареєстроване там з 13.07.1994. Після одруження сина [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] подарував квартиру сину - [PERSON] для його спільного проживання в ній зі своєю родиною. В 2012 року батьки позивача розлучились і позивач залишився проживати зі своєю мамою за адресою: [ADDRESS] , де він проживає і на даний час. В 2018 році в [PERSON] виявили злоякісну пухлину головного мозку і він довгий час лікувався, однак лікування не дало результату і [INFO] він помер. Хвороба [PERSON] швидко прогресувала і він довгий час не міг ходити та самостійно себе обслуговувати, тому в той період [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] , на прохання [PERSON] стали проживати разом з ним в квартирі та доглядати за ним. Позивач за період хвороби батька не доглядав його, не провідував його. Він дзвонив до хворого батька тільки тоді, коли йому треба були гроші. Це дуже пригнічувало хворого [PERSON] і він сильно страждав. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складалась зі спірної квартири. 5/6 її часток на підставі заповіту прийняв - [PERSON] , а 1/6 частку за законом прийняв позивач, який був неповнолітнім на момент смерті батька і йому належала обов`язкова частка у спадщині. 12 листопада 2020 року між [PERSON] та його донькою - [PERSON] був укладений договір дарування, відповідно до якого вона прийняла в дар 5/6 часток квартири. На той момент в квартирі вже проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] , які були вселені в цю квартиру в 2018 році на прохання і з дозволу її власника - [PERSON] . Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Також, згідно норм ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Таким чином, всі відповідачі вселились у спірне житлове приміщення на законних підставах - на прохання і з дозволу [PERSON] в 2018 році, який був його одноосібним власником на той час. Тому, твердження позивача про їх незаконне вселення не відповідає дійсності. На даний час співвласником 5/6 цього приміщення є член їх родини - [PERSON] , яка є для них донькою, дружиною та мамою, спільно з ними проживає і вони ведуть спільне господарство. У зв`язку із цим мають право на даний час користуватись цим житловим приміщенням, в порядку, який був визначений [PERSON] , [PERSON] . Всі витрати по утриманню цього житлового приміщення здійснюють вони, а також [PERSON] , а твердження позивача про те, що вони не беруть участі у її утриманні, ремонті та оплаті комунальних послуг не відповідає дійсності. Зважаючи на неможливість спільного проживання у спірній квартирі разом з позивачем, що пов`язано з неприязними відносинами між ними, з метою врегулювання спору, [PERSON] як усно, так і письмово зверталась до позивача з проханням викупити його частку, однак позивач всі її пропозиції ігнорує, вимагаючи купити йому однокімнатну квартиру, вартість якої становить половину вартості спірної квартири, що є неприйнятним, зважаючи на розмір часток співвласників. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 22.07.2021 суддею Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Панчуком М.В. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28.09.2021 проведено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді. 04.10.2021 суддею Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковською О.Ю. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 11.07.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 15.11.2022 представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. В подальшому від позивача то його представника адвоката Мацей О.В. надійшла заява, згідно якої просили розглянути справу за їх відсутності, позов задовольнити (а.с.81). В судовому засіданні 15.11.2022 відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення позову і просили відмовити через безпідставність. Відповідач [PERSON] пояснив, що відносини з онуком [PERSON] не склались. Сам він військовий пенсіонер і взяли цю кооперативну квартиру разом з дружиною - співвідповідачкою [PERSON] під виплату строком на 25 років ще у 1985 році, разом за неї сплачували і все життя проживає в цій квартирі, будь-якого іншого житла не мають і якщо позов суд задовольнить, то залишиться лише йти на вулицю на старості років. Онук [PERSON] живе з матір`ю, яка успадкувала будинок від своєї матері. У них був син [PERSON] - батько позивача, а також є донька [PERSON] . Коли син одружився, то вони домовились, що дарує йому квартиру, але син буде їх з матір`ю доглядати. Проте сталось так, що сильно захворів син. [PERSON] чи його мати хворого [PERSON] не доглядали. Тоді онучка [PERSON] покинула все - навчання, життя тут і поїхала з дядьком [PERSON] до Польщі - доглядала його там, возила на каталці, а зять з дочкою заплатили за все, коли син повернувся після операції, то [PERSON] з сім`єю пересилились до них в квартиру, щоб всіх їх доглядати. Було це з 05.07.2018. І син попросив залишити квартиру [PERSON] , що він і зробив, коли подарував її, тепер дочка їх з матір`ю доглядає. Відповідач [PERSON] пояснив, що покійному швагру [PERSON] робили складну операцію в Польщі і він з дружиною повністю оплатили його лікування, винаймали для нього квартиру, а їх дочка [PERSON] доглядала свого дядька. А після повернення всі вони дружно доглядали його вже тут, для чого на його ж прохання переселились в квартиру: годували, мили, возили ітд. В нього є будинок, але він ремонтується. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а також представник малолітньої відповідачки [PERSON] - [PERSON] , пояснила, що заперечує проти позову. Вона є співвласником 5\\: частини квартири, але замки ніколи не змінювала - [PERSON] не мав ключів від квартири з 2012 року, коли його батьки розлучились. Проживає вона з сім`єю в цій квартирі з літа 2018 року - після того як її середня дочка привезла після операції з Польщі свого дядька [PERSON] - це її рідний брат і батько [PERSON] . Син відвернувся від батька, після того як він захворів. І вона з сім`єю переїхала в квартиру доглядати брата. Спільно з [PERSON] проживати не можуть, бо квартира трьохкімнатна і тут живуть їх батьки, вона з чоловіком і три дочки. В чоловіка є ще будинок на ремонті. З [PERSON] зустрічались до всіх цих судів, пропонували йому гроші і він був згоден їх отримати, але матір його категорично не хотіла і вимагала купити йому квартиру, а цього вони собі дозволити не можуть. В результаті, тривають чисельні спори в судах (про вселення, виселення, щодо порядку користування, припинення частки в майні). Представник третьої особи органу опіки та піклування заперечує проти задоволення позову. Орган діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , яка має законне право користуватись житлом, бо її матір співвласник 5/6 частки майна. Виселення дитини є неприйнятним. В подальшому від відповідачів та їх представника адвоката Пасічника Ю.О. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в позові просять відмовити (а.с.48,50,74,78,82). В подальшому від третіх осіб також надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.76,83). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2020 після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9, 11). Згідно Довідки про склад сім`ї №07-01-20/478 від 20.02.2021 у Квартирі зареєстровані: [PERSON] - співвласник, [PERSON] - співвласник, [PERSON] - батько. Згідно Довідки про склад сім`ї №07-01-20/601 від 04.03.2021 зареєстрована також [PERSON] , [INFO] , донька (а.с.28, 29). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.85). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.10.2020, [PERSON] успадкував 5/6 частину Квартири після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.87). 12.11.2020 [PERSON] подарував [PERSON] 5/6 частини Квартири, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Шмига М.В. (а.с.88-89). [PERSON] 18.11.2020 зверталась до [PERSON] із пропозицією щодо викупу його частки у спільній сумісній власності за ціною 90833 грн., що відповідає оцінці нерухомого майна (а.с.91). IV. Норми права, які застосував суд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст. 391 ЦК України власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд у складі колегії суддів Першою судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/26093/19-ц підкреслив, що при розгляді питання про припинення права користування колишнього члена сім`ї власника житла суди мають приймати до уваги як формальні підстави, передбачені статтею 406 ЦК України, так і зважати на те, що сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, та вирішувати спір з урахуванням балансу інтересів обох сторін. Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Дослідивши докази, суд робить висновок, що позов [PERSON] безпідставний. Він та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , при цьому частка [PERSON] становить 1/6 Квартири, а [PERSON] відповідно 5/6. Судом встановлено, що в квартирі проживають батьки, чоловік та діти співвласниці [PERSON] . Таким чином, відповідачі, як члени сім`ї співвласника спірного житла, на законних підставах мають право проживати у квартирі і їх виселення без надання іншого приміщення неможливе та призведе до порушення їх прав. Суд вважає, що виселення з житла усієї сім`ї власника частки у розмірі 5/6 Квартири, включно з неповнолітньою дитиною, на вимогу співвласника, якому належить частка у розмірі 1/6, неможливе, оскільки не відповідає вимогам закону і протиправне. Такий спосіб захисту прав власника очевидно неспівмірний втручанню в права групи людей, що є сім`єю іншого власника. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, а розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Законодавство не вимагає згоди іншого співвласника на користування спільним майном. Згоди співвласника на реєстрацію у помешканні дитини та членів своєї сім`ї законодавство також не вимагає. Відповідачі вселились у спірне житлове приміщення на законних підставах: з дозволу [PERSON] в 2018 році, який був його одноосібним власником на той час про що свідчить також і його заповіт, згідно якого він Квартиру заповів своєму батькові [PERSON] . В подальшому співвласником цього житла стала дочка [PERSON] - [PERSON] . Згідно ч.3 ст. 116 ЖК України виселити без надання їм іншого жилого приміщення можна осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення. Проте, судом встановлено, що посилання позивача, що відповідачі самоправно зайняли житлове приміщення, - не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідачі не займали Квартиру самоправно і мають законне право користуватись цим житловим приміщенням. А позивач, хоч і не може здійснювати фактичне користування житлом, але не втрачає права володіння нерухомістю. Враховуючи усе вищевикладене, суд в задоволенні позову відмовляє за безпідставністю.

Outcome: dismissed