Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

20 червня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначає, що сплачує на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу на утримання сина [PERSON] , 2014 року народження. Окрім сина у позивача ще є донька [PERSON] , 2008 року народження, на утримання якої він також сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу. Разом з тим, від шлюбу з громадянкою [PERSON] він має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Враховуючи, що наразі позивач не в змозі сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у визначеному розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, просить суд зменшити розмір аліментів на утримання останнього до 1/6 частини від усіх видів доходу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/5961/22 між суддями від 20 червня 2022 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справа передана судді 22 червня 2022 року. Ухвалою суду від 24 червня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. 26 серпня 2022 року позивачем до суду було надіслано підтвердження усунення недоліків у справі (вх. №37424). 29 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. У період з 29 серпня 2022 року по 16 вересня 2022 року суддя перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року було відкрито провадження у праві та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 01 листопада 2022 року на 10:00 год. 06 жовтня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовної заяви з наступних підстав. Зазначила, що 05 січня 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання його із [PERSON] спільної дитини - [PERSON] , в розмірі 1/4 від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ було пред`явлено до виконання та відкрито виконавче провадження № 64653597. Відповідач зазначає про те, що зменшення розміру аліментів на її дитину у зв`язку із тим, що у позивача народилася дитина в іншому шлюбі, є неправомірним, оскільки саме матеріальне становище позивача не погіршилося. Окрім того у відзиві [PERSON] зазначає про те, що спільний із позивачем син має певні проблеми зі здоров`ям та потребує регулярного лікарського огляду та періодичного лікування лікарськими засобами, що також потребує матеріальних витрат (відповідні довідки додаються). Разом з тим, відповідач наголосила, що її матеріальне становище погіршилося (довідка про доходи додається), і це суттєво впливає також на матеріальне забезпечення сина. Вважаючи позовні вимоги безпідставними, відповідач просила суд відмовити у їх задоволенні. Розгляд справи просила проводити за її відсутності. Підготовче засідання призначене на 01 листопада 2022 року не відбулося у зв`язку із тривалим вимкненням електроенергії у в приміщенні суду. У підготовче засідання призначене на 13 грудня 2022 року з`явився позивач, зазначив, що подав до суду всі належні докази та не заперечував щодо слухання справи за відсутності відповідача, враховуючи подану нею заяву, окрім того, позивач не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та розгляду справи по суті. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи по суті. Позивачем були надані пояснення стосовно того що на утриманні у нього перебуває донька від першого шлюбу - [PERSON] , 30 серпня 2008 року, спільний із відповідачкою син та [INFO] народився син від третього шлюбу - [PERSON] . Позивач не заперечує щодо належного утримання всіх своїх дітей, однак вважає, що розмір аліментів має бути для всіх однаковим. Щодо заборгованості по сплаті аліментів на сина [PERSON] , він зазначає, що заборгованість була сплачена ще влітку. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1806, серії [NUMBER] . Батько зазначений - [PERSON] , Мати- [PERSON] . Як зазначає позивач, сторони не проживають разом з 2018 року, спільний син проживає разом з матір`ю - [PERSON] 05 січня 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись із заявою про зменшення розміру аліментів, позивач вказав, що він має на утриманні доньку від першого шлюбу та на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2021 року сплачує на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Окрім того, позивач зазначив, що від шлюбу з [PERSON] у нього [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 4760, серія [NUMBER] , який також потребує належного утримання. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його сімейний стан змінився, у зв`язку з одруженням та народженням ще однієї дитини, однак, до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження погіршення у зв`язку з цим його матеріального становища, чи стану здоров`я, або ж значного покращення матеріального стану відповідачки. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від першого шлюбу, а також те, що у нього народилася третя дитина від шлюбу з [PERSON] , яка потребує утримання, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами наявність, визначених статтею 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed