Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

28.10.2022р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу за послуги з централізованого опалення в сумі 36 890,59 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником і проживає у квартирі [ADDRESS] . Остання є споживачем послуг теплопостачання, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.07.2014р. по 09.02.2022р. за особовим рахунком відповідача за № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 36 890,59 грн. Неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несплату боргу, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплати заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу у примусовому порядку. Ухвалою від 31.10.2022р. відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ст. ст.223, 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є власником і проживає в квартирі [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 19.08.1994р. (а.с 7). Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідач є споживачем послуг теплопостачання, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За особовим рахунком відповідача № [NUMBER] за період з 01.07.2014р. по 09.02.2022р. утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 36 890,59 грн. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. З 01.07.2014р. вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Виконавець) та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем буднику, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Таким чином, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачу, остання такими послугами користувалась, не відмовлялась від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 8-9), за період з 01.07.2014 р. по 09.02.2022р. відповідач не виконала свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язаний сплатити на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» суму боргу. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved