Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Волочиському районі Хмельницької області, в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог т. 1 а.с. 64-76): \~ \~ \~ \~1. Визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації недобудованого житлового будинку загальною площею 130 кв.м., та земельної ділянки площею 0,05 га за адресою: [ADDRESS] . 2. Скасувати Протокол №\~23-0060/12-1 проведення прилюдних торгів від 04 березня 2013 року. \~ \~ \~ \~3. Скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 4037, видане приватним нотаріусом Волочиського нотаріального округу Гадайчук\~Є.А. від 29 грудня 2015 року на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~4. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 6820910100:01:002:0920, за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~5. Визнати відомості про земельну ділянку, кадастровий номер 6820910100:01:002:0920, цільове призначення: 02.01 Для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0494 га [ADDRESS] , в частині місця розташування (адреси) такими, що внесені державним реєстратором відділу Держгеокадастру у Волочиському районі Хмельницької області до Державного земельного кадастру на підставі недостовірних даних про місце розташування (адреси) такої земельної ділянки. \~ \~ \~ \~6. Визнати [PERSON] власником земельної ділянки: кадастровий номер 6820910100:01:002:0920, цільове призначення: 02.01 Для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0494 га [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 29 червня 2016 року відповідно до рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у справі №\~671/620/16-ц було розірвано шлюб, укладений 31 жовтня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] . Водночас цим же судом було поділено набуте у шлюбі майно та визнано за [PERSON] право власності на 69 % житлового будинку з надвірними будівлями вартістю 131\~870 грн. та земельну ділянку площею 0,05 га вартістю 30\~828 грн., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~09 серпня 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 69/100 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Однак, як вказують позивачі, у реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] було відмовлено з тієї підстави, що даній земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, а також рекомендовано звернутись в землевпорядну організацію з метою виготовлення документації із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номера. \~ \~ \~ \~У березні 2017 року [PERSON] звернулась до ліцензованої організації на проведення робіт із землеустрою - ТОВ «Подільський земельний центр» з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,05 га, яка знаходиться за вищевказаною адресою, однак у виготовленні технічної документації на цю земельну ділянку їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в межах даної земельної ділянки розташована інша земельна ділянка (лист ТОВ «Подільський земельний центр» вих. № 137 від 03 квітня 2017 року). Як зазначено в позові, начальник відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Божук О.С. на запит щодо підстав реєстрації «іншої земельної ділянки» повідомив, що в Національній кадастровій системі не зареєстрована земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний та рекомендував виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та подати на державну реєстрацію для вирішення питання по суті (лист № 144/105-17 від 12 червня 2017 року). 04 липня 2017року [PERSON] звернулась до ПП «Волочиськ Вектра» щодо виготовлення технічної документації із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, однак після повторного звернення отримала відмову з тієї підстави, що «на дану земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку присвоєний вже кадастровий номер 6820910100:01:002:0920» у 2015 році на іншу людину (лист № 213 від 17 жовтня 2017 року) . Згідно з позовною заявою, у березні 2018 року [PERSON] стало відомо, що недобудований житловий будинок, загальною площею 130 кв.м. та земельну ділянку площею 0,05 га (кадастровий номер відсутній) за адресою: [ADDRESS] продано з прилюдних торгів, проведених ТОВ «УкрСпецТорг Групп» (Хмельницька філія) 04 березня 2013 року [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] (протокол проведення прилюдних торгів № 23-0060/13-1). Позивачі зазначають, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 листопада 1999 року 69 % житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,05\~га за адресою: [ADDRESS] було придбано [PERSON] . Право власності на вищевказане майно було зареєстровано 28 вересня 2001 року Волочиським районним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] , реєстровий № 467. [PERSON] на момент придбання вищезазначеного майна перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відтак це майно є спільною сумісною власністю подружжя. В позові вказано, що, в порушення статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 379 Цивільного процесуального кодексу, Волочиський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області допустив реалізацію з прилюдних торгів, проведених Хмельницькою філією ТОВ «УкрСпецТорг Групп», майна, яке належало до спільної сумісної власності подружжя, що призвело до відчуження належної [PERSON] частки нерухомого майна на публічних торгах без її відома та згоди, внаслідок чого її права як співвласника вказаного майна та її законні інтереси порушено. Окрім того, як вказують позивачі, прилюдні торги від 04 березня 2013 року проведені Хмельницькою філією ТОВ «УкрСпецТорг Групп» з суттєвими порушеннями статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», статей 79, 79-1 Земельного кодексу України, статей 179, 181, 182, 184 Цивільного кодексу України, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (чинне на момент проведення торгів). Так, [PERSON] , який є боржником у виконавчих провадженнях № 31893061 та №\~31893154 був ознайомлений з висновком ПП «Брокер-Центр «Поділля», згідно з яким дата звіту про оцінку майна 22 травня 2012 року. Про проведення повторної оцінки майна Волочиський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] не повідомляв. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням встановлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення, а відтак, як зазначають позивачі, з урахуванням порушення прав і законних інтересів [PERSON] , є підставою для визнання цих торгів недійсними. Крім того, об`єктом оцінки, проведеної 30 квітня 2012 року був недобудований будинок, загальною площею 130 кв.м., по [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] , і вартість об`єкта оцінки визначена за ринковою ціною 117\~219 грн. Згідно з договором купівлі-продажу від 10 листопада 1999 року, до [PERSON] перейшла лише частина майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, у переліку нерухомого майна, зазначеного за даною адресою і яке перейшло у власність [PERSON] , недобудований будинок загальною площею 130 кв. м. не вказаний. Таким чином, на думку позивачів, відділом ДВС було залучено оцінювача для оцінки недобудованого будинку, який насправді не знаходився у власності [PERSON] . Водночас, оцінка спірної земельної ділянки, належної [PERSON] , не проводилась, тому, при відсутності кадастрового номера дана земельна ділянка, в розумінні статей 79, 79-1 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, не набула статусу об`єкта цивільних прав, відповідно реалізації на прилюдних торгах, які відбулись 04 березня 2013 року, не підлягала. Також, [PERSON] не був повідомлений належним чином ні про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, ні про стартову ціну реалізації майна, що є грубим порушенням правил проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а відтак є додатковою підставою для визнання результатів таких торгів недійсними. В позові зазначено, що [PERSON] , який придбав об`єкти нерухомості з прилюдних торгів, звернувся до ПП «Волочиськ Вектра» з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] . Натомість, ПП «Волочиськ Вектра» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] 02.01. Для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . У цій же технічній документації не міститься посилання на наявність документа, який засвідчує присвоєння об`єкту нерухомості недобудованому житловому будинку, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,05 га, та на яку ПП «Волочиськ Вектра» виготовлено технічну документацію, поштової адреси: [ADDRESS] . Таким чином, на думку позивачів, ПП «Волочиськ Вектра» було самовільно присвоєно адресу земельній ділянці площею 0,05 га, а саме: [ADDRESS] , що є порушенням норм чинного законодавства, і на що державний кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру у Волочиському районі Хмельницької області уваги не звернув та неправомірно присвоїв земельній ділянці кадастровий номер, внісши до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку кадастровий номер 6820910100:01:002:0920 за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою не надавався, власником земельної ділянки з огляду на вимоги цивільного законодавства він не був, тому, як вказують позивачі, реєстрація зазначеної земельної ділянки була здійснена всупереч правил, встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, та реєстраційні дії державного кадастрового реєстратора вчинені на підставі недостовірних відомостей та без достатніх правових підстав. Позивачі стверджують, що копію акта про проведені прилюдні торги 04 березня 2013 року [PERSON] не отримував, про те, що майно продано з прилюдних торгів, йому не було відомо. Про продаж майна він дізнався лише у період підготовки позовної заяви [PERSON] . Разом з тим, 29 грудня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 4037, видане приватним нотаріусом Волочиського нотаріального округу Гадайчук Є.А., згідно з яким цим же приватним нотаріусом було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27659917 від 29 грудня 2015 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер 6820910100:01:002:0920 за адресою: [ADDRESS] . Видача [PERSON] свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та державна реєстрація права власності були здійснені на підставі документів, які містять недостовірні відомості про об`єкт нерухомого майна, виготовлені в порушення норм чинного законодавства України, а відповідно підлягають скасуванню. Зважаючи на все вищевикладене, позивачі просять їх позов задовольнити. В ході розгляду справи судом було залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідачів: товариство з обмеженою відповідальністю «УкрСпецТорг Групп», приватне підприємство «Волочиськ Вектра», приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згодом [PERSON] було залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Станом на дату розгляду справи по суті Волочиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перейменовано на Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). В судове засідання 16 грудня 2022 року учасники справи не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Опитані в минулих судових засіданнях представник позивачів [PERSON] , представники відповідача [PERSON] та [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , а також свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили наступне. Представник позивачів [PERSON] в суді підтримала позов з викладених у ньому підстав. Представники відповідача - Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький): Стаднічук В.С. та Галка К.К. проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим, просили застосувати наслідки пропуску позивачами строку позовної давності. В письмовому відзиві відділу ДВС (т. 1 а.с. 109-113) зазначено, що позивачами обрано неправильний спосіб захисту їх прав, оскільки законодавством передбачений інший порядок оскарження дій державного виконавця. Вказано, що на примусовому виконанні у Волочиському районному відділі ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області перебувало зведене виконавче провадження від 17 лютого 2011 року, до якого входили два виконавчих документа про стягнення з [PERSON] боргів на загальну суму 116\~441 грн. 72 коп. В ході примусового виконання рішень судів державним виконавцем було виявлено, що за боржником [PERSON] зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 29 березня 2012 року державним виконавцем проведено опис та арешт недобудованого житлового будинку, належного боржнику на праві приватної власності, а також призначено суб`єкта оціночної діяльності для надання звіту про оцінку описаного майна. 22 травня 2012 року оцінювачем суб`єктом оціночної діяльності було складено звіт про оцінку нерухомого майна, що знаходилося за адресою: [ADDRESS] . 25 жовтня 2012 року до відділу з`явився боржник, який під розписку був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, звітом про оцінку спірного майна, про що складено акт державного виконавця. Жодних зауважень, заперечень щодо визначення вартості спірного майна від боржника не надходило. Інформації щодо прав третіх осіб на спірну нерухомість боржник не надав. Щодо належності спірного майна боржника на праві спільної сумісної власності іншій особі у відзиві зазначено, що факт набуття [PERSON] майна у власність під час шлюбу не є беззаперечним доказом того, що це майно є спільною сумісною власністю в розумінні ст.\~60 СК України і зазначена обставина підлягає доказуванню. На момент проведення прилюдних торгів боржником за виконавчим провадженням не повідомлялося державному виконавцю, що реалізоване майно належить на праві спільної сумісної власності ще і [PERSON] . Разом з тим, позивачами надано на підтвердження зазначеного рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2016 року справа №\~671/620/16-ц, яке проголошено більше як три роки після переходу права власності на спірне майно до іншої особи. Щодо порушення строків звернення до суду у відзиві відділу ДВС вказано, що акт про придбання на прилюдних торгах нерухомого майна видано 28 березня 2013 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачами не надано належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску строку позовної давності, оскільки боржнику достеменно було відомо про вчинювані виконавчою службою примусові дії щодо продажу спірного майна, а зі [PERSON] вони перебували у шлюбі і проживали (проживають) однією сім`єю, тому наслідки пропуску строку позовної давності повинні бути застосовані судом. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Лоба Н.М. проти позову заперечила з підстав, зазначених у письмовому відзиві (т. 1 а.с. 101-104), а саме,- реєстрація спірної земельної ділянки була здійснена у відповідності до чинного законодавства, тому позов в цій частині є безпідставним та не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Від третьої особи приватного нотаріуса Гадайчук Є.А. надійшла до суду заява, в якій вона зазначила про те, що не бажає брати участь у справі, просить про розгляд справи у її відсутності (т. 1 а.с. 145, 152). \~ \~ \~ \~Від третьої особи [PERSON] надійшла до суду заява, в якій вона зазначила, що заперечує проти позову, оскільки, на її думку, [PERSON] , який є винуватцем ДТП, в якій загинула донька [PERSON] , намагається уникнути відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди (т.\~2 а.с. 187). Допитаний у якості свідка [PERSON] в суді показав, що працював на посаді начальника відділу ДВС в період, коли на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження по стягненню заборгованості зі [PERSON] . Пам`ятає вказаного боржника, оскільки справа мала певний резонанс та надходила велика кількість скарг від стягувачів. Вказав, що прилюдні торги з реалізації майна боржника [PERSON] були проведені у відповідності до чинного законодавства. [PERSON] з`являвся у відділ, коли реалізовувалось його майно, його ознайомлювали під розпис з документами виконавчого провадження, зауважень з його боку не було. [PERSON] не повідомляв, що він перебуває в шлюбі та майно є спільною сумісною власністю. Обов`язок щодо перевірки майна лежить як на відділі ДВС, так і на боржнику. Вважає, що порушень з боку ДВС допущено не було. Допитаний у якості свідка [PERSON] в суді показав, що працював на посаді державного виконавця відділу ДВС в період, коли на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження по стягненню заборгованості зі [PERSON] , заборгованість по ДТП зі смертельними наслідками. Під час виконавчого провадження вчинялись виконавчі дії, реалізовувалось майно боржника, була здійснена оцінка майна. Все здійснювалось у відповідності до чинного законодавства, інакше документи не затверджувались би начальником відділу. [PERSON] , як державний виконавець, направляв відповідні запити в реєструючі органи. Щодо спільного майна подружжя боржник не повідомляв, що він перебуває в шлюбі. Вважає, що в нього не було обов`язку ставити питання боржнику про перебування в шлюбі. Вказав, що у правовстановлюючому документі був один власник [PERSON] , тому не було необхідності щось з`ясовувати. Щодо кадастрового номера земельної ділянки не було вимоги про обов`язковість його наявності. З боржником [PERSON] контактував разів 6-8 в робочому кабінеті у відділі ДВС. Решта учасників судового процесу в судове засідання не з`явились, в силу п. 4 ч. 8 ст.\~128 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Позивачі [PERSON] та [PERSON] з 31 жовтня 1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року, що набрало законної сили 19 липня 2016 року (справа № 671/620/16-ц) т.\~1 а.с. 16. У період шлюбу вищезазначених осіб 10 листопада 1999 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого були 69 % житлового будинку з надвірними будівлями за номером 3 та 0,05 га земельної ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] (т.\~1 а.с. 25). Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів № 23-0060/13-1 від 04 березня 2013 року, ТОВ «УкрСпецТорг Групп» реалізовано [PERSON] недобудований житловий будинок, загальною площею 130 кв.м., та земельну ділянку площею 0,05 га за адресою: [ADDRESS] за ціною 87\~600 грн. (т. 1 а.с. 32-33). Відповідно до акту, складеного державним виконавцем відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції Гуляком С.М. 28 березня 2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4093 від 22 грудня 2009 року Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 37\~325 грн. та [PERSON] 77\~644 грн. 72 коп., встановлено, що переможцем прилюдних торгів по реалізації земельної ділянки площею 0,05 га та недобудованого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , та вказане майно є власністю покупця (т. 1 а.с.\~34). З технічної документації, виготовленої ПП «Волочиськ Вектра» на замовлення [PERSON] , вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6820910100:01:002:0920, її площа становить 0,0494, адреса: [ADDRESS] (т.\~1 а.с. 48). Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року, що набрало законної сили 19 липня 2016 року (справа № 671/620/16-ц), яким було розірвано шлюб між позивачами, також було здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 69 % житлового будинку з надвірними будівлями вартістю 131\~870 грн. та земельну ділянку площею 0,05 га вартістю 30\~828 грн. за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 16). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] 09 серпня 2016 року зареєстровано право власності на 69/100 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 17). Згідно з листом директора ПП «Волочиськ Вектра» від 17 жовтня 2017 року № 213, адресованим [PERSON] , їй повідомлено, що для виготовлення технічної документації із землеустрою потрібно укласти договір на виконання даних робіт між замовником та виконавцем робіт, що у випадку [PERSON] неможливо через те, що рішенням суду «за Вами визнано право власності на 69 % житлового будинку, 31 % будинку не є [PERSON] , відповідно і земельна ділянка, яка під частиною даного будинку, теж не може бути Вашою, до того ж на дану земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку присвоєний вже кадастровий номер у 2015 році 6820910100:01:002:0920 на іншу людину» (т. 1 а.с. 20) . За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами частин першої та третьої статті 62 Закону\~України\~від\~21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV\~«Про виконавче провадження» (в\~редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Зазначене узгоджується з нормами ст. ст.\~650, 655\~та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою ст. 203 ЦК України\~(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). На момент проведення оспорюваних прилюдних торгів порядок їх проведення регулювався Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27\~жовтня 1999 року № 68/5. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №\~372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Враховуючи викладене, майно, придбане за договором купівлі-продажу від 10\~листопада\~1999\~року,\~укладеним між\~ [PERSON] \~(продавцем)\~та [PERSON] \~(покупцем), є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Згідно\~зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень\~ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в\~редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~ у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів,що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Відповідно до ч. 6 ст. 52 цього ж Закону у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Таким чином, законодавець наділяє обов`язком з`ясувати належність майна чи його частини боржнику та правом звернутися до суду із поданням для визначення частки боржника у спільному майні безпосередньо самого виконавця, яке останнім в даному випадку не було реалізовано у встановленому законом порядку. Натомість, державний виконавець обмежився констатацією того факту, що спірне майно\~ частина недобудованого житлового будинку та земельна ділянка зареєстровані лише на боржника у виконавчому провадженні - [PERSON] (на час проведення прилюдних торгів чоловіка [PERSON] ). Проте, сам по собі факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише тій особі, на ім`я якої воно зареєстровано. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому відчуження частки цього майна на публічних торгах без згоди іншого з подружжя порушує право останнього як співвласника на вільне користування і розпорядження нерухомим майном. Таким чином, продажу на прилюдних торгах підлягала лише частина майна, що належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Здійснення продажу з прилюдних торгів частини майна [PERSON] без вирішення питання щодо визначення частки не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених прилюдних торгів. Отже, вимога позивачів про визнання прилюдних торгів недійсними та всі похідні від неї вимоги є обґрунтованими. Щодо інших тверджень відносно процедурних порушень проведення прилюдних торгів, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №\~127/3429/16-ц. При цьому, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, суд вважає за необхідне за заявою представників відповідача застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову, зважаючи на таке. У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 цього Кодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оспорювані прилюдні торги було проведено 04 березня 2013 року, що підтверджується протоколом їх проведення № 23-0060/13-1 від 04 березня 2013 року. Позивачі у позовній заяві стверджують, що: [PERSON] дізналась про порушення своїх прав у квітні 2017 року, а про осіб, які порушили її право, - у березні 2018 року, тоді як позивач [PERSON] про порушення своїх прав дізнався від колишньої дружини у березні 2018 року, тому, на думку позивачів, позовна заява подана в серпні 2018 року в межах строку позовної давності. З такими твердженнями позивачів суд не погоджується та не вважає їх переконливими. Так, [PERSON] , будучи боржником у виконавчому провадженні, неодноразово з`являвся у відділ ДВС з приводу вчинення певних виконавчих дій щодо реалізації його майна на виконання рішення суду, що підтвердили в суді допитані у якості свідків на той час працівники відділу ДВС [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, [PERSON] 25 жовтня 2012 року був ознайомлений з висновком про оцінку ринкової вартості житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить його підпис (т. 1 а.с. 24). Наведене свідчить про те, що [PERSON] було достеменно відомо про наявність виконавчого провадження, у якому він виступав у якості боржника. Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в\~редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)\~передбачені обов`язки боржника у виконавчому провадженні: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; - своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; - письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Частина 7 зазначеної статті наголошує на обов`язку осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, сумлінно користуватися їх правами. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] , будучи учасником виконавчого провадження, міг довідатись про проведення прилюдних торгів (про порушення свого права) у час їх проведення, а тому посилання позивача [PERSON] на те, що він дізнався про порушення свого права в березні 2018 року, суд вважає неспроможним. Відносно позивача [PERSON] - суд також не бере до уваги посилання на те, що останній стало відомо про порушення її прав у квітні 2017 року, оскільки на час виникнення спірних правовідносин [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, на момент розгляду справи про розірвання шлюбу проживали за однією адресою (що підтверджується даними оглянутої справи № 671/620/16-ц). Крім цього, в матеріалах даної справи про визнання прилюдних торгів недійсними містяться розписки про отримання позивачами (кожним окремо) судових повісток за однією адресою проживання, за якою вони зареєстровані (т. 2 а.с. 49, 50). При цьому, позивачі в судове засідання не з`явились та не скористались правом надати суду особисті пояснення. Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі могли дізнатись про порушення своїх прав з часу (дати) проведення прилюдних торгів ( [PERSON] як боржник у виконавчому провадженні, а [PERSON] як його дружина, що проживає з останнім за однією адресою). Відтак, суд відхиляє посилання позивачів на їх необізнаність про порушення їх прав та застосовує наслідки спливу строку позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed