Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

До Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу 05.05.2022 року представником заявника адвокатом Бурлаченко С.Ю., подано матеріали заяви [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради, про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить суд встановити факт прийняття заявником [PERSON] , спадщини після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Свою заяву обґрунтовує наступним: [PERSON] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . На підставі договору купівлі продажу від 21.12.2001 року, заявнику та її батькові, належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , кожному по 1/2 частині. 21.12.2001 року, батьком заявника було складено заповіт, відповідно якого 1 / 2 частину вищевказаного домоволодіння батько заповідав саме заявнику. [INFO] батько заявника помер. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з 1 / 2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та складається із: А-1 - житловий будинок (загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею - 28,5 кв.м.); Б - літня кухня; В - сарай; Д - погріб; Е п/д - погріб; Ж п/д - погріб; Г - вбиральня; №1 - паркан; І - водоколонка; ІІ - замощення. Інша 1 / 2 частина домоволодіння належить [PERSON] . Однак, будучи не обізнаною у сфері права та законодавства України, у визначений законом строк, встановлений для прийняття спадщини, заявник не звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування. Маючи намір розпорядитись на власний розсуд майном, яке вона отримала у спадок, вона звернулась до нотаріальної контори, отримати консультацію. Під час такої консультації, їй повідомили, що спадок, належним чином не прийнятий та не оформлений, хоча вона вважала, що наявність заповіту несе у собі наслідки того, що спадок нею автоматично прийнятий. 06.03.2020 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Шабліян Є. М., видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Головною причиною даної відмови став пропуск заявником 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Аби реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявниця у березні 2020 року звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання з померлим батьком. Рішенням суду від 11.02.2021 р. по справі № 216/1412/20 дану заяву було задоволено та встановлено відповідний факт. При цьому, не маючи відповідних коштів на оформлення спадщини, заявниця не зразу звернулась до нотаріуса для завершення процедури оформлення спадщини, а лише згодом. Коли [PERSON] звернулась до нотаріуса Шабліян Є. М., вона пояснила, що раніше такого роду рішення судів нотаріусом приймались «до виконання» та за ними оформлювались і видавались відповідні свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї», однак в середині 2021 р. у Першій КДНК була перевірка вищестоящими органами - обласним управлінням юстиції і нотаріусу було зроблено зауваження, що в такому випадку спадкоємцем має надаватись саме рішення з формулюванням «про встановлення факту прийняття спадщини», а не «про встановлення факту спільного проживання» чи інше, хоча, як вказувалось, це і є підтвердженням факту прийняття спадщини. Зважаючи на вказане, [PERSON] вимушена повторно звертатись до суду з заявою. Окрім заявника інших спадкоємців не має. Зареєстроване місце проживання заявника - це будинок по-сусідству: [ADDRESS] . Обидва домоволодіння знаходяться поруч, між якими навіть відсутній паркан. Це обумовлюється перш за все тим, що донька та батько проживали однією сім`єю за адресою спадкового майна. Після смерті матері, заявниця продовжувала проживати разом з батьком та доглядати його, оскільки в силу свого похилого віку, батько потребував постійного догляду. Весь час, батько знаходився на повному утриманні доньки. Обрядові дії, щодо поховання, були здійсненні також лише заявником. Від спадщини [PERSON] не відмовлялась, бажає оформити її прийняття належним чином, про що свідчить її звернення до нотаріуса та у подальшому із цією заявою до суду. За частиною будинку, яка дісталась заявнику у спадок від померлого батька, весь цей час наглядала заявник: утримувала його, облаштовувала будинок та подвір`я, за власні кошти здійснювала ремонт. За 5 років, заявником було відновлено фасад будинку, зведено металопластикові вікна, повністю відремонтовано покрівлю та інше. Просить суд надати можливість завершити процедуру прийняття спадщини, шляхом встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, представник заявника адвокат Бурлаченко С.Ю. подав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, без застосування технічного запису, та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, надали на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . На підставі договору купівлі продажу від 21.12.2001 року, заявнику та її батькові, належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , кожному по 1/2 частині. 21.12.2001 року, батьком заявника було складено заповіт, відповідно якого 1 / 2 частину вищевказаного домоволодіння батько заповідав саме заявнику. [INFO] батько заявника помер. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з 1 / 2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та складається із: А-1 - житловий будинок (загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею - 28,5 кв.м.); Б - літня кухня; В - сарай; Д - погріб; Е п/д - погріб; Ж п/д - погріб; Г - вбиральня; №1 - паркан; І - водоколонка; ІІ - замощення. Інша 1 / 2 частина домоволодіння належить [PERSON] . Однак, будучи не обізнаною у сфері права та законодавства України, у визначений Законом строк, встановлений для прийняття спадщини, заявник не звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування. Маючи намір розпорядитись на власний розсуд майном, яке вона отримала у спадок, вона звернулась до нотаріальної контори, отримати консультацію. Під час такої консультації, їйі повідомили, що спадок, належним чином не прийнятий та не оформлений, хоча вона вважала, що наявність заповіту несе у собі наслідки того, що спадок нею автоматично прийнятий. 06.03.2020 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Шабліян Є. М., видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Головною причиною даної відмови став пропуск заявником 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Аби реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявниця у березні 2020 року звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання з померлим батьком. Рішенням суду від 11.02.2021 р. по справі №216/1412/20 дану заяву було задоволено та встановлено відповідний факт. При цьому, не маючи відповідних коштів на оформлення спадщини, заявниця не зразу звернулась до нотаріуса для завершення процедури оформлення спадщини, а лише згодом. Коли [PERSON] звернулась до нотаріуса Шабліян Є. М., вона пояснила, що раніше такого роду рішення судів нотаріусом приймались «до виконання» та за ними оформлювались і видавались відповідні свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї», однак в середині 2021 р. у Першій КДНК була перевірка вищестоящими органами - обласним управлінням юстиції і нотаріусу було зроблено зауваження, що в такому випадку спадкоємцем має надаватись саме рішення з формулюванням «про встановлення факту прийняття спадщини», а не «про встановлення факту спільного проживання» чи інше, хоча, як вказувалось, це і є підтвердженням факту прийняття спадщини. Зважаючи на вказане, [PERSON] вимушена повторно звертатись до суду з заявою. Окрім заявника інших спадкоємців не має. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1268 ЦК України, як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: - фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270, 1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту прийняття заявником [PERSON] , спадщини після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] , має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень спадкоємця нерухомого майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved