Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

у червні 2022 р. позивачі, як спадкоємці за законом, звернулися до суду із зазначеним позовом, просять стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 36738 грн 21 коп., з яких: 5775 грн 70 коп. 3% річних та 30962 грн 51 коп. інфляційних втрат в рівних частина, посилаючись на ті підстави, що згідно договору позики від 05.08.2015 між [PERSON] , як спадкодавцем та [PERSON] , як позичальником було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав 312500 грн 00 коп. до 01.01.2019, однак відповідач у вказаний строк грошові кошти не повернув чим порушив виконання зобов`язання по договору позики. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2022 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 40). Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами, адресована відповідачу, ним не отримана, оскільки конверт разом із зазначеними документами повернулись до суду 24.10.2022 через «закінчення терміну зберігання», однак станом на 15.12.2022 відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.08.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику від позивача готівкою 312500 грн. 00 грн. та зобов`язався повернути в строк до 01.01.2019 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9). 10.06.2020 приватним нотаріусом КМНО Некриловим К.Ю. видані свідоцтва про право на спадщину за законом №3817, №3818 та №3819, відповідно до яких позивачі успадкували по 1/3 частки права вимоги за договором позики (а.с. 12-14). З метою захисту свого порушеного права у серпні 2020 позивачі звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 429546 грн 83 коп., з яких 312500 грн 00 коп. заборгованість за договором, 78125 грн. 00 коп., штрафу, 21014 грн 11 коп. інфляційних витрат та 14907 грн 72 коп. 3% річних, нарахованих з 02.01.2019 по 07.08.2020. Рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 05.10.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі (а.с. 17-21). Постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2022 рішення першої інстанції змінено в частині розміру присуджених до стягнення інфляційних витрат з 21014 грн 11 коп. на 17221 грн 02 коп. (а.с. 22-27). Станом на 13.06.2022 відповідач зазначені судові рішення не виконав, борг не повернув. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на те, що на час звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачам не повернув, при цьому вказаний термін повернення коштів минув, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму позики, оскільки судом встановлено наявність між позивачами і відповідачем правовідносин за договором позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачами розрахунку за період з 08.08.2020 по 13.06.2022 заборгованість складає 36738 грн 21 коп., з яких: 5775 грн 70 коп. 3% річних та 30962 грн 51 коп. інфляційних втрат. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому звідповідача на користь позивачів підлягає стягненню заборгованість за договором позики, а саме: 36738 грн 21 коп., з яких: 5775 грн 70 коп. 3% річних та 30962 грн 51 коп. інфляційних втрат. Крім того, відповідно до п. 7 Договору позики , у разі неповернення позичених коштів у строк визначений Договором позики, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 25% від суми прострочки. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 1102 грн 00 коп., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved