Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

30.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок сервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за договором про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території №64/5/ДБ від 14.07.2018 року у розмірі 4\~303,20 грн., інфляційних збитків 1\~290,27 грн., три відсотка річних 326,14 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВ «Затишок сервіс» та [PERSON] було укладено Договір про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території №64/5/ДБ від 14.07.2018 року стосовно квартири [ADDRESS] , згідно якого позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідач - споживачем цих послуг. Відповідно до умов договору його предметом є забезпечення виконавцем надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку, а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останній день місяця), сплата споживачем отриманих послуг здійснюється протягом 10 днів з моменту отримання квитанції про оплату послуг, але не пізніше 25 числа кожного місяця. Споживачі несуть відповідальність за своєчасність оплати незалежно від використання приміщень чи надання в оренду, вартість послуг за електроенергію, газо та водопостачання встановлюється відповідно до чинного законодавства України та згідно наданих рахунків постачальниками відповідних послуг. Датою виставлення виконавцем споживачу першого рахунку за послуги та датою початку фінансових зобов`язань споживача за цим договором є 01.08.2018 року. Позивач надавав відповідачу послуги за договором в період з 01.08.2018 року по 31.07.2020 року включно, однак з 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг за Договором, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ і подальше утримання будинку здійснюється силами ОСББ «Дніпровська брама». Відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги протягом строку дії Договору, а саме 10 935,25 грн., але на момент припинення надання послуг за Договором, тобто станом на 31.07.2020 року у відповідача існувала прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4\~303,20 грн.. З огляду на вищезазначене позивач змушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права, а саме стягнення з відповідача простроченої суми заборгованості за договором та штрафних санкцій. Ухвалою суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін останній не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із частиною 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VІІІ: індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Судом встановлено, що ТОВ «Затишок сервіс» є юридичною особою, діє на підставі Статуту. Основний вид економічної діяльності підприємства є 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 14.07.2018 року укладено Договір №64/5/ДБ про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення виконавцем надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. З 01.08.2020 року позивач припинив надання послуг за Договором, оскільки в багатоквартирному будинку було створено ОСББ «Дніпровська брама», яке здійснює подальше його утримання. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість (сума основного боргу) станом на 31.07.2020 у розмірі 4\~303,20 грн., в тому числі інфляційні збитки 1\~290,27 грн. та 3% річних 236,14 грн., а разом 5\~829,61 грн.. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за оплату за житлово-комунальні послуги, інфляційних збитків та трьох відсотків річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували наявність зобов`язань між сторонами або спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн..

Outcome: approved