Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення належності документу, посилаючись на наступні обставини. У 1980 році вона закінчила Орджонікідзевську середню загальноосвітню школу №6 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. В подальшому, у зв`язку з укладенням шлюбу, прізвище з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Згідно з паспортом, ім`я по батькові її зазначено « [PERSON] ». Після закінчення загальноосвітньої школи вона вступила до Дніпропетровського ордену Трудового Червоного Прапору інституту інженерів залізничного транспорту ім. І.М.Калініна та в 1985 році закінчила повний курс названого інституту, про що їй було 20.06.1985р. видано диплом [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] . Диплом було видано на ім`я « [PERSON] », тобто по-батькові було вписано зайву букву «е». Період навчання у вищезначеному начальному закладі розпочав трудову її діяльність та відображений під записом №1 у трудовій книжці, виданої 26.08.1985р. Оскільки трудова книжка була видана після отримання диплому, в ній була допущена аналогічна помилка по-батькові. На теперішній час трудова книжка відповідає даним паспортного документу, оскільки останнім роботодавцем було внесено зміни по-батькові, а саме: на розвороті трудової книжки міститься: «запис « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі паспорту [NUMBER] , виданого 30.04.1998. Посада, підпис, ініціали та прізвище відповідальної особи. Печатка». У зв`язку з досягненням пенсійного віку, з метою оформлення пенсії вона звернулася до Відділу обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Пенсія за віком була призначена, проте не враховано період здобуття вищої освіти, оскільки по-батькові, яке зазначене в дипломі про здобуття вищої освіти, містить помилку. Таким чином, вона не може підтвердити наявність трудового стажу, який дає право на призначення пенсії, за період навчання у Дніпропетровському ордену Трудового Червоного Прапору інституті інженерів залізничного транспорту ім. І.М.Калініна. У зв`язку з цим, для підтвердження наявності трудового стажу, необхідного для призначення пенсії, просить встановити факт належності саме їй диплому [NUMBER] , виданого 20 червня 1985 року. Заявник [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що в дипломі [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , помилково зазначено невірно по-батькові « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а.с.18). На даний час неможливо встановити факт, що диплом [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] , належить саме заявниці. Згідно копії паспорту, виданого Орджонікідзевським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 30 квітня 1998 року - дані заявниці в тому числі і її по-батькові зазначено на українській мові « [PERSON] » та на російській мові « [PERSON] » (а.с.5-6). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.8.2000 року, дані заявниці в тому числі і її по-батькові зазначено на українській мові « [PERSON] » (а.с.10). Згідно атестата про середню освіту дані заявниці в тому числі і її по-батькові зазначено на українській мові « [PERSON] » (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська 09 липня 1982 року, по-батькові заявниці зазначено вірно, а саме: на російській мові « [PERSON] » (а.с.12). Згідно трудової книжки, заповненої 26 серпня 1985 року, по-батькові заявниці зазначено вірно, а саме на російській мові « [PERSON] » та на українській « [PERSON] » (а.с.13, 14). Частиною 1 статті 293\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1\~Постанову Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№5\~від 31.03.1995\~року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). З матеріалів заяви вбачається, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку, з метою оформлення пенсії заявниця звернулася до Відділу обслуговування громадян у м. Покров Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Пенсія за віком була призначена, проте не враховано період здобуття вищої освіти, оскільки по-батькові, яке зазначене в дипломі про здобуття вищої освіти, містить помилку. Таким чином, заявниця не може підтвердити наявність трудового стажу, який дає право на призначення пенсії, за період навчання у Дніпропетровському ордену Трудового Червоного Прапору інституті інженерів залізничного транспорту ім. І.М.Калініна. Належність вказаного документу заявниці підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями документів [PERSON] , а саме: копією паспорту Серії [NUMBER] від 30.04.1998р., копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.08.2000р., копією атестату про середню школу, копією свідоцтва про укладення шлюбу від 09.07.1982 року, копією трудової книжки від 26.08.1985р., відповідно до яких вбачається, що диплом [NUMBER] , виданий 20 червня 1985 року, належить саме заявниці. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявниці для призначення пенсії, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку неможливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , диплому [NUMBER] , який виданий 20 червня 1985 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved