Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

23 вересня 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1-3). В обґрунтування позову вказала на те, що 03 липня 2015 року сторони уклали шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Тому просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Також зазначила, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, з 08 серпня 2021 року спільне господарство та сумісне проживання між ними припинено, а відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Від шлюбу дітей не мають, домовленості щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС досягнути не можуть. Ухвалою суду\~від 25\~жовтня 2022\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження з\~викликом сторін\~та призначено\~судове засідання\~на 10\~годину 00\~хвилин 21\~листопада 2022\~року (а.\~с.\~22),\~копія якої надіслана відповідачу 25 жовтня 2022 року за вихідним № 19277/22-вих/2/204/2223/22 (а. с. 23). 21 грудня 2022 року на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернуто конверт, яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 42). Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 31). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 40, 41), про причини неявки суд не повідомив. 26 грудня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для можливості надання відзиву на позовну заяву (а. с. 43-44). Разом з цим, суд зазначає, що не приймає дане клопотання до уваги з огляду на наступне. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, Згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони у даній справі не позбавлені можливості цікавитись розглядом справи, знайомитися з матеріалами справи, приймати участь в судових засіданнях, адже учасник процесу зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами. З огляду\~на викладене,\~з урахуванням\~того,\~що 12\~грудня 2022\~року за\~аналогічним клопотанням\~відповідача від\~09\~листопада 2022\~року судом\~вже відкладався\~розгляд справи\~з наданням\~останньому можливості\~надати відзив\~на позовну\~заяву,\~однак станом\~на дату\~розгляду справи\~такий відзив\~ним не\~надано,\~правом на\~ознайомлення з\~матеріалами справи\~останній не\~скористався,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~при цьому,\~конверт,\~яким на\~його адресу, яка також зазначена і самим відповідачем у своїх клопотаннях, направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки, суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання відповідача та зловживання останнім своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Краматорську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між [PERSON] , [INFO] , уродженим м. Димитрові Донецької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Краматорську Донецької області, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 215, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видано повторно 10 вересня 2022 року (а. с. 8). Прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved