Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] через свого представника, адвоката Переверзєва О.О. звернувся до суду із позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач ніколи не укладав договорiв ні з АТ «Райффайзен Банк Аваль», ні з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», як зазначено у виконавчому написі та не отримував від них коштів, тим більше кредитних. Жодних договорiв, які можуть бути підставою для стягнення заборгованостi, не укладено мiж позивачем та відповідачем. Жодних претензій, вимог про сплату боргу позивач не отримував від відповідача. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. При вчиненні виконавчого напису у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість позивача за кредитним договором, а відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.Зазначає, що у матеріалах нотаріальної справи відсутній первинний документ, який підтверджує що позивач отримав від кредитора будь-які кошти. Крім того, порушений трирічний строк давності. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, позивач у позовній заяві просив про розгляд справи без його сторони, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву та клопотань про відкладання розгляду справи не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладання розгляду справи не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. 25\~лютого 2020\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу \~Хара Н.С.\~був вчинений\~виконавчий напис\~№7482,\~відповідно до\~якого звернуто\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~який є\~боржником за\~кредитним договором\~№ 014/0357/82/0286604\~від 10.07.2013\~року,\~укладеним з ПАТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд» на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року, на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд» заборгованості за період з 04.11.2017 по 12.11.2019 року. Сума заборгованості складає 22908,17 грн в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту -14807,79 грн, прострочена заборгованість за процентами 8100,38 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 300 грн, загальна сума яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] складає 23208,17 грн.(а.с.16). На підставі заяви стягувача, 30.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження №61671531 з примусового виконання виконавчого напису №7482 від 25.02.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с.22). Відповідно до листа вих.№7503 від 24.01.2022 приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. по ВП №61671531 з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» з дати відкриття виконавчого провадежння стягнуто кошти у сумі 3042,94 грн (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження) (а.с.14). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що з позивача стягнуто грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», якому АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року. Однак в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази, які б підтверджували, що саме за цим договором до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/0357/82/0286604 від 10 липня 2013 року, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль». Зокрема, не надано договору відступлення прав вимоги та додатків до них. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 014/0357/82/0286604 від 10 липня 2013 року від приватного нотаріуса. На момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 25.02.2020 року визначена ТОВ «Фінансова\~компанія «Аланд» заборгованість не є безспірною, за поясненнями позивача, у нього були відсутні зобов`язання перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус не надав суду жодних доказів безспірності заборгованості. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором про № 014/0357/82/0286604 від 10 липня 2013 року безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд доходить наступного. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» суми у розмірі 3042,94 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. У випадку, якщо у [PERSON] дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 61671531. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 992,40 грн, які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.01.2022, укладеного з адвокатом Переверзєвим О.О.\~ (а.с. 13) та ордеру (а.с.9). Позивач сплатив на користь адвоката 5000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 05.01.2022 (а.с.12) та актом прийняття-передачі наданих послуг судових витрат (а.с.11). Суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved