Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

10 листопада 2022 року Академія Державної пенітенціарної служби засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором в сумі 9800 грн. та пеню в сумі 605 грн. 04 коп. Обґрунтовано позов тим, що 01 вересня 2020 року між Академією Державної пенітенціарної служби та відповідачем було укладеного договір № 85 про навчання у закладі вищої освіти. Відповідача було зараховано з 01 вересня 2020 року студентом 1 курсу другого (магістерського) рівня заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 11 вересня 2020 року між сторонами укладено договір № 84 про надання платної освітньої послуги, предметом якого є фінансові зобов`язання відповідача щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу закладом. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 23400 грн. Згідно з умовами вказаного договору відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. 21 січня 2022 року відповідача відраховано зі складу студентів заочної форми навчання, у зв`язку з чим договір було припинено (розірвано). Станом на 28 жовтня 2022 у відповідача існує заборгованість по оплаті за надання освітньої послуги в сумі 9800 грн. Також, договором передбачено, що у випадку порушення термінів/строків та порядку оплати за надання освітньої послуги на суми, які мають бути сплачені (повернуті) нараховується пеня за кожен день затримки оплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка має бути сплачена (повернута), у зв`язку з чим за період з 11.06.2021 до 23.02.2022 відповідачу нараховано пеню в сумі 605 грн. 04 коп. Оскільки заборгованість відповідачем не сплачена, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав і у судовому засіданні зазначив, що наміру його подавати немає. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01 вересня 2020 року між Академією Державної пенітенціарної служби (заклад) та [PERSON] (вступник) було укладено договір № 85 про навчання у закладі вищої освіти. Предметом договору є навчання у закладі вищої освіти. Заклад бере на себе зобов`язання: зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за заочною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Право» за спеціальністю 081 «Право» для здобуття ступеня вищої освіти магістра; забезпечити створення належних умов для отримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії відповідно до законодавства. Освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2022. Обсяг освітньої програми 120 кредитів Європейської кредитної транферно-накопичувальної системи. Після зарахування до закладу вступник отримує статус здобувача вищої освіти (а.с. 7-8). Відповідно до пункту 12 даного договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу). Згідно з наказом (витягом) ректора Академії Державної пенітенціарної служби № 362/ОД від 11 вересня 2020 року на підставі Правил прийому до Академії Державної пенітенціарної служби у 2020 році та рішення приймальної комісії від 11 серпня 2020 року [PERSON] зараховано з 01 вересня 2020 року студентом 1 курсу другого (магістерського) рівня заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» за кошти фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 9). 11 вересня 2020 року між Академією Державної пенітенціарної служби (заклад) та [PERSON] (здобувач) було укладено договір № 84 про надання платної освітньої послуги (а.с. 10-12). Відповідно до пункту 1.1 цього договору предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу закладом. Згідно із пунктом 2.3. договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленим цим договором. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 23400 грн. Вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 1) 2020-2021 навчальний рік 13000 грн.; 2) 2021-2022 навчальний рік 10400 грн. (пункти 3.1, 3.2 договору). Пунктом 3.3. договору визначено, що замовник вносить плату щомісяця не пізніше ніж до 10-го числа поточного місяця. Відповідно до пункту 4.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та умовами цього договору. У пункті 4.3. договору сторони передбачили, що у випадку порушення сторонами термінів/строків та порядку оплати за надання освітньої послуги (повернення оплати) на суми, які мають бути сплачені (повернуті), нараховується пеня за кожний день затримки оплати (повернення оплати) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка має бути сплачена (повернута). Договір припиняється (розривається): 1) виконанням зобов`язань сторонами; 2) за згодою сторін; 3) у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових документів, що змінили умови, встановлені цим договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до цього договору; 4) у разі відрахування здобувача з підстав інших, ніж вказані в підпунктах; 5) у разі ліквідації юридичної особи замовника або закладу, якщо не визначений правонаступник; 6) у разі відрахування здобувала із закладу; 7) за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов цього договору (пункт 5.3 договору). Листом першого проректора Академії Державної пенітенціарної служби від 30 грудня 2021 року [PERSON] повідомлено, що за результатами проведеної осінньої заліково-екзаменаційної сесії він має академічну заборгованість з навчальних дисциплін та заборгованість щодо оплати освітньої послуги відповідно до договору про надання платної освітньої послуги в розмірі 8100 грн. (а.с. 13). Відповідно до наказу (витягу) ректора Академії Державної пенітенціарної служби № 24/ОД від 21 січня 2022 року [PERSON] , який навчається на другому (магістерському) рівні вищої освіти (2020 рік набору) за спеціальністю 081 «Право» за кошти фізичних, юридичних осіб відраховано з 22 січня 2022 року зі складу студентів заочної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби (а.с. 15). Згідно з актом звірки розрахунків з дебіторами та кредиторами від 28 жовтня 2022 року між Академією Державної пенітенціарної служби та [PERSON] за результатами звірки взаєморозрахунків станом на 28 жовтня 2022 року відповідач сплатив 11700 грн.(а.с. 16). Відповідно до довідки Академії Державної пенітенціарної служби станом на 28 жовтня 2022 року сума заборгованості [PERSON] перед Академією Державної пенітенціарної служби по договору № 84 від 11 вересня 2020 року складає 9800 грн. (а.с. 17). Також, згідно з довідкою Академії Державної пенітенціарної служби про нарахування пені по договору про надання платної освітньої послуги № 84 від 11 вересня 2020 року сума пені, нарахована за період з 11.06.2021 до 23.02.2022, складає 605 грн. 04 коп. (а.с. 18). Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем надавалася відповідачу платна освітня послуга, однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг своєчасно та в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 9800 грн. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~частиною першою\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частинами першою,\~третьою статті\~549\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Пунктом 1 частини другої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову та те, що ним було порушено зобов`язання щодо оплати в установлені строки наданих позивачем освітніх послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості та пені підлягають задоволенню. Також,\~згідно з\~положеннями частини\~першої статті\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved