Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

05 жовтня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Позивач мотивує свої вимоги тим, що 06 серпня 2021 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВББ № 10015/0559 філії - Одеське обласне управління та [PERSON] на підставі заяви про на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) було укладено Договір комплексного банківського обслуговування осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав грошові кошти (кредит) у розмірі 15 000, 00 та на умовах, встановлених Договором. Однак, Відповідач порушив умови Договору щодо повернення Кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.09.2022 року складає 18 314, 01 гривень з яких - 14 974, 54 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 698, 15 гривень - проценти за користування кредитом; 8,00 гривень - комісія за зняття готівкових коштів, наданих в Кредит (п.п. 6 п 3.3 Заяви); 77,54 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 18,25 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 437,38 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 100,15 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості, та судові витрати, понесені при зверненні до суду. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. В судове засідання 15 грудня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги визнала частково в частині тілу кредиту та процентів. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву відповідача, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06 серпня 2021 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВББ № 10015/0559 філії - Одеське обласне управління та [PERSON] на підставі заяви про на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) було укладено Договір комплексного банківського обслуговування осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки.). Відповідно до Заяви приєднання до Договору визначено, що Клієнт шляхом підписання заяви про приєднання беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на Інтернет сторінці банкуwww.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до блоку 3 Заяви про приєднання до Договору від 06 серпня 2021 року визначено, що Банк на підставі наданих Клієнтом документів відповідно до вимог чинного законодавства України відкриває Клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України. Сторони узгодили відповідальність за порушення умов договору у виді сплати неустойки , відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої заборгованості. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав грошові кошти (кредит) у розмірі 15 000, 00 та на умовах, встановлених Договором. Відповідач порушив умови Договору щодо повернення Кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.09.2022 року складає 18 314, 01 гривень з яких - 14 974,54 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 698,15 гривень - проценти за користування кредитом; 8,00 гривень - комісія за зняття готівкових коштів, наданих в Кредит (п.п. 6 п 3.3 Заяви); 77,54 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 18,25 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 437,38 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 100,15 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Суд визнає належними і допустимими докази, які надані позивачем, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. В свою чергу відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом є обґрунтованими, обумовлені договором між сторонами, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, в задоволенні позовних вимоги про стягнення 8,00 гривень - комісії за зняття готівкових коштів, наданих в Кредит (п.п. 6 п 3.3 Заяви); 77,54 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 18,25 гривень - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 437,38 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 100,15 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом суд відмовляє виходячи з наступного. В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних або між сторонами закінчилися договірні зобов`язання, де визначено розмір процентів. Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 27.07.2021 у справі № 910/18943/20. Зокрема, Верховний Суд наголосив, що неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: 1) процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 статті 1048 і ч.2 статті 1050 ЦК України та 2) процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 статті 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 серпня 2021 року, а саме: 14 974, 54 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 698, 15 гривень - проценти за користування кредитом. Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 4404539516 від 28 вересня 2022 на зазначену суму, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі „Ruiz Torija проти Іспанії метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи. Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання („Van de Hurk проти Нідерландів §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені („Boldea проти Румунії §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи („Морейра Феррейра проти Португалії) . На підставі викладеного,

Outcome: partial