Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

Рух справи 06.12.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 06.12.2022, за підписом представника заявників - адвоката Шрамікової П.М. (діє на підставі ордеру), в якій заявники просить суд: - Встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: матері - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та батька - [PERSON] , [INFO] , громадянин України; - Допустити негайне виконання рішення суду; - Справу слухати у відсутність заявників та їх представника. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2022 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справа передана судді по реєстру 13.12.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.12.2022 вказану заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/) призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.12.2022. Представник заявника у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати без його участі Представник заінтересованої особи - Відділу держреєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надійшло. Враховуючи положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, згідно якої справи про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними матеріалами. З урахуванням приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обґрунтування заяви В заяві, зокрема, вказується, що [INFO] , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , у пологовому будинку м. Сімферополя [PERSON] народила дитину чоловічої статі, вагою 3,150 кг, - сина [PERSON] . Зазначається, що при народженні дитини матері було видано виписний епікриз (з акушерського стаціонару). Звертається увага на те, що у зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на території АР Крим зразка російської федерації, є недійсними, а довідка про народження дитини, що видана компетентною установою України - відсутня, батьки дитини позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. У зв`язку з цим, на даний час, батьки не мають можливості вивезти дитину на не окуповану територію України, де оформити закордонний паспорт, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини. Крім того, зауважується, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.07.2019 Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , 17.07.2019 року зареєстрували шлюб в м. Сімферополь за актовим записом № 120199910000501060002. Однак, даний факт реєстрації шлюбу, з виданою відповідного свідоцтва на тимчасово окупованій території України є недійсним, оскільки є таким, що не створює правових наслідків, а тому заявник [PERSON] вважається такою, що прізвище на « [PERSON] » не змінювала. Наголошується, що згідно Виписного епікризу (з акушерського стаціонару) від 21.04.2020, заявниця [INFO] о 15 годині 20 хвилин народила дитину - хлопчика. Вказується, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.2020 Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] народився [INFO] в м. Сімферополі, актовий запис № 110209910000601693008, та батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Зазначається наявність у вказаних документах розбіжностей щодо прізвища матері та її громадянства унеможливлює реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку органами ДРАЦС. При цьому, звертається увага на те, що після окупації АР Крим державою-агресором - російською федерацією був прийнятий «закон» 21.03.2014 № 6 ФКЗ, який автоматично відносив громадян України та осіб без громадянства, які постійно проживали на території АР Крим на день прийняття цього фейкового закону до громадян російської федерації. При уявній свободі вибору громадянства, яка нібито встановлена цим «законом», фактично, - особа, яка постійно проживала в АР Крим та згідно паспорту громадянина України була зареєстрована в АР Крим і не отримала паспорту громадянина російської федерації, вважалась на цій території іноземцем, а відповідно мала право перебувати на окупованій території лише 90 днів після чого підлягала виїзду або депортації. Зрозуміло, що для громадян України, що постійно проживають на тимчасово окупованій території, це є неприйнятним. Наголошується, що російський паспорт, який примусово видала рф громадянам України у Криму, варто сприймати як засіб для забезпечення необхідних умов проживання на період окупації. Оскільки паспорти рф видані в АР Крим не визнають ні Україна та ні жодна демократична країна світу, та це вважається нав`язаним псевдодокументом. Видані окупантами документи рівнозначні паспорту з сувенірної лавки, без якого кримчани на своїй території поки що не можуть обходитися. Тому фейковий паспорт рф виданий окупаційною адміністрацією, потрібно сприймати лише як засіб для забезпечення необхідних умов проживання у Криму на період окупації. З урахуванням викладеного, заявники вважають, що зазначення громадянства заявників «російська федерація» в свідоцтві про народження дитини, яке видане окупаційною владою, не підлягає врахуванню при розгляді справи, так як заявники є громадянами України і не відмовлялись від громадянства України. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2020, виданого «Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» [INFO] в м. Сімферополь народився [PERSON] , батько - [PERSON] ( [INFO] ), мати - [PERSON] ( [INFO] ). Факт народження у [PERSON] (29 років) 18.04.2020 хлопчика також підтверджується копією виписного епікризу (з акушерського стаціонару) від 21.04.2020. В матеріалах справи містять копії паспортів України: - серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , - серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] . Крім того, до заяви додано копію свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), зареєстрованого 17.07.2019 «Відділом реєстрації браків м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», в якому зазначено, що після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що місцем народження дитини є м. Сімферополь, що є містом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» визначено тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. За змістом ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.031991, передбачено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України Згідно з ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Разом з тим, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).» Частиною 3 ст. 317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Суд бере до уваги, що заявники, які подали заяву про встановлення факту народження дитини, за їх словами, на момент народження дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Як вбачається з Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. У разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батька дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі «Для відміток» зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення. Підсумки З огляду на наведене, суд приходить висновку про можливість встановлення факту народження [INFO] дитини чоловічої статі - [PERSON] , місце народження: м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим Україна, від батьків: матері - [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved