Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що ним було придбано талон мережі автозаправних станцій (далі АЗС) ПАТ «Укрнафта» на пальне, бензин А95 в кількості 20 літрів, так як в зв`язку з військовим станом в країні заправка пального за готівку на вказаних АЗС не проводилася. Також діяли обмеження, придбати пальне можна було лише, 20 літрів в одні руки. Бензин йому був необхідний для бензопили, бензокоси та електростанції, які він мав у господарстві та вони забезпечували життєдіяльність його сім`ї. 26 червня 2022 року близько 17:00 години, він на своєму автомобілі Опель Антара, який працює на дизельному пальному, приїхав на АЗС «Укрнафта», що розташована в смт Петрове по вулиці Філатова, для того щоб забрати 20 літрів фактично купленого бензину. Взяв залізну каністру ємністю 20 літрів. Відстоявши в черзі близько 30 хвилин, він під`їхав до колонки та віддав оператору АЗС талон, дістав з автомобіля каністру. Працівники АЗС в категоричній формі відмовили видати бензин в каністру, так як мають вказівку заправляти пальне лише в бак автомобіля. Він пояснив, що автомобіль працює на дизелі, тому в бак він не може заправити бензин. Майже дві години він стояв біля колонки намагаючись довести працівникам АЗС, те що вони порушують його права. За цей період часу він телефонував на гарячу лінію ПАТ «Укрнафта», двічі приїздив наряд поліції, але так йому не дали бензин в каністру. За час перебування на АЗС він терпів образи від клієнтів АЗС, жителів смт Петрове, з багатьма зіпсувалися його стосунки, так як він зайняв одну колонку та створив їм незручності в заправці автомобілів. Після тривалого протистояння погіршився стан його здоров`я, почалися головні болі та болі серця, підвищився тиск і він був змушений шукати автомобіль на бензині, в який можна було заправити бензин з послідуючим злиттям його в каністру. Тому він попросив [PERSON] , жителя смт Петрове, який приїхав на своєму автомобілі ВАЗ 2107 та допоміг йому, заправивши його бензин в свій автомобіль, та зливши в каністру вже в дворі його будинку. З відповіді на його заяву до відділу поліції, йому стало відомо, що заборона заправляти пальне виключно в паливний бак автотранспорту на АЗС ПАТ «Укрнафта» діє тільки на території Кіровоградської області. Вважає, що незаконні дії, працівники АЗС мотивують наказом начальника ВРНП у Кіровоградській області ПАТ «Укрнафта» Бровченка А.В. від 25.04.2022 року № 15. Обмеження заправки пального в каністри свідчить про непорядність даної мережі АЗС стосовно кількості заправленого пального, так як пальне заправлене в бак автомобіля, не можливо проконтролювати. Робота АЗС повинна відповідати законодавству України та нормативним актам. Так, згідно пункту 14 «Правил торгівлі нафтопродуктами» затверджених постановою КМУ № 1442 від 20.12.1997 року (зі змінами) дозволяється відпускати нафтопродукти (крім газу нафтового скрапленого) в тару споживача, зокрема металеві каністр та каністри з полімерних матеріалів, які призначені для зберігання нафтопродуктів і на яких нанесене відповідне маркування. Ніякого зв`язку між військовим станом в країні та забороною заправки пального в каністри немає. Коли він придбав талон на бензин, то фактично між ним та мережею АЗС ПАТ «Укрнафта» укладено роздрібний договір купівлі-продажу. За який він сплатив певну грошову суму і придбані літри бензину фактично стали його власністю. Своїми діями відповідач перешкоджав йому отримати вже придбаний товар, чим порушив його права як споживача. Після інциденту на АЗС, стан його здоров`я став ще гіршим і він був змушений звернутися за медичною допомогою до Петрівської районної лікарні. Йому був встановлений діагноз, гіпертонічний криз та призначене лікування. Незаконними діями відповідача, йому було завдано моральних страждань, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як суттєво погіршився стан здоров`я. Виходячи з засад розумності та справедливості просить суд стягнути з відповідача на його користь 5000 гривень моральної шкоди. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2022 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою було задоволено клопотання позивача про виклик для допиту двох свідків. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. 04.10.2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він заперечував проти позову. Свої заперечення обґрунтував тим що, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» є власником автозаправної станції №10/010, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На цій автозаправній станції Товариством здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів, а також відпуск нафтопродуктів за паливними картками, скретч-картками. Згідно норм чинного законодавства,суб`єкт підприємницької діяльності, що здійснює роздрібний продаж товару, самостійно визначає ціну, кількість такого товару, що пропонується до продажу, умови, правила такого продажу та інші істотні умови такої пропозиції. Умова відпуску бензину на АЗС виключно в паливний бак автомобіля та у кількості, що не перевищує 20 літрів кожному покупцю, була однаковою для всіх споживачів і була доведена до їх відома шляхом розміщення цієї інформації (копія наказу Відділення реалізації нафтопродуктів ПАТ «Укрнафта» у Кіровоградській області № 15 від 25.04.2022 р.) на видному і доступному місці, зокрема - така інформація розміщувалась безпосередньо біля каси на АЗС Товариства, де оператором АЗС здійснюються розрахунки за нафтопродукти та інші товари.Позивача [PERSON] , було ознайомлено з наказом Відділення реалізації нафтопродуктів ПАТ «Укрнафта» у Кіровоградській області за № 15 від 25.04.2022 року, під час перебування його на території АЗС ПАТ «Укрнафта» в смт Петрове». У період з квітня по червень 2022 року, у зв`язку з відсутністю постачання нафтопродуктів через військову агресію проти України, автозаправна станція ПАТ «Укрнафта» у смт Петрове, як і більшість інших АЗС, майже не здійснювала роздрібний продаж нафтопродуктів для покупців, оскільки в умовах наявного дефіциту нафтопродуктів першочерговим завданням для ПАТ «Укрнафта» було забезпечення заправок транспорту Збройних Сил України, Державної служби з Надзвичайних ситуацій, правоохоронних органів, автомобілів медичних закладів та інших суб`єктів критичної інфраструктури, у тому числі за погодженням з Кіровоградською обласною військовою адміністрацією. Пункт 14 Правил, на який посилається позивач у позовній заяві, дозволяє товариству здійснювати відпуск нафтопродуктів в тару споживача, зокрема в металеву каністру. Відповідно до абз. 2 п.1 вищевказаних Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку. Пункт 14 Правил не є зобов`язальним, адже не вказує на безумовний обов`язок Товариства здійснювати такий відпуск нафтопродуктів. Цей пункт визначає можливість здійснювати певні дії та надає відповідачу право, яке може бути реалізоване ним на власний розсуд. Позивач [PERSON] вказує, що з`ясовував свої відносини з нарядом поліції, який двічі приїздив на автозаправну станцію. Після такого тривалого протистояння погіршився стан його здоров`я, почались головні болі та болі серця, підвищився тиск. Також зазначає, що залишення його автомобіля біля автозаправної колонки на АЗС створило незручності іншим покупцям, які хотіли здійснити заправку своїх автомобілів, призвело до зіпсування його стосунків з ними, створило ситуацію, коли він, як людина поважного віку і багато років пропрацював з людьми, вислуховував у свій бік образи від інших односельців. Позивачем не доведено наявність шкоди, протиправність дій працівників ПАТ «Укрнафта». Можливому погіршенню стану здоров`я сприяла саме неправомірна поведінка позивача на автозаправній станції. Останнім не доведено наявність причинного зв`язку між подією на АЗС та наслідками у вигляді можливого погіршення стану його здоров`я. Крім того, позивачем не доведено наявність вини відповідача у заподіянні йому шкоди. До відзиву представником відповідача надано письмові докази, а саме наступні копії документів: наказ начальника ВРНП ПАТ «Укрнафта» у Кіровоградській області № 15 від 25.04.2022 року, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р., листи щодо безоплатної заправки пальним відповідачем у Кіровоградській області, інформація щодо поставки пального на АЗС 10/010 позивача; а також долучено через систему електронний суд аудіофайл запису розмови позивача з працівником ПАТ «Укрнафта» 26.06.2022 р. Крім того до зазначеного відзиву представником відповідача додано докази, що підтверджують направлення відзиву з усіма додатками позивачу. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. \~Позивач [PERSON] рід час розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Також пояснив, що доводи відповідача викладені у відзиві є безпідставними та не доведеними. Представник відповідача ПАТ «Укрнафта» - Олексієнко М.Г. в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. \~Представник відповідача ПАТ «Укрнафта» - Кривоносов Є.М. під час розгляду справи позов не визнав та заперечував проти його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 26.06.2022 року він був на автозаправній станцій в смт Петрове, та став свідком конфлікту, що відбувся між [PERSON] та працівниками АЗС. Коли під`їхав до АЗС то побачив чергу з 25-30 автомобілів до однієї із заправних колонок. Всі в черзі були незадоволені, та просили щоб [PERSON] прибрав автомобіль. Особисто йому не було відомо, чи заправляли бензин в каністри. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його приятелем. 26.06.2022 року [PERSON] зателефонував до нього та попросив, щоб він приїхав на АЗС. Через 30 хвилин після дзвінка, близько 17:00 години він під`їхав до АЗС та залишив автомобіль за її межами. Зайшовши до АЗС він побачив поліцію, залізну каністру біля автомобіля [PERSON] , та за ним велику чергу автомобілів біля однієї із колонок. В адресу позивача лунали образи нецензурною лайкою, через те що він утворив велику чергу. Працівники АЗС вели себе стримано. В подальшому бензин, який [PERSON] хотів придбати в каністру, залили в бак його автомобіля, та він в послідуючому перелив його в каністру позивача. \~\~Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, письмові та електронні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. \~\~Так, згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~Відповідно правового змісту положень ст.ст.\~12,\~81,\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~Судом встановлено,\~та жодною із сторін не заперечується факт придбання позивачем [PERSON] талона мережі автозаправних станцій ПАТ «Укрнафта» на пальне, бензин А 95 в кількості 20 літрів, та те що 26.06.2022 року позивач на своєму автомобілі приїхав на АЗС ПАТ «Укрнафта», що в смт Петрове, для того щоб забрати 20 літрів бензину, купленого згідно талону, шляхом наповнення палива у металеву каністру. Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» є власником автозаправної станції №10/010, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На цій автозаправній станції Товариством здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів, а також відпуск нафтопродуктів за паливними картками, скретч-картками. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, ПАТ «Укрнафта» має право самостійно розпоряджатись нафтопродуктами, які є його власністю, що включає в себе право на їх відчуження (продаж, дарування) та передбачає можливість самостійно вирішувати умови такого відчуження. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, ПАТ «Укрнафта» має право самостійно розпоряджатись нафтопродуктами, які є його власністю, що включає в себе право на їх відчуження (продаж, дарування) та передбачає можливість самостійно вирішувати умови такого відчуження. Відповідно до ч.1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно ч.2 ст. 698 ЦК України договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального (користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно ч.1 ст.700 ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується для продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. У відповідності до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість і свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до п.п.6 п.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію поряд з іншим повинна містити, зокрема дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції. Відповідно до п.2 ст. 15 цього Закону інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Тобто, суб`єкт підприємницької діяльності, що здійснює роздрібний продаж товару, самостійно визначає ціну, кількість такого товару, що пропонується до продажу, умови, правила такого продажу та інші істотні умови такої пропозиції. Умова відпуску бензину на АЗС виключно в паливний бак автомобіля та у кількості, що не перевищує 20 літрів кожному покупцю, була визначена наказом начальника ВРНП у Кіровоградській області ПАТ «УКРНАФТА» Бровченко А.В. № 15 від 25.04.2022 року. В судовому\~засіданні було\~встановлено,\~що позивача\~працівниками АЗС\~було ознайомлено\~з вищевказаним\~наказом за\~№ 15\~від 25.04.2022\~року,під\~час перебування\~його на\~території АЗС\~ПАТ «Укрнафта»\~в смт\~Петрове.,\~що не\~заперечується і\~самим позивачем. Також факт обізнаності позивача про існування вказаного наказу підтверджується дослідженим під час судового розгляду справи, аудіо записом розмови від 26.06.2022 року позивача [PERSON] з оператором «гарячої лінії» ПАТ «Укрнафта». Під час розмови оператор надав позивачу інформацію про запроваджені тимчасові обмеження щодо реалізації нафтопродуктів на АЗС Товариства у Кіровоградській області, що також не заперечується позивачем. Стороною відповідача до відзиву були надані підтверджуючі документи, що у період з квітня по червень 2022 року, у зв`язку з відсутністю постачання нафтопродуктів через військову агресію проти України, автозаправна станція ПАТ «Укрнафта» у смт Петрове, майже не здійснювала роздрібний продаж нафтопродуктів для покупців, оскільки в умовах наявного дефіциту нафтопродуктів першочерговим завданням для ПАТ «Укрнафта» було забезпечення заправок транспорту Збройних Сил України, Державної служби з Надзвичайних ситуацій, правоохоронних органів, автомобілів медичних закладів та інших суб`єктів критичної інфраструктури. Позивач в позовній заяві, та під час розгляду справи наголошував про порушення своїх прав, а саме пункту 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 20.12.1997 року № 1442, відповідно до якого дозволяється відпускати нафтопродукти (крім газу нафтового скрапленого) в тару споживача, зокрема металеві каністри та каністри з полімерних матеріалів, які призначені для зберігання нафтопродуктів і на яких нанесене відповідне маркування. Відпуск пального в скляну тару забороняється. Пункт 14 цих Правил, на який посилається позивач, дозволяє товариству здійснювати відпуск нафтопродуктів в тару споживача, зокрема в металеву каністру. Однак, відповідно до абз. 2 п.1 вищевказаних Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку. \~ \~ \~ \~ Між тим слід наголосити, що пункт 14 Правил не є зобов`язальним, адже не вказує на безумовний обов`язок Товариства здійснювати такий відпуск нафтопродуктів. Цей пункт визначає можливість здійснювати певні дії та надає відповідачу лише право, яке може бути реалізоване ним на власний розсуд. Позивач [PERSON] в позові зазначив, що після отримання відмови від працівників АЗС ПАТ «Укрнафта» залити йому бензин у каністру, він зайняв місце біля заправної колонки на АЗС і в зв`язку з цим протягом майже двох годин утворилася численна черга для заправки автомобілів іншими покупцями. За цей час він телефонував на гарячу лінію ПАТ «Укрнафта», двічі приїздила поліція, але йому так і не дали бензину в каністру. Моральні страждання він обґрунтовує, тим що за час перебування на АЗС він терпів образи від клієнтів АЗС, жителів смт Петрове, з багатьма зіпсувалися його стосунки, так як він зайняв одну колонку та створив їм незручності в заправці автомобілів. Після тривалого протистояння погіршився стан його здоров`я, почалися головні болі та болі серця, підвищився тиск і він був змушений шукати автомобіль на бензині, в який можна було заправити бензин з послідуючим злиттям його в каністру. Тому він попросив [PERSON] , жителя смт Петрове, який приїхав на своєму автомобілі ВАЗ 2107 та допоміг йому, заправивши його бензин в свій автомобіль, та зливши в каністру вже в дворі його будинку. Після даного інциденту на АЗС стан його здоров`я погіршився і він був змушений звернутися за медичною допомогою до Петрівської лікарні. В підтвердження погіршення стану його здоров`я було надано: виписка результатів огляду невропатологом з призначенням лікування, результати огляду № 52021974 від 28.06.2022 року сімейним лікарем [PERSON] , товарний чек № 48-Чк-0006088 від 30 червня 2022 р. на придбання лікарських засобів на суму 1593,32 грн. Слід зазначити, що на думку суду, надані позивачем медичні документи, лише констатують факт його звернення до медичного закладу та придбання необхідних ліків і не спростовують доводів (заперечень) з цього приводу сторони відповідача. В подальшому позивач звернувся до сектору поліцейської діяльності №1 (смт Петрове) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, що 26.06.2022 року на АЗС «Укрнафта» у смт Петрове не продають паливо по паливним талонам в каністру. Дане повідомлення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 1504 від 26.06.2022 року та розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». 11.07.2022 року на це звернення, начальником СПД № 1 (смт Петрове) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Молдавському І. було надано відповідь, що проведеною перевіркою встановлено, що ознак адміністративного чи кримінального правопорушення в діях працівників ПАТ «Укрнафта» не виявлено, повідомили що можливо звернутися до суду з цивільним позовом так як вбачаються ознаки цивільно-правової відповідальності. Згідно з нормою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст. 1167 Цивільного кодексу України\~зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже,\~\~необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що саме через незаконні дії відповідача, що полягали у відмові йому заправити пальне в каністру, він зазнав образ односельців, вимушений докладати додаткових зусиль для організації життя, так як погіршився стан його здоров`я. Проте, як встановлено судом, відповідач, як суб`єкт господарювання вправі був на власний розсуд встановити відповідні правила відпуску пального, у тому числі враховуючи обстановку, яка склалася на той час в країні, встановити певні обмеження відпуску пального лише в бак транспортного засобу, що жодним чином не протирічить діючому законодавству на яке посилається позивач. Таким чином в даній обстановці позивач, не погоджуючись з правомірними діями відповідача, щодо встановленого порядку відпуску на АЗС пального, діяв на власний розсуд, в зв`язку з чим і зазнав певних негативних наслідків. З огляду на наведене, позивач всупереч положень ст.1167 ЦК України, ст.ст.12, 81 ЦПК України не навів жодного належного доказу вини відповідача у спричиненні йому моральних страждань, а саме наявності причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням вказаних негативних наслідків. Недоведеність вини відповідача, виключає цивільно-правову відповідальність останнього за ст.1167 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі саме 5000,00 грн. Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння йому саме відповідачем моральних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Укрнафта»\~\~моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Інші доводи сторін на які вони посилаються, як на підставу відстоювання своєї позиції не спростовують висновків суду. \~Крім цього, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору та в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 992,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed