Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

14.02.2022 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, в якій прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частин доходу відповідача щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що сторони з 03.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сімейні відносини між ними припинено, у листопаді 2021 року відповідач залишив спільне місце проживання, та повідомив про намір звернутися до суду про розірвання шлюбу. Проте на даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, а позивач здійснює догляд за малолітньою дитиною по досягнення нею трирічного віку. У зв`язку потребою у матеріальній допомозі та з посиланням на положення ст.ст. 80 Сімейного кодексу України, звернулася за захистом своїх прав. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 07.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , яке надійшло до суду 09.08.2022 року, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову, а також позивачем не надано належних та допустимих доказів (а.с.25-27). У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив зупинити розгляд справи у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 13.10.2022 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи було відмовлено, тому повторне клопотання з тих самих підстав свідчить про зловживання процесуальними правами та намагання відповідача затягнути розгляд справи. У зв`язку з цим, вказане клопотання суд залишає без розгляду. Враховуючи те, що відповідач повторно звернувся з клопотання до суду, що свідчить про обізнаність відповідача про розгляд справи, інших заяв та клопотань до суду не подав, вказана справа стосується стягнення аліментів та розглядається у спрощеному позовному провадженні, сторонами висловлені правові позиції стосовно заявлених позовних вимог, однак справа понад 10 місяців залишається не розглянутою, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а тому розглядає на підставі наявних у справі матеріалах. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторони перебувають у зареєстровану шлюбі з 03.09.2011 року, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона, працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком-батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , з якою проживає дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом Територіального центру надання соціальних послуг Московського району міста Харкова (а.с. 37). Згідно з довідкою Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.09.2022 року за № 69395380 [PERSON] не отримувала аліменти з гр. [PERSON] за період з 28.01.2022 року по 31.07.2022 року., загальна сума заборгованості складає 31215,33 грн. Таким чином, вбачається, що Фрунзенським районним судом м, Харкова видано 08.02.2021 року виконавчий лист № 645/389/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 28.01.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи те, що з відповідача вже стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а також те, що він може надавати матеріальну допомогу, що підтверджується довідкою з податкової служби, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнававши розмір аліментів на утримання матері у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати щодо вимоги про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, а саме судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial