Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно колишнього колгоспного двору, в якій просять визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивач в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Микулинецької селищної ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 142 від 30 серпня 2022 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані - [PERSON] , 1930 р.н., [PERSON] , 1939р.н., [PERSON] , 1970 р.н. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, [ADDRESS] були - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 травня 2005 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 4. За життя [PERSON] не склав заповіт, на належну йому на праві особистої власності 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої Микулинецькою селищною радою № 141 від 30 серпня 2022 року на день смерті [PERSON] [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , 1939 р.н. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За вказаних обставин [PERSON] успадкувала належну її покійному чоловіку на праві особистої власності 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2016 року [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 67. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, яке за законом належатиме їй на день її смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і все на що вона матиме право за законом сину - [PERSON] . [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] . Однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний померлій [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] . Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , як за спадкоємцем за заповітом, та визнавши за [PERSON] право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved