Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

У вересня 2021 року позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, витрат на правничу допомогу та судового збору. Позовні вимоги мотивуючи тим, що 2 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 11998939-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] . 29 січня 2020 року о 20:40 в місті Києві по вулиці Анни Ахматової, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 19 лютого 2021 року відповідача [PERSON] визнано винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. На підставі страхового акту № 2095971-1 від 12.02.2020, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 8 808 грн. 52 коп., що підтверджуються платіжним дорученням № 5292 від 12.02.2021. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/181552860, згідно якого передбачено безумовну франшизу в розмірі 2 500 грн., яка повинна бути відшкодована відповідачем. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Проте зі сторони відповідача в добровільному порядку заборгованість не сплачена. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року справу передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва для розгляду (а.с. 53-54). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених недоліків (а.с. 62). Після усунення зазначених недоліків (а.с. 70-71) ухвалою суду від 11 липня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін на 26 вересня 2022 року (а.с. 72). Повідомленням суду від 3 серпня 2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 73). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11 липня 2022 року разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. У матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 77-78, 84-85)). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 2 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 11998939-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 19-26). 29 січня 2020 року о 20:40 в місті Києві по вулиці Анни Ахматової, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду ТЗ - заява на виплату від 06.02.2021, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку (а.с. 29-30). Вина відповідача [PERSON] в цій дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Дарницького районного суду м. Києві від 19 лютого 2021 року, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню (а.с. 27-28). Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № 2095971-1 від 12.02.2020 (а.с. 36), ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «JAС S» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 8 808 грн. 52 коп., що підтверджуються платіжним дорученням № 5292 від 12.02.2021 (а.с. 37). Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/181552860, за яким було передбачено безумовну франшизу у розмірі 2 500 грн., яка на думку позивача має бути відшкодована на його користь відповідачем у повному обсязі. З метою досудового врегулювання спору, 20 липня 2021 року за вих. № ВФ/2095971-1 відповідачеві направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу, проте в добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатив (а.с. 39). 7 липня 2021 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 07/07/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с. 12-17). Згідно з Додатком №1 до Договору № 07.07.2021 про відступлення права вимоги від 07.07.2021 вбачається, що борг [PERSON] перед ФОП [PERSON] становить 2 500 грн. (а.с.18). Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування тільки якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Умовами п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, франшиза це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В даному випадку такою особою є відповідач. Як убачається з матеріалів справи, умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу автомобіля марки «Land Rover» державний номерний знак [NUMBER] , передбачено розмір франшизи 2 500 грн. Таким чином, оскільки в досудовому порядку сторони вказане питання добровільно не вирішили, тому франшиза як матеріальний збиток підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року; додатковою угодою № 971 до договору; актом здачі-прийняття робіт та квитанцією № Р24А900340243А28180 від 03.08.2021 (а.с. 40-44). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 1) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved