Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач - [PERSON] , через свого представника - адвоката Драченка В.В., звернулася у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до ТзОВ «ТТВК» про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення коштів та моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів. Третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: ФОП [PERSON] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 04 лютого 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ТТВК» від імені, та за дорученням якого на підставі Агентського Договору на реалізацію туристичного продукту № ТА365/05/21 від 24.05.2021 діяла ФОП [PERSON] укладено договір на туристичне обслуговування № 5912105 (надалі Договір). Розділом 2 Договору визначено, що Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста (Замовника) надати комплекс туристичних послуг, а Турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити його. Бронювання здійснюється Турагентом в системі бронювання Туропертаора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою Туроператором формою, що наведена у Додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.3.2.1 Договору, Туроператор через тур агента зобов`язаний здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені Туристом, у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені Договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту Туристом у строки, встановлені Договором. Згідно додатку № 1 Туроператор зобов`язується забезпечити надання туристичного продукту/туру за маршрутом Бориспіль/Хургада, груповий трансфер Хургада/аеропорт HRG до готелю Хургада Le Pacha Recort та в зворотному напрямку в період з 19.04.2022 по 26.04.2022 та медичного страхування туристів від нещасних випадків, усього на суму 64 200,00 гривень. 04 лютого 2022 року позивачем сплачено на користь ФОП [PERSON] 14 000,00 грн. та наступного дня ще 5 300,00 грн. Решта суми згідно виставлених рахунків відповідача мала б бути сплачена до 04 квітня 2022 року. Указом Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався указами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 17 травня 2022 року, наслідком яких стало закритим регулярне пасажирське авіасполучення через державний кордон України з 24 лютого 2022 року. Пунктами 3.2.8. Договору передбачено, що у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладені в листі бронювання, Туроператор зобов`язаний через Турагента повернути Туристу усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт. Відповідно до п.5.11 Договору передбачено, що у випадку невиконання Договору з боку Туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. 09 червня 2022 року представник позивача звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів № 126-06, однак остання повернулась відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. На даний час, Турпродукт, визначений Договором № 1 до Договору не отриманий позивачем, а оплачені грошові кошти Туроператором не повернуті [PERSON] . Як зазначалось, указами Президента України з 24 лютого по 23 серпня 2022 року впроваджено воєнний стан, тобто в період заброньованого туру - ні регулярні, ні чартерне авіасполучення через державний кордон України є неможливими. Сертифікатом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за № 202402.0-7.1 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації з 24 лютого 2022 року засвідчено та підтверджено форс-мажорні обставини для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору, зобов`язання/обов`язок, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Разом з тим, саме по собі запровадження воєнного стану не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовила саме війна. Особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між провадженням воєнного стану та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором, а також в частині повернення позивачу фактично сплачених ним грошових послуг, враховуючи, що туристичні послуги останньому надані не були. Таким чином, враховуючи, що ТОВ «ТТВК», діючи в особі Туроператора порушило умови Договору на туристичне обслуговування № 5912105 від 04 лютого 2022 року, не надало передбачені послуги та не повернуло [PERSON] повну суму сплачених коштів за замовлені туристичні послуги згідно Договору, позивач та її представник вважає, що існують підстави для розірвання договору та стягнення з відповідача сплачених коштів позивачем у повному обсязі. В свою чергу, за змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Таким чином, представник позивача, вважає, що [PERSON] завдано моральних страждань, які сталися через те, що в результаті зірваного відпочинку та неповернення коштів відповідачем - вона пережила глибокий психологічний стрес, втрату душевного спокою, погіршення сну і стан здоров`я в цілому, що в сою чергу, вплинуло на реалізацію намірів та ділових стосунків. На даний час, кошти які притримує відповідач, [PERSON] могла б спрямувати на розвиток своїх дітей або на підтримку Збройних Сил України. За вказаних обставин, розмір моральної шкоди, сторона позивача оцінює в 4 000,00 грн. З урахуванням викладеного, представник позивача просить розірвати договір на туристичне обслуговування № 5912105 від 04 лютого 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» та [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивача 19 300,00 грн. матеріальної шкоди та 4 000,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою суду від 15.07.2022 по справі відкрито провадження та призначене судове засідання. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання 01 грудня 2022 року позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Драченко В.В. не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку. До початку судового адвокат Драченко В.В. подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, вимоги викладені в позовній заяві підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи. Третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання, яке призначене 01 грудня 2022 року не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, судом повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом. До початку судового засідання представник третьої особи - адвокат Топоров О.Ю., подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника ФОП [PERSON] . У судове засідання представник відповідача ТзОВ «ТТВК» не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку неодноразово. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст.280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Судове засідання з розгляду справи було призначене на 01 грудня 2022 року, проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч.13 ст.7, ч.9 ст.10, ст.11, ч.2 ст.247 ЦПК України, внаслідок чого, відповідно встановлених приписів ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (01.12.2022), а дату складання повного тексту рішення 06 грудня 2022 року, що відповідає правовій позиції, сформованої Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 04 лютого 2022 року [PERSON] з одного боку та ФОП [PERSON] , та «Магнолія» надалі турагент, що діє від імені і за дорученням ТзОВ «ТТВК», надалі туроператор, на підставі агентського договору № ТА365/05-21 по реалізації туристичних продуктів від 24.05.2021, з іншого боку, уклали договір на туристичне обслуговування № 5912105. Відповідно до п.2.1 Договору на туристичне обслуговування, Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням туриста (Замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти та оплатити їх. П.2.2 Договору, бронювання здійснюється Турагентом в системі бронювання Туропертаора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою Туроператором формою, що наведена у Додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.3.2.1 Договору, Туроператор через Турагента зобов`язаний здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені Туристом, у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені Договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту Туристом у строки, встановлені Договором. Пунктами 3.2.8. Договору передбачено, що у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладені в листі бронювання, Туроператор зобов`язаний через Турагента повернути Туристу усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт. Відповідно до п.5.11 Договору передбачено, що у випадку невиконання Договору з боку Туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. Згідно додатку № 1 до Договору на туристичне обслуговування Туроператор зобов`язується забезпечити надання туристичного продукту/туру за маршрутом Бориспіль/Хургада, груповий трансфер Хургада/аеропорт HRG до готелю Хургада Le Pacha Recort та в зворотному напрямку в період з 19.04.2022 по 26.04.2022 та медичного страхування туристів від нещасних випадків. Загальна вартість туристичного продукту в гривні відповідно до додатку № 1 до Договору на туристичне обслуговування становить суму у розмірі 64 000,00 грн. Відповідно до квитанції «Приватбанк» № 0.02445312887.1 від 04 лютого 2022 року позивачем [PERSON] сплачено 14 000,00 грн. вартості туристичного продукту (а.с. 12). В подальшому, 08 лютого 2022 року, [PERSON] сплатила 5 300,00 грн. вартості туристичних послуг, що підтверджується розрахунковою квитанцією № ПН341 відповідно до Договору від 04 лютого 2022 року (а.с. 13). У відповідь на адвокатський запит, який був направлений 09 червня 2022 року за № 125-06 про надання підтвердження про перерахування суми в розмірі 19 3000,00 грн. туроператору ТОВ «ТТВК», Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , надіслана копії рахунків та платіжних доручень про перерахування коштів (а.с. 14-15). Так, платіжним доручення № 75 від 08 лютого 2022 року підтверджено, що ФОП [PERSON] сплатила на користь ТОВ «ТТВК» грошові кошти в сумі 8 800,00 грн., як сплату туристичних послуг згідно рахунку № 5912105 від 05 лютого 2022 року (а.с. 17). Платіжним доручення № 76 від 08 лютого 2022 року підтверджено, що ФОП [PERSON] сплатила на користь ТОВ «ТТВК» грошові кошти в сумі 6 500,00 грн., як сплату туристичних послуг згідно рахунку № 5912069 від 05 лютого 2022 року (а.с. 19). Платіжним доручення № 77 від 08 лютого 2022 року підтверджено, що ФОП [PERSON] сплатила на користь ТОВ «ТТВК» грошові кошти в сумі 4 000,00 грн., як сплату туристичних послуг згідно рахунку № 5912123 від 05 лютого 2022 року (а.с. 21). 09 червня 2022 року представник позивача звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів № 126-06, однак остання повернулась відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Указом Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався указами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 18 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, наслідком яких стало закритим регулярне пасажирське авіасполучення через державний кордон України з 24 лютого 2022 року. Таким чином турпродукт, визначений у Додатку 1 до Договору на туристичне обслуговування не отриманий позивачем, а оплачені грошові кошти Туроператором не повернуті позивачу. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині першій статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно зі статтею 5 Закону України Про туризм туристичні оператори юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України Про туризм за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (частина восьма статті 20 Закону України Про туризм). Відповідно до ч.9 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Відповідно до ч.10 ст.20 Закону України «Про туризм» турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Як зазначалося, Указом Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався указами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 18 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, наслідком яких стало закритим регулярне пасажирське авіасполучення через державний кордон України з 24 лютого 2022 року. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин. Разом з тим, саме по собі запровадження карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором, а також в частині повернення позивачу фактично сплачених ним грошових послуг, враховуючи, що туристичні послуги останньому надані не були. За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч.2 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Разом з тим, встановлено, що відповідач не намагався довести надання послуг за укладеним договором до кінця та завершити надання послуг чи повернути кошти, за невиконані обов`язки, позивачу, не зв`язувався із клієнтом та не пропонував жодних компромісних вирішень питань при реалізації договору. Таким чином, враховуючи, що відповідач, порушив умови Договору на туристичне обслуговування № 5912105 від 04 лютого 2022 року, не надав передбачені послуги та не повернув позивачу повну суму сплачених коштів за замовлені туристичні послуги згідно договору, суд вважає, задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору та стягнення з відповідача сплачених коштів позивачем у повному обсязі. Стосовно відшкодування моральної шкоди слід зазначити, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні даного спору про стягнення моральної шкоди слід встановити: факт заподіяння позивачу шкоди; протиправність діяння відповідача (відповідачів); наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів). При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно із Глобальним етичним кодексом туризму, туристичну діяльність необхідно здійснювати в гармонії із специфічними особливостями і традиціями приймаючих регіонів і країн, дотримуючись при цьому їх законів, звичаїв і традицій. Також у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п. 9 вказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням встановлених судом обставин, при вирішенні питання щодо задоволення моральної шкоди, судом також взято до уваги загальновідомі обставини, на які також посилається позивач, щодо введення на території України із 24 лютого 2022 воєнного стану, що унеможливило б виконання умов підписаного договору чоловічою частиною відпочиваючих, враховуючи непрогнозовані події у перші дні повномасштабної війни, також взято до уваги, що позивач не сплатив всю суму по даному договору, а обмежився сплатою частини в сумі 19 300 грн. Тому, встановлено, позивачу завдано моральних страждань, які сталися через те, що в результаті зірваного відпочинку та неповернення коштів відповідачем - вона пережила глибокий психологічний стрес, втрату душевного спокою, погіршення сну і стан здоров`я в цілому, що в сою чергу, вплинуло на реалізацію намірів та ділових стосунків. На даний час, кошти які притримує відповідач, [PERSON] могла б спрямувати на розвиток своїх дітей або на підтримку Збройних Сил України, однак, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково у розмірі 2 000 грн., що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав, як і не спростував надані докази. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 992 грн. 40 коп., як визначено ст.141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та,

Outcome: partial