Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позов мотивовано тим, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося та відповідач пішов з сім`ї та проживає окремо. Неповнлітній син постійно проживає з позивачкою та знаходиться та її утриманні. Разом з тим, для врегулювання питання проживання дитини, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 18.01.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. За клопотанням сторони позивача 07.06.2022 року витребувано зі Служби у справах дітей ВМР висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. В судове засідання позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] не з`явилися. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок служби. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що від спільного шлюбу у сторін спору народився син. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Позивачка [PERSON] , відповідач [PERSON] та їхній син [PERSON] є внутрішньо-переміщеними особами, що підтверджується відповідними довідками: №509-624766 від 29.11.2017 року, Довідка №50-625358 від 04.05.2015 року та Довідка №50-623307 від 13.04.2016 року (а.с.7,14-15). Відповідно до Довідки №243 від 24.09.2021 року [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З Характеристики [PERSON] вбачається, що з 28.02.2015 року по теперішній час вона працює в Донецькому національному університеті ім.В.Стуса на посаді доцента кафедри інформаційних систем управління факультету інформаційних і прикладних технологій. [PERSON] рішучий, відповідальний, цілеспрямований працівник. Взаємовідносини з колективом склалися хороші, підтримує співробітників в складний період, але при цьому дотримується корпоративних правил і норм. (а.с.12-13). Згідно Довідок про доходи [PERSON] за період з березня 2015 року по грудень 2015 року загальний заробіток складає 71 037,55 грн., за 2016 рік - 85 469,20 грн., за 2017 рік - 95 252,36 грн., за 2018 рік - 133 077,56 грн., за 2019 рік - 201 483,15 грн., за 2020 рік - 222 957,53 грн. за січень 2021 року по серпенб 2021 року - 158 451,68 грн. (а.с.16-22). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1ст.З Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/131980 від 04.07.2022 року, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.58-60). Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про необхідність визначити місце постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 41 ЦПК України судові вирати стягнути з відповідача. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 155, 157, 160,161 СК України,

Outcome: approved