Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 4 000,00 доларів США повністю до написання розписки. Відповідач зобов`язувався повернути усю суму позики не пізніше 31 грудня 2021 року. 07 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2 000,00 доларів США повністю до написання розписки. Відповідач зобов`язувався повернути усю суму позики не пізніше 01 березня 2022 року. 10 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2 000,00 дол. США повністю до написання розписки. Відповідач зобов`язувався повернути усю суму позики не пізніше 21 лютого 2022 року. Позивач передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується текстом трьох розписок, а відповідач жодних дій щодо їх повернення не вчинив. Враховуючи наведене просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики в розмірі 8 000 доларів США, а саме за розписками від 14.12.2021 року, 07.02.2022 року, 10.02.2022 року, а також витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 21.10.2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що він не заперечує факту підписання розписок, однак зазначає, що в усіх розписках кредиторам, ним зазначалася преміальна сума повернення їм сум преміальних бонусів разом з сумою реально наданих позичальнику кредиторами коштів, що в розписках записувалось однією сумою їх запозичення. Вищевказана процедура оновлення розписок була ідентичною ним з [PERSON] і його компаньйоном [PERSON] , які реально надавали відповідачу свої спільні кошти виключно в національній валюті України. Як з`ясувалось позивачем тепер, [PERSON] разом зі [PERSON] за халатності або у своїх корисних цілях, не проводили знищення попередніх розписок. Спираючись на недостовірну інформацію, [PERSON] разом зі [PERSON] , думали, що відповідач в липні цього року продав елітну квартиру та навмисно затримуючі повернення їм реально наданих відповідачу під розписку від 14.12.2021 року 42 000 гривень з трьох кратним преміальним бонусом, вирішили витребувати з відповідача 4000 доларів США, ігноруючи їхню первинну домовленість про виплату ним коштів у розмірі 4000 доларів США виключно за фактом дати продажу квартири. Тому, він запропонував [PERSON] , для вирішення вимоги повернення йому реально наданих 14.12.2021 р. 42 000 гривень, другий варіант їхніх домовленостей і в присутності його колеги [PERSON] як свідка, відповідач передав свій оригінал табеля [PERSON] на доплату його пенсії за пенсійною справою № 09003002736 за дорученням № Д 0903002726 у розмірі 83571,50 грн. [PERSON] погодився на таку пропозицію компенсації його займа, але досі не розпочав виконувати узяте на себе зобов`язання, розраховуючи на виплату йому 4000 доларів США іншими шляхами, включаючи судовий, повернення йому ним обіцяних коштів. Що стосується його розписки від 07.02.2022 р., то [PERSON] 07.02.2022 р. реально передав відповідачу 19 000 грн. Розписка була написана, за відсутності паперу, в одному екземплярі, однією сумою разом з преміальним бонусом та сумою реально наданих відповідачу коштів як позичальнику. Прочитав підписаний екземпляр тексту розписки від 07.02.2022 р. він з [PERSON] прийшли до висновку, що зміст фрази в ньому «в період з 23.07.2021 р по 14.12.2021 р. позичав у [PERSON] грошові кошти в загальній кількості 2000 доларів США» немає конкретики за датами та сумами написаних в цьому періоді розписок. Зазначає, що він з позивачем прийняли рішення замість цієї розписки від 07.02.2022 р. скласти з тою ж загальною сумою реально наданих позивачу коштів 19 000 грн. та преміальним бонусом, що і було зроблено ним разом з [PERSON] 10.02.2022 р. [PERSON] сказав, що він провів ліквідацію всіх складених ними попередніх розписок. В позові суду з`явилась та сама розписка від 07.02.2022 року з підписом «свідка» [PERSON] . Теж саме стосується «підпису» розписки «свідком» [PERSON] від 10.02.2022 року, який без його з [PERSON] присутності, як і 07.02.2022 року на прохання [PERSON] учинив свій підпис «свідка» тільки на екземплярі [PERSON] забувши про наявність його підписаного разом с [PERSON] другого екземпляру. За весь період його співпраці [PERSON] реально було передано йому 61000 грн. Так як позивач [PERSON] прийняв рішення на повернення йому реально переданих коштів в борг в сумі 61000 грн., він користуючись їхньою з позивачем попередньою домовленістю, зобов`язується повернути вказаний борг з доплатою суми двох кратної максимальній депозитній річній ставці банків ( на даний час 17% ) за розписками від 14. 12.2021 р. та 10.02.2022 р. за період з 14.12.2022 р. по 21.02.2022 р., а також розмір оплати адвоката Бондарчука А.М. в сумі 10000 грн. з пенсійного нарахування відповідача згідно законодавства. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково заперечив проти заявленого позову, посилаючись на поданий відзив. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розписки про отримання в борг коштів від 14.12.2021 року вбачається, що [PERSON] одержав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 доларів США, та зобов`язувався повернути кошти в повному обсязі своєчасно до 31.12.2021 року, без сплати відсотків за користування ними. Як вбачається з розписки від 07.02.2022 року [PERSON] даною розпискою підтвердив, що за період з 23.07.2021 року по 14.12.2021 року позичив у [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 2 000 доларів США або еквівалент в національній валюті на дату повернення боргу, яку зобов`язувався повернути до 01.03.2022 року. З розписки про отримання в борг коштів від 10.02.2022 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі еквівалентної 2 000 доларів США, та зобов`язувався повернути грошові кошти в повному обсязі своєчасно до 21.02.2022 року, без сплати відсотків за користування ними. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив передачу позивачем відповідачу грошових коштів в доларах США. У зазначених в розписках строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув, доказів протилежного відповідачем надано не було. Наведені у відзиві на позовну заяву обставини написання розписок, не свідчать про відсутність зобов`язання та не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути прийняті до уваги. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання. Відповідно до розписок від 14.12.2021 року, 07.02.2022 року, 10.02.2022 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 та постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договорами позики від 14.12.2021 року, 07.02.2022 року та від 10.02.2022 року підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути суми боргу за договором позики від 14.12.2021 року у розмірі 4 000 Доларів США; за договором позики від 07.02.2022 року у розмірі 2 000 доларів США; за договором позики від 10.02.2022 року у розмірі 2 000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 17.06.2022 року між позивачем та адвокатом Боднарчук А.М. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язувався надати клієнту юридичну допомогу з приводу захисту прав та законних інтересів у Івано-Франківському міському суді за позовом [PERSON] про стягнення боргу (п.1.1 Договору). П.3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 року сторони погодили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору клієнт сплачує адвокату винагороду визначеною додатком №1 до цього Договору, а саме в розмірі 10 000 грн. Згідно п.4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 року розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору та акту приймання передачі виконаної роботи. Як вбачається з додатку №1 до Договору від 17.06.2022 року сторони погодили розрахунок гонорару за надані адвокатом послуги на суму 10 000 грн. 17.06.2022 року сторонами підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 року, з якого вбачається, що адвокатом надані [PERSON] послуги з ознайомлення із документами клієнта, усна консультація вартістю 1 000 грн. та тривалістю 1 година; вивчення та аналіз судової практики вартістю 1 000 грн., та тривалістю 1 година; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів, виготовлення копій вартістю 3 000 грн. та тривалістю 3 год., складання інших процесуальних документів (відзиву, клопотань, заяв тощо) вартістю 2 000 грн. та тривалістю 3 години; представництво позивача у судовому засіданні, в залежності від кількості засідань вартістю 3 000 грн. та тривалістю 3 години. Згідно довідки адвоката [PERSON] та квитанції до прибуткового касового ордера №06 від 17.06.2022 року [PERSON] сплачено 10 000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 17.06.2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень 00 копійок. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved