Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на період карантину установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, у державній службі зайнятості було спрощено процедуру подання документів. 01.05.2020 відповідач [PERSON] через Єдиний портал державних послуг «ДІЯ» подав до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, в якій власноруч зазначив, що не відноситься до категорії зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Повідомив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ №НТ200504 від 04.05.2020 [PERSON] надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 04.05.2020. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ №НТ200805 [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію відповідача як безробітного з 23.06.2020 у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а у період карантину - з дати останнього фактичного підтвердження безробітним наміру перебувати у статусі безробітного. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним фондом України, позивачем було виявлено інформацію про перебування відповідача в трудових відносинах з ТОВ «ОМЕГА» з травня 2020 року. 27.01.2021 Дніпровським міським центром зайнятості було складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 12, згідно якого встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Омега» з 15.05.2020. 18.02.2021 Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості видано наказ № 25/278-02/21 про повернення [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю та відповідачу направлено лист-повідомлення від 19.02.2021 № 278.5-740/21 про необхідність повернути суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, однака в добровільному порядку [PERSON] грошові кошти не повернув. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 1281,71 грн. та витрати по сплаті судового бору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2022 прийнято до розгляду справу та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений. На адресу суду 08.12.2022 від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 01.05.2020 відповідач [PERSON] через Єдиний портал державних послуг «ДІЯ» звернувся до Оболонського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.10-13). У поданій заяві про надання статусу безробітного, відповідач зазначив, що не відноситься до категорії зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 04.05.2020 №НТ200504 відповідачу було надано статус безробітного з 04.05.2020 та призначено виплату матеріальної допомоги по безробіттю, починаючи з 04.05.2020. За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 05.08.2020 №НТ200805 [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію відповідача як безробітного з 23.06.2020 у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а у період карантину - з дати останнього фактичного підтвердження безробітним наміру перебувати у статусі безробітного. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про зайнятість населення» позивач здійснює реалізацію державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційно-аналітичну систему центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію, що надходить від територіальних органів у процесі діяльності, зокрема від громадян, роботодавців та органів державної влади. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним фондом України, позивачем було виявлено інформацію про перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «ОМЕГА» з травня 2020 року. Пунктом 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, п. п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13 лютого 2009 року №7-1, (далі - Порядок №60) розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд), за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. У результаті проведення розслідування цього страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, Дніпровським міським центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення №12 від 27.01.2021, згідно висновків якого встановлено, що документи, які надано ТОВ «ОМЕГА» підтверджують трудові відносини [PERSON] з підприємством, а саме працевлаштування з 15.05.2020. Відділом бухгалтерського обліку Київського міського центру зайнятості 16.02.2021 за №109 складено довідку-розрахунок, відповідно до якого відповідач, який був зареєстрований як безробітній в Оболонській районній філії КМЦЗ отримав допомогу по безробіттю за період з 15.05.2020 по 22.06.2020 у розмірі 1281,71 грн, яка підлягає поверненню (а.с. 19). Згідно з наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості визнано виплачене матеріальне забезпечення [PERSON] за період з 15.05.2020 по 22.06.2020 у розмірі 1281,71 грн безпідставним та таким, що підлягає поверненню з вини особи (а.с. 20-21). Відповідачу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення від 19.02.2020 з пропозицією повернути суму виплаченого матеріального забезпечення. Проте, відповідач у добровільному порядку вищезазначені кошти не повернула (а.с.22). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач з 15.05.2020 був працевлаштований, а відтак не мав права перебувати на обліку в Оболонській районні філії КМЦЗ та отримувати матеріальне забезпечення. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. У статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» вказано, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Статтею 44 вказаного Закону визначено, що зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц). Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про зайнятість населення» формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення забезпечують у межах своїх повноважень Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування. Відповідно до положення про Київський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) 29 вересня 2017 року №140, Київський центр зайнятості є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах. Одним з основних завдань регіонального центру зайнятості є надання соціальних послуг, нарахування та виплата матеріального забезпечення відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та « Про зайнятість населення», відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством, серед іншого, здійснює контроль за використанням коштів Фонду та має право у межах компетенції діяти від імені Фонду. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач під час перебування на обліку та в період одержання допомоги по безробіттю був прийнятий на роботу до ТОВ «ОМЕГА» про що всупереч нормам ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомив про вказане, у зв`язку з цим, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми грошових коштів у розмірі 1281,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2481,00грн.

Outcome: approved