Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач подала до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 23 лютого 2013 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивач не згоден. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте згідно із заявою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна та наполягає на розлученні. Просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою просить справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 лютого 2013 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрований 23 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 68. Від шлюбу, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та доньку [PERSON] [INFO] відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.6-7). З наведених у позові позивачем обставин вбачається, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст.110 СК України, не встановлено. Згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Статтею 51 Конституції України та приписами ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « [PERSON] ». За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, в своїй позовній заяві, поданій до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору на її користь не звертається, тому судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved