Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просила заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання, наближатися до місця проживання на 300 м, вести листування, телефонні розмови або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також здійснювати її розшук у разі її перебування за власним бажанням у невідомому місці, переслідувати і спілкуватись у будь-який спосіб. Заяву обґрунтувала тим, що [PERSON] , який являється її сином, починаючи з 2009 року застосовує до неї фізичне, психологічне та економічне насильство, погрожує фізичною розправою, ображає, принижує, вимагає грошей, певних матеріальних благ для себе, застосовує фізичну силу, б`є її, виганяє з дому. Після закінчення технікуму, її син почав приймати наркотики, та приймає до цього часу. Тричі відбував покарання за крадіжки і грабіж. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2011 року [PERSON] був засуджений до позбавлення волі на 4 роки. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року він засуджений до позбавлення волі на 3 роки 1 місяць, вироком того ж суду від 30.10.2018 року він засуджений до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. Маючи не зняту і не погашену судимість, в липні 2019 року він вчинив повторне викрадення чужого майна, та вироком Дніпровського районного суду від 13.08.2019 року засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки. Після звільнення з ув`язнення в серпні 2022 року, [PERSON] ніде не працює, вимагає у неї (заявниці) гроші, знущається з неї. На початку жовтня він приставив до її горла ніж, кричав, погрожував, опустив головою в унітаз, вимагав щоб вона віддала йому квартиру, або дала 100 000 гривень. Побоюючись за своє життя, вона була вимушена втекти з дому. З 07.10.2022 року по теперішній час вона проживає у Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства Київського міського центру рівності, запобігання та протидії насильству. 26.10.2022 року вона звернулась на Урядову гарячу лінію з ГУНП у м. Києві. В черговій частині Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за ЄО № 53959 від 26.10.2022 року зареєстровано її звернення щодо неправомірних дій з боку сина, та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серія ВАВ № 488166 та направлено на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися за допомогою смс-повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана заява зареєстрована у Дніпровському районному суді м. Києва 07.12.2022 року. 07.12.2022 року проведено автоматизований розподіл справи між суддям. 07.12.2022 року матеріали передані на розгляд. Ухвалою від 07.12.2022 року відкрито провадження та викликано сторін. По даній справі заявниця просить суд - заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання, наближатися до місця проживання на 300 м, вести листування, телефонні розмови або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також здійснювати її розшук у разі її перебування за власним бажанням у невідомому місці, переслідувати і спілкуватись у будь-який спосіб. Вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2009 року син застосовує до неї фізичне, психологічне та економічне насильство, погрожує фізичною розправою, ображає, принижує, вимагає грошей, певних матеріальних благ для себе, застосовує фізичну силу, б`є її, виганяє з дому. На початку жовтня він приставив до її горла ніж, кричав, погрожував, опустив головою в унітаз, вимагав щоб вона віддала йому квартиру, або дала 100 000 гривень. На даний час вона проживає в Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства Київського міського центру рівності, запобігання та протидії насильству, оскільки побоюється за своє життя. На підтвердження викладених обставин заявник надала ряд документів. Встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2011 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі, звільнений з ДУ «Бучанська ВК (№85)» Київської області 27.10.2017 року по відбуттю покарання. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2018 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, та звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2019 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до постанови Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.07.2009 року, [PERSON] 06.07.2009 року, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння почав просити гроші у своєї матері [PERSON] , та на ґрунті неприязних відносин вчинив з нею сварку, ображав її нецензурно, погрожував словесно фізичною розправою. Згідно постанови Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.12.2009 року, [PERSON] 27.12.2009 року, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння почав просити гроші у своєї матері [PERSON] , та на ґрунті неприязних відносин вчинив з нею сварку, ображав її нецензурно, погрожував словесно фізичною розправою. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11874/18 від 08.08.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, останній 26.07.2018 року о 08.20 годині за місцем мешкання вчинив сімейну сварку з матір`ю. [PERSON] визнано винним за вчинення вказаного адміністративного правопорушення. В постанові Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/312/19 від 15.02.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вказано, що він 25.12.2018 року о 23.00 годині за місцем мешкання ( [ADDRESS] ) вчинив насильство в сім`ї. Постановою від 01.04.2019 року (справа № 4842/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1791/19 від 05.02.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, останній 03.01.2019 року о 18.30 годині перебуваючи за місцем мешкання вчинив домашнє насильство по відношенню до матері [PERSON] . Постановою суду від 16.04.2019 року (справа № 755/4213/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/8299/19 від 30.05.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, останній 08.05.2019 року та 09.05.2019 року за місцем мешкання вчинив сімейну сварку. Постановою суду від 14.08.2019 року (справа № 755/12285/19) [PERSON] визнано винним за вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/4028/19 від 03.04.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 16.02.2019 року о 16.30 годині за місцем мешкання вчинив домашнє насильство щодо матері [PERSON] . Постановою суду від 10.06.2019 року (справа № 755/7788/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. 21.10.2022 року Дніпровським УП ГШУНП у м. Києві на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 488166, згідно якого 17.10.2022 року за місцем мешкання вчинив сімейну сварку відносно матері. Матеріали даної справи передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 755/11290/22). В поясненнях від 18.10.2022 року [PERSON] вказала, що її син [PERSON] систематично вчиняє відносно неї психологічний тиск, погрожує фізичною розправою, принижує її, вважає, що квартира його, а вона «ніхто». Висловлюється нецензурною лайкою, бажає щоб вона звільнила квартиру. 17.10.2022 року [PERSON] прийшовши додому ввечері, приблизно з 22.00 години до 00.30 години 18.10.2022 року чинив на неї психологічний тиск, казав, що дає два дні для прийняття рішення мирним шляхом щодо надання йому 100 000 грн., і якщо вона не зрозуміє, він бути вирішувати вже іншим шляхом. Погрожував фізичною розправою: «тільки один дзвінок і її прийдуть запакують в чорний мішок і вивезуть». Він веде себе неадекватно, говорить щоб вона померла. Вона (заявниця) побоюється за власне життя. В поясненнях від 22.10.2022 року [PERSON] вину визнав, просив суворо не карати. Згідно Довідки Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству (КМЦГР) № 051/043-042-зв віл 22.11.2022 року [PERSON] ( [INFO] ) перебуває в Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі Київського міського Центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству з 07.11.2022 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у ст. 1 визначає: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується на таких засадах: гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать у тому числі суди. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» серед прав постраждалих осіб передбачено: право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення особисто або через свого представника до суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Як зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 05.03.2020 року по справі № 755/5273/20 (провадження № 61-13080св19) - «Верховний Суд виходить з того, що звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують факт вчинення особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом № 2229-VІІІ. Враховуючи наведені обставини та те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо матері, яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] по відношенню до його матері [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved