Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Адвокат Сідун О.С., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 30.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №137. Від даного шлюбу у сторін народився син : [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні стосунки у позивача та відповідача не склалися, що стало причиною для звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач систематично вживав алкогольні напої, вчиняв сварки, ображав та принижував позивачку. Така поведінка Відповідача впливала на психофізичний розвиток їх спільного сина. Вказує, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, сином не цікавиться та не піклується, натомість, без будь-яких причин та пояснень відмовляється надати дозвіл на виїзд їхнього сина за кордон. Позивачка має намір поїхати з сином, який повністю перебуває на її утриманні та вихованні за кордон, для проведення загального оздоровлення та відпочинку, а поведінка відповідача без належного обґрунтування чинить перешкоди у виїзді за кордон їхнього сина. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в країни Європейської Співдружності, Болгарію, Грецію, Ізраїль, Туреччину, Єгипет, Велику Британію, Сполучені Штати Америки, Азію, та інші країни малолітньому сину - [PERSON] , [INFO] у супроводі матері [PERSON] , без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Сідун О.С. позов підтримала з викладеними в такому мотивами та просила його задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Представник виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Органу опіки та піклування Шатров В.В. в судове засідання не з`явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. При ухваленні рішення просив максимально врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення адвоката Сідун О.С., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.08.2022 року, шлюб укладений 30.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання їх сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви, а саме із 10.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у судовому порядку підлягає захисту лише порушене, невизнане або оспорене право. І саме на позивача покладається обов`язок доводити факт порушення, невизнання або оспорення його прав відповідачем. У разі недоведеності таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову, не залежно від його обґрунтування. У даному випадку представник позивача звернулася до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Водночас згідно п.4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем Тобто у разі наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, той з батьків, з ким проживає дитина, не має жодних перешкод для виїзду разом з дитиною за кордон без згоди іншого з батьків, і звертатися до суду з цього приводу у такому випадку немає необхідності. Лише за відсутності відповідної заборгованості із сплати аліментів та наявності відмови іншого з батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на виїзд, виникає підстава для захисту відповідного права у судовому порядку, і при цьому такий захист відбувається у порядку спрощеного позовного провадження (п.3 ч.4 ст. 19 ЦПК України). У позовній заяві позивачем стверджується, що відповідач усунувся від обов`язку утримання дитини і позивач повністю матеріально забезпечує дитину. Водночас доказів щодо наявності чи відсутності заборгованості зі сплати аліментів та її розміру позивачем не надано. І саме у зв`язку з відсутністю таких доказів, дана справа розглядається у загальному позовному порядку (позаяк немає достатніх підстав стверджувати, що така справа підпадає під п.3 ч.4 ст. 19 ЦПК України). На дамку суду, через ненадання позивачем доказів щодо відсутності у відповідача відповідної заборгованості із сплати аліментів, є недоведеною та обставина, що позивач має якісь перешкоди для виїзду з дитиною за кордон без згоди батька. А отже недоведеним є факт порушення її прав відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Окрім того 24.02.2022 року в України на підставі указу Президента України №64/2022, введено військовий стан. У зв`язку з чим з 24.02.2022 року, виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону (п.2-3 Правил). На момент пред`явлення даного позову, як і на момент розгляду судом даної справи воєнний стан в Україні не скасовано. А отже будь-яких перешкод для виїзду з дитиною за кордон без згоди батька у період воєнного стану позивач не має. Що в свою чергу свідчить про передчасність поданого позову. Відтак, на думку суду, представником позивача подано передчасний позов і не доведено факту порушення прав відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Outcome: dismissed