Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 12.04.2019 в м. Києві на просп. Героїв Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Octavia Tour, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказує, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності та яка за довіреністю №НАР 315838 уповноважує [PERSON] представляти інтереси [PERSON] в органах нотаріату, органах ДАІ, в комісіях або будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань. Зазначає, що відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2019 [PERSON] визнано винуватою у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.04.2019. Посилається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно полісу № АК/8787907, в якому зазначена страхова сума у розмірі 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. Стверджує, що 10.06.2019 на картковий рахунок позивача було сплачено страхову виплату у розмірі 43 565,78 грн. При цьому позивач із даним розміром страхового відшкодування не погодилася, оскільки відповідно до висновку експертного дослідження № 01-16/07 від 16.07.2019, проведеного судовим експертом Кулішом О.В., матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 91 592,64 грн. З урахуванням викладеного вище, позивач просила суд стягнути із відповідача на користь позивача 47 807,94 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу, 1 500,00 грн. за проведені дослідження та збір доказів; 768,00 грн. судового збору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2019 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.11.2019 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідно до Звіту № 116_19_USG про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 29.05.2019, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 52 481,65 грн. (з ПДВ на запасні частини та матеріали) та 45 784,70 грн. (без ПДВ на запасні частини та матеріали). Вказує, що оскільки виплату страхового відшкодування позивачу було здійснено на свій власний банківський рахунок, відповідачем відповідно до вимог ст. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» утримано з [PERSON] податок на додану вартість в розмірі 6 696,95 грн. та франшизу в розмірі 2 000,00 грн. Зазначає, що 10.06.2019 відповідачем було здійснено виплату позивачу у розмірі 45 784,70 грн. (52 481,65 грн. - 6 696,95 грн. - 2 000,00 грн.). З урахуванням викладеного відповідач вважає, що він свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2019 дану справу було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. 31.01.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2020 справу було прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2021 було призначено у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Кулішу О.В. ( [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ). 05.08.2022 судовим експертом Кулішом О.В. було надіслано до суду Висновок експерта транспортно-товарознавчої експертизи 01-31/07 від 31.07.2022. Позивач у судове засідання не з`явився, 13.12.2022 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 21.11.2022 представником відповідача Пешковим О.О. було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи та надсилання на його електрону адресу чи інші месенджери для листування копії висновку судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 240 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був повідомлений про проведення даного судового засідання 16.11.2022, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 53). Таким чином суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання. Разом з тим, у поданому клопотанні про відкладення судового засідання представником відповідача не наведено жодної причини неможливості прибуття у дане судове засідання. Та обставина, що представнику відповідача необхідно ознайомитися із висновком судової автотоварознавчої експертизи, не позбавляє його можливості прибути у дане судове засідання. Окрім цього суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. При цьому, відповідно до норм ЦПК України у суду немає обов`язку надсилати електронні копії матеріалів справи (висновків за результатами проведених експертиз) на електрону почту чи інші месенджери учасників справи. Таким чином у суду відсутній обов`язок надсилати представнику відповідача електронні копії матеріалів справи (висновків за результатами проведених експертиз) на електрону почту чи інші месенджери учасників справи, оскільки останній наділений правом ознайомитися із матеріалами справи у суді. Як було зазначено судом вище, оригінал Висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи 01-31/07 від 31.07.2022 до суду було подано 05.08.2022, про час, дату та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений 16.11.2022, тобто майже за місяць до судового засідання, а тому суд приходить до висновку, що представник відповідача не був позбавлений можливості звернутися до суду та ознайомитися із матеріалами справи для належної підготовки до судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку, що представник відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання та про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Та обставина, що представник відповідача не ознайомлений із матеріалами справи не може бути підставою для відкладення розгляду справи, оскільки останній не був позбавлений можливості ознайомитися із матеріалами справи завчасно до судового засідання. З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.04.2019 в м. Києві на просп. Героїв Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Octavia Tour, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті даної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 10 т. 1). Згідно із довіреністю №НАР 315838 від 04.09.2015 посвідченої приватним нотаріусом Сєверодонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г., [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти інтереси [PERSON] в органах нотаріату, органах ДАІ, в комісіях або будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань (а.с. 11 т. 1). На момент пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Skoda Octavia Tour, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» згідно полісу № АК/8787907 із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. (а.с. 103 т. 1). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.06.2019 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави. Даною постановою також встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до дорожньо-транспортної пригоди 12.04.2019 (а.с. 12 т. 1). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. 15.04.2019 [PERSON] було подано до ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 107, 108 т. 1). 29.05.2019 оцінювачем [PERSON] було складено звіт № 116_19_USG про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 29.05.2019 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 52 481,65 грн. (а.с. 114-147 т. 1). 07.06.2019 Начальником відділу врегулювання збитків Департаменту врегулювання збитків м. Києва ПрАТ «СК «УСГ» [PERSON] було затверджено Розрахунок суми страхового відшкодування відповідно до якого сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи (2 000,00 грн.) склала 43 784,70 грн. (а.с. 143 т. 1). 10.06.2019 відповідачем було виплачено на картковий рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 43 784,70 грн. (а.с. 151 т. 1). Разом із тим, позивач із даним розміром страхового відшкодування не погодилася та звернулася до судового експерта Куліша О.В. із заявою про проведення експертного дослідження розміру матеріальної шкоди, що завдана пошкодженням транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] . 16.07.2019 судовим експертом Кулішем О.В. було складено висновок експертного дослідження 01-16/07 відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 12.04.2019 становить 91 592,64 грн. (а.с. 13-69 т. 1). Як було зазначено судом вище, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2021 було призначено у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Кулішу О.В. ( [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ). 05.08.2022 судовим експертом Кулішом О.В. було надіслано до суду Висновок експерта транспортно-товарознавчої експертизи 01-31/07 від 31.07.2022 відповідно до якого ринкова вартість колісного транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 12.04.2019 складає 489 452,91 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 12.04.2019, пошкодженого внаслідок ДТП 12.04.2019 становить 104 037,39 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 12.04.2019 становить 104 037,39 грн. (а.с. 22-43 т. 2). Даний висновок судової експертизи сторонами не заперечувався. За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди висновок судової експертизи за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.07.2022 за №01-31/07, оскільки експертиза проводилась судовим експертом, який має відповідну фахову підготовку, попереджений про кримінальну відповідальність, при проведенні експертизи мав у розпорядженні всі необхідні матеріали, зокрема, і попередні звіти. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Як вбачається із матеріалів справи, позивач оспорює розмір страхового відшкодування визначений відповідачем. Відповідно до Висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи 01-31/07 від 31.07.2022 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 12.04.2019 становить 104 037,39 грн. Як було зазначено судом вище, згідно полісу № АК/8787907 ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. Таким чином вбачається, що максимальний розмір страхового відшкодування, який може бути виплачений страховиком складає 98 000,00 грн. (100 000,00 грн. - 2 000,00 грн. франшизи). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що із відповідача може бути стягнуто лише 98 000,00 грн., при цьому вимогу щодо стягнення різниці у розмірі 6 037,39 грн. позивач може пред`явити безпосередньо до винної особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Як було встановлено судом та заперечувалося сторонами, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43 784,70 грн. Відповідач у вказаному відзиві вказує, що під час виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі 43 784,70 грн. відповідачем також було утримано суму податку на додану вартість у розмірі 6 696,95 грн. Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідно до Висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи 01-31/07 від 31.07.2022 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 12.04.2019 становить 104 037,39 грн. без вирахування із даної суми податку на додану вартість. Як було зазначено вище, суд прийшов до висновку, що відповідач мав сплатити на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., тобто в межах ліміту страхового відшкодування за вирахуванням розміру франшизи. Разом із тим, доказів того, що транспортний засіб позивачем було відремонтовано та останньою було сплачено податок на додану вартість матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми страхового відшкодування на розмір податку на додану вартість (20 %), а тому загальна сума страхового відшкодування складає з вирахування податку на додану вартість 78 400,00 грн. Як було встановлено судом вище, відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 43 784,70 грн. Із даної суми відшкодування було вирахувано податок на додану вартість. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача недоплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 34 615,30 грн. без ПДВ (78 400,00 грн. - 43 784,70 грн. = 34 615,30 грн.) За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивач у позовній заяві також просив суд стягнути із відповідача на її користь за оплату проведення експертизи в розмірі 1 500,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У матеріалах справи міститься експертний висновок експертного дослідження № 01-16/07 від 16.07.2019 транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , проведеного судовим експертом Кулішем О.В. 16.07.2019 позивачем було сплачено судовому експерту Кулішу О.В. 1 500,00 грн., призначення платежу: оплата незалежної експертизи Toyota Camry ВВ3333В після ДТП, що підтверджується копією платіжного доручення № 99404357332659859434 (а.с. 72). Окрім цього, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2021 на позивача також було покладено витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Кулішу О.В. Разом із тим, доказів на підтвердження оплати позивачем вартості проведення судової авто-товарознавчої експертизи матеріали справи не містять, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат за проведення судової авто-товарознавчої експертизи. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 1 500,00 грн. за проведення та складення експертного висновку експертного дослідження № 01-16/07 від 16.07.2019. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання їй правничої допомоги на суму 10 000,00 грн., надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.04.2019 між АБ «Риков і партнери» та [PERSON] , додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 12.04.2019, акт виконаних робіт від 09.09.2019, квитанцію № 1712-5170-5568-9114 від 09.09.2019 про оплату [PERSON] на користь АБ «Риков і партнери» 10 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 12.04.2019. Згідно Акту виконаних робіт від 12.04.2019 позивач отримав правову допомогу на суму 10 000,00 грн. наступними послугами: 13.04.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 15.05.2019 виїзд до страхової служби ПрАТ «СК «УСГ» тривалістю 4 год.; 03.06.2019 представництво інтересів клієнта у судовому засіданні тривалістю 1 год.; 10.06.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 10.06.2019 підготовка адвокатського запиту до ПрАТ «СК «УСГ» тривалістю 3 год.; 12.06.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 02.09.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 02-04.09.2019 складання позовної заяви тривалістю 7 год. Як вбачається із даного Акту виконаних робіт від 09.09.2019, частина послуг, а саме: 13.04.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 15.05.2019 виїзд до страхової служби ПрАТ «СК «УСГ» тривалістю 4 год.; 03.06.2019 представництво інтересів клієнта у судовому засіданні тривалістю 1 год., адвокатським об`єднанням була надана позивачу у рамках іншої справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] № 756/5811/19, оскільки виплату страхового відшкодування позивачу було здійснено лише 10.06.2019 та тільки після даної події позивач розпочав вчиняти певні дії щодо оскарження розміру страхового відшкодування. Таким чином суд приходить до висновку, що в рамках розгляду даної справи позивачу були надані наступні послуги: 10.06.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 10.06.2019 підготовка адвокатського запиту до ПрАТ «СК «УСГ» тривалістю 3 год.; 12.06.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 02.09.2019 зустріч з клієнтом в офісі для надання юридичної консультації тривалістю 1 год.; 02-04.09.2019 складання позовної заяви тривалістю 7 год. Як вбачається із наданого Акту, у останньому не встановлено вартість кожної із наданих послуг, лише зазначено витрачений час, а тому в сукупності адвокатським об`єднанням було витрачено 19 год. часу для надання правової дороги позивачу на загальну вартість 10 000,00 грн. Таким чином можна прийти висновку, що вартість однієї години витраченої на надання правової допомоги позивачу складала 526,31 грн. (10 000,00 грн. / 19 год. = 526,31 грн.). Як було встановлено судом вище, позивачу було надано лише частину послуг в рамках даної справи загальною тривалістю 13 год. Таким чином суд дійшов висновку, що загальна вартість за надані послуги Адвокатським об`єднанням позивачу в рамках даної справи склала 6 842,03 грн. (13 год. * 526,31 грн. = 6 842,03 грн.). Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Окрім цього суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що договір про надання правової допомоги від 12.04.2019 був укладений виключно на представництво інтересів позивача у іншій справі № 756/5811/19 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , оскільки між позивачем та Адвокатським об`єднанням було укладено договір про надання правової допомоги за фактом ДТП від 12.04.2019, що охоплюється предметом розгляду у справі № 756/5811/19 та у даній справі. При цьому вимогами закону не передбачено обов`язку адвоката укладати новий договір про надання правової допомоги тому ж самому клієнту в рамках іншої справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове обґрунтування понесених судових витрат у розмірі 6 842,03 грн. яке є співмірним із складністю даної справи, проте приходить до висновку про стягнення із відповідача на корить позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 953,96 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Окрім цього, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial