Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у жовтні 2022 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 08 листопада 2008 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем та за час шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.10.2016 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Також рішенням Сумського апеляційного суду від 28.03.2017 у справі № 588/11/17 було змінено рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01.03.2017 у частині визначення розміру аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1355 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 04.01.2017. Крім того, представник позивачки вказав, що на даний час позивачка є непрацюючою, та у зв`язку із погіршенням економічної ситуації через війну російської федерації з Україною збільшилися додаткові витрати на утримання дитини. З травня 2021 року донька сторін періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в очному відділенні КНП СОР ОДКЛ із діагнозом - косоокість, потребує постійного носіння окулярів. У вересні 2022 року дитині був поставлений діагноз - атопічний дерматит. Витрати лише за 10 днів стаціонарного лікування дитини в очному відділенні лікарні складають 15 000 грн. Представник позивачки стверджує, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, має регулярні заробітки у Польщі та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) на щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших осіб відповідач на утриманні не має. Аліменти, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 1355,00 грн щомісячно не можуть забезпечити нормальний рівень життя дитини, яка також потребує постійного лікування. Посилаючись на вказані обставини, представник позивачки просить суд змінити спосіб стягнення і розмір аліментів та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 01.11.2022 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав заяву в якій просить суд справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, але у судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин і не подав відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 08.11.2008 та рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.10.2016 шлюб між ними було розірвано (а.с. 5, 8). За час цього шлюбу у позивачки та відповідача [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Сумського апеляційного суду від 28.03.2017 у справі № 588/11/17 було змінено рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01.03.2017 у частині визначення розміру аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1355 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 04.01.2017 (а.с. 9-10). 07.06.2017 позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Зареєстрована адреса місця проживання позивачки та [PERSON] значиться: [ADDRESS] (а.с. 4, 11). Як вбачається з епікризів з медичної картки [PERSON] періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в очному відділенні КНП СОР ОДКЛ із діагнозом - косоокість, потребує постійного носіння окулярів (а.с. 12-14). 22.09.2022 [PERSON] був поставлений діагноз - атопічний дерматит, що вбачається з довідки прийому дерматолога від 22.09.2022 (а.с. 15). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і не пов`язане з наявністю певних обставин. Крім того, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, передбачених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим стягненням аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою, як одержувачем аліментів заявлені позовні вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, зокрема те, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, які були визначені у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, погіршилося здоров`я отримувача аліментів. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми на 1/4частину усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, а також зможе забезпечити дитині належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже позов підлягає задоволенню повністю. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 28.03.2017 у справі №588/11/17, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке. Представником позивачки було зазначено у позовній заяві проте, що позивачка очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, які представник просив стягнути з відповідача. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на те, що представник позивачки не подав доказів на обґрунтування розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved