Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та Відділ формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням (зняття з реєстрації). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та його донька [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . 25.03.1996 відповідач, після одруження із [PERSON] був зареєстрований у вищевказаній квартирі. 07.07.2020 [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, та з того часу відповідач не проживає в даній квартирі близько 2-х років. На теперішній час в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком дочки позивача. Відповідач з власної волі забрав всі свої речі та покинув місце своєї реєстрації. Позивач вказує, що відповідач в оплаті комунальних послуг участі не приймає та ніколи не приймав. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] , у зв`язку з його відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин та зняти його з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 17.10.2022 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи. Причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, вони розірвали шлюб та він з цього часу не проживає у даній квартирі, речі забрав але де мешкає невідомо. Добровільно виписатися не бажає, тому вважає, що є всі підстави для його визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Представник відділу формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника та прийняти рішення, згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства України. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з Витягу з ДРРП від 10.12.18 р/н1716490012101 позивач [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.1979 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-5172, зареєстрованого КП "ДМБТІ" в реєстрову книгу №32 за реєстровим №23 (а.с. 6-9). Відповідно до свідоцтва про народження, позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.5). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з Витягу з ДРРП від 02.09.22 р/н [NUMBER] [PERSON] є власницею ј частини домоволодіння [ADDRESS] , після смерті своєї матері [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2022, (а.с. 13-14) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки № 14/5-5667, виданої управлінням у сфері державної реєстрації відділом обліку проживання фізичних осіб Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур дніпропетровської міської ради від 20.07.2022 року та копії домової книги зареєстрованими значаться по [ADDRESS] ,( кв. 3-частина домоволодіння) [PERSON] , внук позивача , з 12.09.1994 по теперішній час, [PERSON] зареєстрована з 04.02.1991 по теперішній час, позивач [PERSON] зареєстрований з 30.11.1979 по теперішній час, відповідач [PERSON] , зареєстрований з 25.03.1996 по теперішній час(а.с.15-20). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 07.07.2020 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 56 (а.с.21). Тобто, як вбачається із матеріалів справи відповідач - [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача. Згідно актів від 11.12.2020 та 15.07.2022, які підписані членами комісії: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача, вбачається, що [PERSON] з липня 2020 року не мешкає за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Також зазначено, що під час обстеження домоволодіння особистих речей відповідача в будинку немає, домоволодіння покинув в добровільному порядку після розлучення з донькою власника будинку [PERSON] (а.с. 22-23). Дані обставини також підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актами від 11.12.2020 та 15.07.2022 року, згідно яких за адресою: буд. [ADDRESS] , зареєстрований\~\~ [PERSON] , який з 2020 року по теперішній час за вказаною адресою не мешкає (а.с. 22-23) та свідок [PERSON] . За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання зняти з реєстраційного обліку відповідача по справі, то суд зазначає наступне. У відповідності до\~ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-У1 « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~( у редакції Закону від 05.07.2012 року № 5088-У1) зняття з реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, які здійснюють цю діяльність на підставі : заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 № 207,\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті\~71,72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. \~\~Отже, задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред`явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу. Враховуючи, що вимоги про зняття з реєстрації особи заявлені до неналежного відповідача, а рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що вимога в частині зобов`язання зняти зазначену особу з реєстрації, є передчасною і задоволенню не підлягає. Суд при цьому зауважує, що позивач не позбавлений права у позасудовому порядку звернутися до відділ формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з метою зняття його реєстрації. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України\~Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.405 ЦК України,

Outcome: partial