Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якому зазначив, що 01.11.2018 у смтДобровеличківка на вул. Центральна відбулась ДТП за участі автомобіля "CHEVROLET EPICA" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого загинув пішохід [PERSON] . Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керуванням транспортним засобами на строк 3 роки. В силу ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки. Вироком встановлено, що після ДТП водій [PERSON] всупереч вимогам п.п.2.10,9.10 пДР України самовільно залишив місце ДТП. на момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля "CHEVROLET EPICA" державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПРАТ "СГ "ТАС" полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК9712798.24.07.2020 до ПРАТ "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась [PERSON] -мати загиблого [PERSON] , у зв`язку з чим на виконання обов`язків передбачених полісом №АК9712798, на виконання п.п.27.3. 27.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПРАТ "СГ "ТАС" здійснило виплату суми страхового відшкодування в розмірі 89352 гривні 00 копійок, з яких 44676 гривень 00 копійок витрати на поховання, 22338 гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди матері загиблого та 22 338 гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди батьку загиблого. Виплата страхового відшкодування здійснювалась на підставі страхового акту №08700/01/721 від 12.08.2021 та №10309/01/721 від 28.09.2021. ПРАТ "СГ "ТАС" на рахунок потерпілої [PERSON] сплачено суми страхового відшкодування в розмірі 67014 гривень 00 копійок та 22 338 гривень 00 копійок , що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Також представник позивача подав відповідь на відзив та зазначив, що відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Отже при розрахунку суми страхової виплати ПРАТ "СГ "ТАС" врахувало надані фінансові документи за виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника на загальну суму 80800 грн, враховуючи ліміт відповідальності. що становило 44676 гривень. Крім того п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже позивач був зобов`язаний здійснити відшкодування моральної шкоди потерпілій. Крім того свій обов`язок страховик повинен виконати не зважаючи на наявність чи відсутність обов`язку заподіювача шкоди відшкодувати потерпілим вартість моральної та матеріальної шкоди за судовим рішенням, доказів виконання якого відповідачем не надавалося. Оскільки відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2020, то останній зобов`язаний сплатити на користь ПРАТ "СГ "ТАС" суму сплаченого страхового відшкодування потерпілим в розмірі 89352 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Крім того доповнив, що наявність вироку Новоукраїнського районного суду від 27.07.2020 відповідно до якого стягнуто моральну та матеріальну шкоду не зумовлює підстав для відмови Приватному акціонерному товариству "Страхова група "ТАС", яка в регресному порядку стягує сплачене страхове відшкодування потерпілій [PERSON] , яке нараховане та виплачене їй на законних підставах. Доказів того, що [PERSON] відшкодував моральну та матеріальну шкоду на підставі вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 стороною відповідача не надано, крім того це не може бути причиною у відмові стягнення сплаченого страхового відшкодування. Представник відповідача в судове засідання подав відзив на позовну заяву зі змісту якого зазначав, що вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 21622 гривні 44 копійки матеріальну шкоду та 100000 гривень моральної шкоди, разом 121622 гривні 44 копійки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 500000 грн моральної шкоди. Отже обставини виникнення та стягнення матеріальної та моральної шкоди на які посилається позивач ПРАТ "СГ "ТАС" вже були досліджені у справі №387/3/19 під час подачі позовних заяв [PERSON] , [PERSON] та останніми на підставі принципу змагальності доводилися як сума матеріальних збитків так і сума моральної шкоди, що підлягала стягненню. Також у відзиві і зазначається й те, що [PERSON] , [PERSON] , а також ПРАТ "СГ "ТАС" могли оскаржити вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2020, однак такою можливістю не скористалися, хоча і знали про відповідне рішення. Згідно з п.4 ч.1 ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. Таким чином страхувальники [PERSON] та [PERSON] фактично отримують відшкодування збитків згідно з вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2020. отже представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник відповідача щодо позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити та його доводи аналогічні поданому змісту відзиву на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, доходить до таких висновків. Відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керуванням транспортним засобами на строк 3 роки. В силу ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки. Крім того стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 21622 грн 44 копійки матеріальної шкоди та 100000 грн моральної шкоди. Також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50000 грн моральної шкоди ( а.с. 4-18). Згідно з вироком Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2021 вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.07.2020 скасовано в частині призначення покарання, ухвалено новий вирок та призначено [PERSON] покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Згідно з полісом №АК 9712798 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів встановлено, що автомобіль "CHEVROLET EPICA" державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПРАТ "СГ "ТАС" , страхувальником виступав [PERSON] ( а.с.19). Відповідно до заяви про страхове відшкодування, [PERSON] азвернулася 24.07.2020 до ПРАТ "СГ "ТАС" у зв`язку із тим, що водій [PERSON] збив на смерть її сина [PERSON] ( а.с.20-21). Зі змісту заяви [PERSON] від 07.05.2019 року встановлено, що він відмовляється від страхового відшкодування на користь [PERSON] , в зв`язку із загибеллю його сина [PERSON] в ДТП за участю автомобіля марки "CHEVROLET EPICA" державний реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с.22). Із заяви [PERSON] від 15.09.2021 встановлено, що остання прохала доплатити їй кошти по ДТП, яке відбулося 01.11.2018 в смт Добровеличківка Кіровоградської області, в результаті якого загинув її син [PERSON] ( а.с.23). Зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] встановлено, що останній народився [INFO] , батьками його записані батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.24). Зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2018, виданого Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] ( а.с.25). З рахункової квитанції серія ААКД №549026 від 24.04.2021 встановлено, що вартість установки пам`ятника становить 20 000 гривень ( а.с.28). Зі змісту накладної №95 від 23.11.2020 встановлено, що гранітний комплекс коштує 56 600 гривень ( а.с.29). Зі змісту товарного чека №14/11 від 13.11.2020 та накладної №14/11 від 13.11.2020 встановлено, що вартість кераміки та макету становить 4200 гривень ( а.с.30,40). Зі змісту накладної №16 від 24.04.2021 встановлено, що вартість пам`ятника і лавочки коштує 20000 гривень ( а.с.31). Зі змісту акту виконаних робіт від 24.04.2021 та накладної №16 від 24.04.2021 встановлено, що [PERSON] були надані послуги по встановленню на кладовищі пам`ятника та лавочки, вартість послуг склала 20 000 гривень, замовник [PERSON] ( а.с.33,42). Зі змісту товарного чека від 23.11.2020 встановлено, що гранітний комплекс коштує 56 600 гривень ( а.с.34). Із розрахункової квитанції серії ААКЄ №066166 від 01.11.2018 та накладної №22 від 01.11.2018 встановлено, що вартість придбаного товару на поховання становить 9502 гривні 00 копійок ( а.с.35-36). Зі змісту товарних чеків ТОВ "Аптекар-Груп" встановлено, що [PERSON] здійснювала купівлю ліків 12.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018, 19.11.2018 на суму 241,97 грн., на суму 140,80 грн., на суму 264,14 грн., на суму 21,85 грн., на суму 351,68 грн ( а.с.38). Зі змісту розрахункової квитанції серії ААКЄ №049001 встановлено, що вартість поминального обіду 11 000 гривень ( а.с.39). Зі змісту довідки, виданої ФОП [PERSON] кафе " [INFO] " встановлено, що на замовлення [PERSON] на її замовлення 01.11.2018 було проведено обід у зв`язку з похоронами сина [PERSON] , за організацію обіду було сплачено 12 000 ( дванадцять тисяч) гривень ( а.с.41). Зі змісту страхового акта № 08700/01/721 від 12.08.2021 та додатку №1 до Страхового Акта № 08700/01/721 від 12.08.2021 встановлено, що згідно з ст.27.4 Закону витрати на поховання та пам`ятник становить 44 676 гривень 00 копійок та згідно зі ст.27.3 Закону моральна шкода становить 22 338 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 67 014 гривень 00 копійок ( а.с.48). Згідно з платіжним дорученням №205348 від 17.08.2021 [PERSON] перераховано 67 014 гривень 00 копійок ( а.с.49). Зі змісту страхового акта № 10309/01/721 від 28.09.2021 та додатку №1 до Страхового Акта № 10309/01/721 від 28.09.2021 встановлено, що страхова сума за договором становить 200 000 гривень 00 копійок, моральна шкода (відшкодування моральної шкоди батьку загиблого) 22 338 гривень 00 копійок ( а.с.50). Згідно з платіжним дорученням №216058 від 30.09.2021 [PERSON] перераховано 22 338 гривень 00 копійок ( а.с.51). Крім того судом досліджені копії документів з кримінального провадження за №387/3/19, які надані Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області, а саме копію позовної заяви та інших наданих сторонами та учасниками судового розгляду документів, які стосуються цивільного позову. Отже суд аналізуючи положення діючого законодавства зазначає про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, тобто законодавець визначив єдину правову підставу для кримінального покарання особи, яка вчинила злочин, а саме - обвинувальний вирок суду. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже відповідно до вироку Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Положення цивільного законодавства свідчать про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Зокрема під час розгляду кримінального провадження у справі №387/3/19 суд першої інстанції не врахував, що страхову суму перш за все має відшкодувати стороні позивача страховик, у зв`язку із чим у вироці Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2020 не було розраховано різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Ці обставини в апеляційній інстанції учасниками кримінального провадження не оскаржувалися. Водночас суд зазначає, що за змістом ст.ст.3, 22, 28 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до Полісу №АК9712798 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 грудня 2017 року, Цивільно-правова відповідальність на час ДТП забезпеченого транспортного засобу "CHEVROLET EPICA" державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» 11 грудня 2017 року. Страхувальник - [PERSON] . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну - 100 000 грн, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 гривень (а.с.19). За вказаним договором страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в України визначені статтею 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 цієї статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особами, відповідність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який визначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 3 ЗаконуУкраїни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, щостраховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Отже при розрахунку суми страхової виплати ПРАТ "СГ "ТАС" врахували надані фінансові документи за виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника на загальну суму 80800 грн, враховуючи ліміт відповідальності, що становив 12 мінімальних заробітних плат в розмірі 44676 гривень. Суд з`ясував, що ПРАТ "СГ "ТАС" сплатило суми страхового відшкодування потерпілій матері загиблого [PERSON] в розмірі 67014 грн (44676 грн матеріальної шкоди та 22338 грн моральної шкоди), а також потерпілому батькові загиблого [PERSON] в розмірі 22338 грн моральної шкоди. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспорту пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Зі змісту вироку Кропивницького апеляційного суду від 24.02.2021, обставини залишення [PERSON] місця ДТП встановлено. Враховуючи наведене та положення частини 6 ст. 82 ЦПК України суд дійшов до висновку про те, що позивач здійснивши правомірну виплату страхового відшкодування набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Наявність вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2020, який залишений в силі в частині задоволення позовних вимог відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] , не є підставою для відмови у відшкодуванні позивачем страхових виплат потерпілим з врахуванням того, що докази сплати винуватцем моральних і матеріальних збитків як страховику не надавалися, що б могло бути законною підставою для відмови у відшкодуванні завданої шкоди відповідно до п.4 ч.1 ст.991 ЦК України. Отже позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, відповідно до п.п. 1.4, 1.7 ст. 1, ст.3, п.п. 27.4, 27.3 ст.27, пп. «в» пп. 38.1.1 пп. 38.1 ст.38Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"ст. ст. 15, 979, 980, 1194 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved