Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Карпатська нафтова компанія» 26.06.2017 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Тисменицького районного відділу центру державного земельного кадастру, реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції, [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки до земель запасу. Позивач просив: 1) поновити пропущений строк для подання даного позову; 2) усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельною ділянкою розміром 7,5 га шляхом визнання недійсними наступних договорів купівлі-продажу: - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 6141; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 6131; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 6146; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 6136; - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 6126; 3) скасувати наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: -індексний номер 23077632 від 23.07.2015 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109 за [PERSON] ; -індексний номер 23093561 від 23.07.2015 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110 за [PERSON] ; 4) скасувати державну реєстрацію права власності наступних земельних ділянок: -на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за [PERSON] ; -на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за [PERSON] ; -на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за [PERSON] ; -на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за [PERSON] ; -на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113, яка розташована в с. Драгомирчани, урочище «Горішній помірок», Тисменицького району Івано-Франківської області, за [PERSON] ; 5) повернути земельну ділянку площею 7,5 га до земель запасу Драгомирчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області. Ухвалами від 09.11.2017 суд провів заміну первісного відповідача, яким була реєстраційна служба Тисменицького РУЮ, належним відповідачем, яким є відділ державної реєстрації Тисменицької РДА Івано-Франківської області, та залучив до участі в справі Драгомирчанську сільську раду Тисменицького району Івано-Франківської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Ухвалою від 14.12.2017 суд замінив первісного відповідача, яким був Тисменицький районний відділ центру державного земельного кадастру, належним відповідачем, яким є ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Ухвалою від 12.02.2018 суд зупинив провадження у справі, вказана ухвала скасована постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.03.2018. Ухвалою від 06.04.2018 суд призначив у справі підготовче засідання в рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 21.11.2018 суд зупинив провадження в справі до вирішення цивільної справи № 352/1246/15-ц за позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до Тисменицької РДА, [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру в Тисменицькому районі, [PERSON] , про скасування розпоряджень та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Ухвалою від 04.06.2021 суд поновив провадження в даній справі. Ухвалою від 10.08.2021 суд залучив до участі в справі правонаступника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яким є Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області. Ухвалою від 03.11.2021 суд закрив підготовче провадження в справі та призначив справу до судового розгляду по суті. Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.03.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» був укладений договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка [ADDRESS] , посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І.П., зареєстрований в реєстрі за № Д0338. Згідно даного договору позивач набув права власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № [NUMBER] , проданих з аукціону. Даний об`єкт 03.06.2014 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 377346826258. На підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури облдержадміністрації від 03.06.2008 ТОВ «Карпатська нафтова компанія» отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка в південній частині с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області загальною площею 7,5 га. Коли позивач у травні 2015 звернувся до ФОП [PERSON] з метою розроблення проекту землеустрою на ділянку в розмірі 7,5 га, виявилось, що з виділених 7,5 га землі ТОВ «Карпатська нафтова компанія» може оформити свої права лише на 1,05 га (0,85 га + 0,20 га) земельної ділянки, що знаходиться в урочищі «Горішній помірок». Було встановлено, що розпорядженням Тисменицької РДА № 227 від 05.05.2011 надано дозвіл відповідачу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани в урочищі «Забереж». 07.07.2011 розпорядженням № 390 Тисменицької РДА внесено зміни до розпорядження № 227 від 05.05.2011, а саме надано дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради за межами с. Драгомирчани в урочищі «Горішній помірок». 07.07.2011 Тисменицька РДА видала розпорядження № 398 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] », згідно якого останньому затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення ОСГ в урочищі «Горішній помірок» на території Драгомирчанської сільської ради, передано у власність [PERSON] дану земельну ділянку та видано йому державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] 22.08.2011 отримав державний акт серії ЯП № 409533 на право власності на земельну ділянку для ведення ОСГ площею 1,4414 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1101. У подальшому [PERSON] вказану земельну ділянку розділив на п`ять окремих земельних ділянок, на які 19.10.2012 отримав п`ять державних актів, а саме: 1) серії ЯМ № 658798 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112; 2) серії ЯМ № 658796 на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110; 3) серії ЯМ № 658795 на земельну ділянку площею 0,06313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109; 4) серії ЯМ № 658797 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111; 5) серії ЯМ № 655788 на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 352/1246/15-ц задоволено позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія», визнано недійсними вказані розпорядження Тисменицької РДА № 227 від 05.05.2011, № 390 від 07.07.2011, № 398 від 07.07.2011, визнано недійсними вказані шість державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення ОСГ, видані Тисменицькою РДА [PERSON] . Вказаним судовим рішенням, що має преюдиційне значення, встановлено, що відповідно до положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, які закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, позивач при купівлі майна військової частини набув не лише право власності на будівлі, але й право користування земельною ділянкою загальною площею 7,5 га, яка перебувала у постійному користуванні військової частини. Під час розгляду вказаної цивільної справи № 352/1246/15-ц позивачу стало відомо, що [PERSON] розділені ним земельні ділянки відчужив згідно оспорюваних договорів купівлі-продажу від 20.12.2012, а саме: 1) земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109 відчужив відповідачу [PERSON] згідно договору за реєстровим № 6141; 2) земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112 відчужив відповідачці [PERSON] згідно договору за реєстровим № 6131; 3) земельну ділянку площею 5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110 відчужив [PERSON] згідно договору за реєстровим № 6146; 4) земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111 відчужив [PERSON] згідно договору за реєстровим № 6136; 5) земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113 відчужив [PERSON] згідно договору за реєстровим № 6126. Права власності відповідачів на спірні земельні ділянки зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно оспорюваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведена реєстрація належних відповідачам спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Оскільки оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, наявні підстави для визнання їх недійсними відповідно до ст.215 ЦК України. Представники позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задоволити. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій суду заяві просив завершувати розгляд справи у відсутності сторони. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шургот О. В. у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вимога позивача про усунення перешкод у користуванні ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельною ділянкою розміром 7,5 га шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу є неналежним способом захисту порушеного права. Захист порушеного права має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Перелік способів захисту земельних прав викладений у ч.3 ст.152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом (п. 5.5, 5.6 постанови ВП ВС від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами, оскільки при вчиненні правочинів вони не знали і не могли знати про відсутність у продавця [PERSON] прав на відчуження земельних ділянок. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом цивільного права, майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання, проте у визначений законом спосіб. Однак, ТОВ «Карпатська нафтова компанія» віндикаційного позову не пред`явила, а заявлена вимога з огляду на правові позиції Верховного Суду не підлягає до задоволення. Позивач не має жодного рішення органу місцевого самоврядування ні на надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні на його затвердження. Більше того, позивач навіть не подав заяву до органу місцевого самоврядування про намір отримати таку ділянку площею 7,5 га у своє користування чи у власність. Сама ділянка не формувалась, її межі не встановлювались. На сьогоднішній день у позивача відсутні будь-які правоустановлюючі документи на земельну ділянку площею 7,5 га, тобто позивач намагається захистити право, яке ще не виникло, тому позов є передчасним. Позивачем не додано жодних доказів щодо визначення площі земельної ділянки у розмірі саме 7,5 га, яке було б здійснене на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил і де було б вказано, що саме у такому розмірі необхідна земельна ділянка для обслуговування інвентарних об`єктів колишнього військового містечка [ADDRESS] , що належать позивачу на праві власності. Вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки є дублюючими, це похідні вимоги від вимоги про визнання недійсними правочинів, які також є передчасними. Право на звернення до суду із позовом про витребування майна на підставі ст. 387, 388 ЦК України має лише власник майна, яким є не ТОВ «Карпатська нафтова компанія», а Драгомирчанська сільська рада, правонаступником якої є Івано-Франківська міська рада, які із самостійним позовом про витребування земельної ділянки не зверталися. Вимогу про повернення земельної ділянки може заявити лише власник, яким не є позивач. Просила у позові відмовити. В останнє судове засідання представник відповідача подала заяву, в якій просила у випадку неможливості технічної фіксації судового засідання завершувати розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача - відділу державної реєстрації Тисменицької РДА у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. Представник відповідача - ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. У раніше поданому клопотанні від 25.06.2018 відповідач просив провести розгляд даної справи без участі свого представника, у вирішенні позову поклався на розсуд суду. Представник третьої особи - Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області у судовому засіданні пояснив, що судовим рішенням у цивільній справі № 352/1246/15-ц встановлені обставини, які є преюдиційними для вирішення даного спору. Івано-Франківська міська рада підтримує заявлені ТОВ «Карпатська нафтова компанія» позовні вимоги, зокрема, вимогу щодо повернення земельної ділянки до земель запасу міської ради. Заслухавши вступне слово представників сторін, представника третьої особи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Суд установив, що рішенням від 03.10.2016 у цивільній справі № 352/1246/15-ц за позовом ТОВ «Карпатська нафтова компанія» до Тисменицької РДА Івано-Франківської області, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, [PERSON] , про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки (т.1, а.с.110-113) Тисменицький районний суд Івано-Франківської області задоволив позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія». Вказане рішення набрало законної сили згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 05.02.2020 (т.2, а.с.26-34). Постановою від 02.07.2020 Верховний Суд залишив без змін вказані судові рішення (т.2, а.с.35-45). Рішенням від 03.10.2016 місцевий суд визнав недійсними розпорядження Тисменицької РДА Івано-Франківської області: № 227 від 05 травня 2011 р. «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] »; № 390 від 07 липня 2011 р. «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227»; № 398 від 07 липня 2011 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] »; державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, видані Тисменицькою РДА Ільківу І. Я., а саме: серії ЯП № 409533 від 22.08.2011 на право власності на земельну ділянку площею 1,4414 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1101; серії ЯМ № 658798 від 19.10.2012 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112; серії ЯМ № 658796 від 19.10.2012 на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110; серії ЯМ № 658795 від 19.10.2012 на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109; серії ЯМ № 658797 від 19.10.2012 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111; серії ЯМ № 655788 від 19.10.2012 на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113. У відповідності з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Указаним судовим рішенням установлено, що 23.03.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та позивачем ТОВ «Карпатська нафтова компанія» укладений договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка [ADDRESS] , посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І.П., зареєстрований в реєстрі за № Д0338, згідно якого позивач набув право власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № [NUMBER] , проданих з аукціону. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2007, право власності позивача на придбане за вказаним правочином нерухоме майно 21.06.2007 зареєстровано ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» у Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 9640840. На підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації від 03.06.2008 ТОВ «Карпатська нафтова компанія» отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка в південній частині с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області. 03.06.2014 право власності позивача на об'єкт нерухомого майна - військове містечко № [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 377346826258. У травні 2015 р. при розробці ФОП [PERSON] проекту землеустрою цієї земельної ділянки було виявлено, що з виділених 7,5 га землі ТОВ «Карпатська нафтова компанія» може оформити свої права лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га для обслуговування викупленого нежитлового приміщення військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] , що знаходиться в урочищі «Горішній помірок». Розпорядженням № 227 від 05.05.2011 Тисменицька РДА Івано-Франківської області надала дозвіл відповідачу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани в урочищі «Забереж». Розпорядженням № 390 від 07.07.2011 Тисменицька РДА Івано-Франківської області внесла зміни до розпорядження від 05.05.2011 № 227, зокрема, надала дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами с. Драгомирчани в урочищі «Горішній помірок». Розпорядженням № 398 від 07.07.2011 Тисменицька РДА Івано-Франківської області затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Горішній помірок» на території Драгомирчанської сільської ради [PERSON] , передала у власність останньому вказану земельну ділянку з виданням державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] 22.08.2011 отримав державний акт серії ЯП № 409533 на право власності на земельну ділянку площею 1,4414 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1101, яку в подальшому розділив на п`ять окремих земельних ділянок для ведення ОСГ, на які 19.10.2012 отримав державні акти, а саме: серії ЯМ № 658798 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112; серії ЯМ № 658796 на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110; серії ЯМ № 658795 на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109; серії ЯМ № 658797 на земельну ділянку площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111; серії ЯМ № 655788 на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113. Указане судове рішення встановило факт порушення земельних прав позивача ТОВ «Карпатська нафтова компанія», що має преюдиційне значення для вирішення спору в рамках розгляду даної справи. У рамках розгляду справи № 352/1246/15-ц суд установив, що передані у власність [PERSON] земельні ділянки площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101, та новоутворені в результаті її поділу: площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113, що знаходяться в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району з прив'язкою до існуючих об'єктів нерухомості (будівлі, окремі конструктивні елементи (залишки фундаментів), належних ТОВ «Карпатська нафтова компанія»), які наявні на місцевості, та під'їзної дороги, що веде до них, накладаються на земельну ділянку площею 7,5 га за адресою [ADDRESS] (територія колишньої військової частини [NUMBER] ), що визначена (зображена) на плані земельної ділянки в/ч [NUMBER] , на схемі планування території колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС Тисменицького району, в контурі опорного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради, проектного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради. У рамках розгляду даної цивільної справи суд установив, що відповідач [PERSON] належні йому п`ять земельних ділянок відчужив згідно оспорюваних нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, а саме: -відповідачу [PERSON] дві земельні ділянки: площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109 згідно договору від 20.12.2012 за реєстровим № 6141; площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110 згідно договору від 20.12.2012 за реєстровим № 6146; (т.1, а.с. 7, 9 також зв. ст); -відповідачці [PERSON] три земельні ділянки: площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112 згідно договору від 20.12.2012 за реєстровим № 6131; площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111 згідно договору від 20.12.2012 за реєстровим № 6136; площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113 згідно договору від 20.12.2012 за реєстровим № 6126 (т.1, а.с. 8 також зв. ст., 19 зв. ст., 22 зв. ст.). Вказані земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109, земельна ділянка площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110, власником яких є відповідач [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112, земельна ділянка площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111, земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113, власником яких є відповідачка [PERSON] , - 19.10.2012 зареєстровані в Державному земельному кадастрі, що підтверджується відповідними витягами з ДЗК (т.1, а.с.10-24). Право власності відповідача [PERSON] на дві спірні земельні ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зокрема, за останнім зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,6313 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1109 згідно рішення індексний номер 23077632 від 23.07.2015; на земельну ділянку площею 0,5144 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1110 згідно рішення індексний номер 23093561 від 23.07.2015, що підтверджується відповідними інформаційними довідками від 17.05.2017 (т.1, а.с.25-28). Вказані два рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень оскаржуються в рамках даної справи. Право власності відповідачки [PERSON] на спірні три земельні ділянки площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1112, площею 0,0979 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1111 та площею 0,1000 га з кадастровим номером 2625880900:04:044:1113 також зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.29-31). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша ст.202 ЦК України). Частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з частинами першою, третьою ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частин другої, третьоїст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до вимог ч.1 ст.120 ЗК України (у редакції від 13.01.2007, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 23.03.2007 групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка [ADDRESS] ) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Отже, чинне на час укладення вказаного договору земельне законодавство не передбачало автоматичного переходу права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості. За умов, визначених у вказаній статті, для отримання права власності на земельну ділянку необхідно було укласти договір, і право користування земельною ділянкою має посвідчуватися договором оренди. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України. Однак, передбачений законодавцем принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди не знаходить належного втілення у нормах, які регулюють перехід прав на земельну ділянку при переході права власності на споруду, яка на ній розташована, коли такий об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, що перебуває на праві постійного користування, зокрема, щодо об`єктів нерухомості, які мають режим військового майна. Спеціальні положення ЗК України та законодавства, яке регулює правовий режим військового майна у Збройних Силах України, на час укладення договору купівлі-продажу військового майна передбачали належність земельних ділянок до земель оборони фактично за їх суб`єктною ознакою - надання їх для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Тому перехід права на земельну ділянку, що має правовий режим земель оборони, до приватного власника придбаного об`єкта нерухомості, розташованого на ній, об`єктивно зумовлює зміну її цільового призначення, зокрема, на землі забудови (житлової або громадської) або землі промисловості, адже змінюється суб`єкт її використання, земельна ділянка в такому випадку використовується для експлуатації придбаного у власність об`єкта нерухомості, розташованого на цій земельній ділянці, а не є наданою для розміщення і діяльності військової частини. Таким чином, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 352/995/17 (провадження № 61-818св21), яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Пунктом 7 розділу 10 Перехідних положень ЗК України, чинним на час укладення між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, визначено, що громадяни та юридичні особи, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, передбачених раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені уст.16 ЦК України. Таким способом може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України). Суд установив, що згідно оспорюваних у рамках даної справи договорів купівлі-продажу відповідач [PERSON] відчужив відповідачам [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки, набуті ним на підставі державних актів, визнаних недійсними в судовому порядку, що свідчить про невідповідність таких правочинів положенням ст.203 ЦК України та є правовою підставою для визнання їх недійсними в порядку ст.215 ЦК України. З огляду на те, що предметом оспорюваних договорів є земельні ділянки, права власності на які належали [PERSON] за державними актами, які визнані недійсними в судовому порядку, оспорювані договори слід визнати недійсними. Установлено, що про наявність оспорюваних договорів купівлі-продажу ТОВ «Карпатська нафтова компанія» стало відомо під час розгляду справи № 352/1246/15-ц, у якій ухвалою суду від 09.10.2015 [PERSON] був залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача після того, як сторона відповідача долучила копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, які є предметом розгляду в даній справі. Тому згідно вимог ч.1 ст.261 ЦК України позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивач обрав неналежний, неефективний спосіб захисту порушених прав, оскільки права особи, що вважає себе власником майна, підлягають захисту на підставі ст.388 ЦК України, суд визнає безпідставним. Суд зазначає, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» є лише власником нерухомого майна колишнього військового містечка [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці, переданій у власність відповідачу [PERSON] . Права особи, яка по суті не має статусу неволодіючого власника, не підлягають захисту шляхом пред`явлення позову до власника земельних ділянок з використанням правового механізму, визначеного ст.388 ЦК України. Позивач на час розгляду справи в суді не має права власності чи іншого речового права на предмет правочину, тому не може використовувати правовий механізм витребування цього майна з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 352/1246/15-ц (провадження № 61-4910св20), від 26.02.2020 у справі № 761/4097/17 (провадження № 61-14050св19), від 21.04.2021 у справі № 352/995/17 (провадження № 61-818св21). Згідно вимог п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як випливає з положень ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов'язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, заявлені позивачем вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки є підставними і підлягають до задоволення. Разом з тим, остання позовна вимога про повернення земельної ділянки площею 7,5 га до земель запасу Драгомирчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, правонаступником якої є Івано-Франківська міська рада, не підлягає до задоволення, оскільки остання залучена до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, відповідно такої вимоги не заявляла. Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на задоволення судом позовної вимоги про визнання недійсними п`яти договорів купівлі-продажу, за яку позивач сплатив 8000 грн судового збору (5х1600), позовної вимоги про скасування двох рішень державного реєстратора, за яку позивач сплатив 3200 грн судового збору (2х1600), та вимоги про скасування державної реєстрації права власності на п`ять земельних ділянок, за яку сплачено 8000 грн судового збору (всього за задоволені вимоги сплачено 19200 грн судового збору) (т.1, а.с.37), - суд пропорційно стягує з відповідачів судові витрати, зокрема, з [PERSON] - 9600 грн за задоволення заявлених до нього шести вимог, з [PERSON] - 9600 грн. за задоволення заявлених до неї шести вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 16, 202, 203, 215, 317, 328, 377 ЦК України, ст. 120, 152 ЗК України, п. 7 розд. 10 Перехідних положень ЗК України, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved