Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2016 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] ; -за останній час їхні відносини з відповідачем погіршилися, і тривалий час, а саме: з лютого місяця 2022 року вони з відповідачем як подружжя не проживають; -відповідач регулярно виїжджає за кордон на сезонні роботи; -між ними часто виникають конфлікти через те, що відповідач зловживає спиртнимим напоями, і значну частину коштів витрачає на алкоголь; -коштів на утримання їхньої сім`ї не надає, постійно її обманює та має борги; -відповідач про їхню дитину не піклується; -вже тривалий час вони спільно з відповідачем не проживають і спільного господарства не ведуть;\~\~\~ -їхній шлюб зберігати недоцільно, оскільки подальше сумісне життя з відповідачем за таких умов неможливе; -вважає, що їх шлюб слід розірвати, так як вони втратили будь-які почуття один до одного та стали чужими людьми; -вони мають різні погляди на життя та сімейні цінності, а тому примирення між ними неможливе; -їхній шлюб зберігати недоцільно, оскільки він носить формальний характер, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.19/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила провести розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову /а.с.20/, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №8 від 8 вересня 2022 року /а.с.1/ позивачка при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992грн.40коп., -50 відсотків якого в розмірі 496грн.20коп. підлягають поверненню позивачці з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 496грн.20коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved