Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачкою, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, сторони шлюбних відносин не підтримують, ведуть окреме господарство. У теперішній час сім`я існує лише формально. Також позивач просив визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. 3-я особа: представник органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву в якій просив слухати справу у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони одружені з 03 грудня 1993 року, реєстрація шлюбу зроблена Дністровським ЗАГС м.Херсон, актовий запис №792. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №1326 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області). Сторони подружніх відносин не підтримують, загального господарства не ведуть. В даний час шлюб у сторін носить формальний характер. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Згідно\~ст.\~150\~СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно\~ст.160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з нормами\~ст.161\~СК України якщо\~мати та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідачка подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , а тому вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини також підлягають задоволенню.

Outcome: approved