Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

02 грудня 2022 року представник заявників [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог посилається на те, що 29 вересня 2007 року заявники уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис 1452, про що свідчить свідоцтво про шлюб. [INFO] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] у пологовому будинку м. Сімферополь, [PERSON] народила доньку [PERSON] . При народженні дитини їй було видано обмінну картку. У зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на тимчасово окупованій території є недійсними, а свідоцтво про народження дитини видане компетентною установою України - відсутнє, заявники позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, просили суд встановити факт народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] . 02 грудня 2022 року ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Заявники та представник заявників у судове засідання не з`явилися, в прохальній частині заяви просили розгляд даної заяви проводити без їх участі. Представник заінтересованої особи Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове не з`явився. 12.12.2022 електронною поштою в.о. начальник відділу Жилка Т. направила заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності. Проти вимог заяви не заперечує та просила винести рішення згідно чинного законодавства (а.с.26). Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.7 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1 ст.317 справи заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представникам або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до копії паспорта громадянина України виданого Центральним РВ Сімферопольським ГУ МУ УМВС України в Криму. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до копії паспорта громадянина України виданого Євпаторійським МВГУ МВС України в Криму. 29 вересня 2007 року [PERSON] і [PERSON] ( [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, Україна, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , у пологовому будинку в м. Сімферополь народила дитину жіночої статі. З копії обмінної картки, яка була видана 28.09.2022 року відповідним медичним закладом м. Сімферополь вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] народила дитину жіночої статі. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. За правилами ст.7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, і лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58,59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 59 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника та дитини, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, медичними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 257-1 ЦПК України. Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням медичних документів, видних медичними установами що знаходяться на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку, що факт народження [INFO] [PERSON] дитини жіночої статі - [PERSON] підлягає встановленню. Згідно із ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved