Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 01.10.2019 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач умови кредитного договору виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну картку. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. Однак, в порушення указаних умов, відповідач станом на 12.07.2022 має заборгованість у розмірі 42344,17 грн, з яких: 36265,57 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 36265,57 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6078,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2481,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач підписав заяву №б/н від 01.10.2019, згідно з якою приєднався до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку, отримав кредитний ліміт на картковий рахунок та зобов`язувався погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. З інформаційної довідки вбачається, що [PERSON] користувався коштами з карткових рахунків № [NUMBER] дата відкриття 25.06.2021, термін дії 03/23; № [NUMBER] дата відкриття 01.10.2019, термін дії 08/23. За довідкою, наданою позивачем, вбачається, що [PERSON] у період часу з 01.10.2019 по 08.02.2022 змінювався кредитний ліміт. За випискою за договором №б/н від 01.10.2019 вбачається рух коштів за відкритими картковими рахунками. З наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, що підлягає до стягнення, станом на 12.07.2022 становить 42344,17 грн, з яких: -36265,57 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі: - 36265,57 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; -6078,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 42344,17 грн (сорок дві тисячі триста сорок чотири гривні 17 копійки) за кредитним договором №б/н від 01.10.2019 підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення від 29.07.2022 позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 гривні. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved