Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Процедура (рух справи): Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 січня 2008 року у розмірі 29 965 грн. 42 коп. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 07 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, Гребенюк О.С., надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного від 04 січня 2008 року договору, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 04 січня 2008 року. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 34670 грн. Проте, [PERSON] припинила повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 04 січня 2008 року, внаслідок чого станом на 14 червня 2022 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 29 965,42 грн., в тому числі: - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 29 965,42 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 04 січня 2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 04 січня 2008 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та частково погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 3500 грн. здійснив 29 червня 2021 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] ; - довідку про зміну умов кредитування та про видані картки. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 04 січня 2008 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» їй надало, а вона отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості видно, що на підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту, користувалася кредитними коштами, а також погашала кредит. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 3500 грн. здійснила 29 червня 2021 року. Після чого [PERSON] припинила надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору № б/н від 04 січня 2008 року, у зв`язку з чим, станом на 14 червня 2022 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 29965,42 грн. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 04 січня 2008 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. У липні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 січня 2008 року в розмірі 29 965 грн. 42 коп. Відповідач, [PERSON] , позовні вимоги визнала. Оцінка та висновок суду: Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, встановлено факт отримання та користування [PERSON] кредитними коштами, а також факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та\~доведеність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, доказів на спростування цього факту у суду відсутні. На підставі викладеного, позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved