Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №26251 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість в сумі 16965 грн. 05 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В. від 07.10.2020 року було відкрито виконавче провадження №63236870 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2021 року у цивільній справі №205/5825/22 було задоволено її позов до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.09.2020 року за реєстровим №26251. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача безпідставно стягнуті з неї під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса кошти в сумі 19880 грн. 56 коп., а також завдану внаслідок цього моральну шкоду в сумі 19880 грн. 56 коп., а всього стягнути 39761 грн. 12 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначене судове засідання позивачка не з`явилась. В наданому клопотанні просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі та треті особи за викликами до суду повторно не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили, заяв по суті справи не надали. Враховуючи подане позивачкою клопотання, неодноразову неявку представника відповідача та третіх осіб, суд з урахуванням положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності учасників, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №26251 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість в сумі 16965 грн. 05 коп., а також 500 грн. за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В. від 07.10.2020 року було відкрито виконавче провадження №63236870 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2021 року у цивільній справі №205/5825/22 було задоволено позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.09.2020 року за реєстровим №26251. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту ст.1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов?язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Відповідні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20, від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі №910/16664/18. Таким чином, оскільки виконавчий напис, вчинений 04.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим №26251, визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2021 року у цивільній справі №205/5825/22, яке набрало законної сили, відпали правові підстави набуття відповідачем в особі ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» грошових коштів, стягнутих на його користь з позивачки в рамках виконавчого провадження та останні підлягають поверненню позивачці відповідно до ст.1212 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис від 04.09.2020 року було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової М.В., постановою якої від 07.10.2020 року було відкрито виконавче провадження №63236870. В рамках вказаного виконавчого провадження на виконання постанови приватного виконавця ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з пенсії [PERSON] було відраховано кошти в сумі 19880 грн. 56 коп., з яких 17465 грн. 05 коп. - сума боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», 1746 грн. 51 коп. - основна винагорода приватного виконавця, 669 грн. - витрати на проведення виконавчих дій. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача в особі ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь позивачки слід стягнути кошти в сумі 17465 грн. 05 коп., які фактично було стягнуто на користь відповідача в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Стосовно заявлених вимог про стягнення з відповідача решти коштів в сумі 2415 грн. 51 коп., суд враховує, що останні було стягнуто з позивачки під час виконавчого провадження як основна винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Частиною 7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Таким чином, за фактичних обставин справи кошти в сумі 2415 грн. 51 коп. не були перераховані на користь відповідача та питання про їх повернення має вирішуватись приватним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 19880 грн. 56 коп., суд враховує, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу невиконання позивачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого відповідач звернувся із заявою до нотаріуса про стягнення відповідної заборгованості на підставі виконавчого напису. Позивачкою не надано копії відповідного договору та, відповідно, доказів, які б свідчили про те, зо умовами останнього передбачено відповідальність кредитора перед позичальником у вигляді відшкодування моральної шкоди. Крім того, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, внаслідок порушення порядку його вчинення нотаріусом, само пособі не спростовує факту наявності заборгованості позивачки перед відповідачем за кредитним договором, а визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та присудження на користь позивачки стягнутих з неї сум під час виконання виконавчого напису є достатнім заходом на відновлення прав останньої. Будь-яких належних та достатніх доказів на підтвердження завдання позивачці моральної шкоди в розумінні ст.23 ЦК України, протиправності дій відповідача та наявності причинного зв`язку між цими діями та завданою шкодою, позивачкою суду не представлено. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 19880 грн. 56 коп. також слід відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю цих вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial