Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 45,40 кв. м., житловою площею - 29,40 кв.м., оціночна вартість якої становить 145 800 (сто сорок п`ять тисяч вісімсот) гривень 00 коп. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у 1995 році вона придбала вищевказану квартиру у [PERSON] , проте письмового договору купівлі-продажу із колишнім власником квартири не укладала, однак відразу почала володіти й користуватись житлом. Починаючи із 1995 року та станом на сьогодні вона відкрито й безперешкодно користується квартирою, проживає в ній, проводить капітальні та поточні ремонти та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житла, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання, тому просить визнати за нею право власності на квартиру, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивачка просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні\~ позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Чайка О.В. позов підтримали, посилаючись на вищенаведене обгрунтування, а також зазначили, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди\~ позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивачку, її представника, свідків та дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно даних інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , дана квартира має такі технічні характеристики: будинок 1969 року забудови, другий поверх будинку, загальною площа квартири 45,4 кв.м., житлова площа - 29,4 кв.м., підсобна площа - 16,0 кв.м. (а.с. 9, 10). Копією свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 21.07.1993 року за № 130 та зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 27 липня 1995 року за реєстровим номером 3631 підтверджується, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8). Довідкою голови ОСББ «Вікторія - Плюс» С. Коцеруби підтверджується той факт, що позивачка [PERSON] з листопада 2009 року (дата створення ОСББ) і по даний час здійснює нагляд за квартирою [ADDRESS] . Власник квартири [PERSON] з 2009 року по даний час не проживає в даній квартирі, місце його перебування не відоме (а.с.12). Згідно акту обстеження житлово побутових умов проживання від 14.09.2021 року, складеного комісією в складі народного депутата Богуславської міської ради та сусідів вбачається, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , який з 1995 року в ній не проживає, також в даній квартирі ніхто не зареєстрований. Крім того, [PERSON] з 1995 року разом зі своєю сім`єю проживає в даній квартирі, здійснює поточні ремонти, відкрито та безперешкодно користується нею до теперішнього часу. [PERSON] з 1995 року виїхав до Республіки Росія, і з того часу до квартири не приїздив, не цікавився нею та не здійснював комунальні платежі. Інших осіб, які б претендували на дану квартиру немає (а.с. 11). Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Задовольняючи вимоги позивачки, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено,\~ що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти\~ років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачкою на квартиру [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved