Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 05.07.2021 [PERSON] звернулася до суду в інтересах підопічного [PERSON] з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та з урахуванням уточнень від 20.07.2022 просить визнати за ним у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами та земельну ділянку розміром 0,0550 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є опікуном недієздатного [PERSON] [INFO] помер батько підопічного. 27.10.2020 позивачка в інтересах підопічного звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в інтересах підопічного, проте нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2021 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2022 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2022 ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 28.11.2022 позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 15.06.2021 № 00031234500, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 17.06.2021 № 00031281397, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , розірвали шлюб, про що складено актовий запис № 190 від 18.05.1972, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). Згідно з рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 29.08.1960 № 513/13 вирішено відвести [PERSON] земельну ділянку для індивідуального будівництва жилого будинку [ADDRESS] площею 550 кв. м (а.с. 25). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 20.01.1998 № 47, [PERSON] вирішено передати безоплатно в приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,0550 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що підтверджено архівним витягом від 14.06.2021 № К-62 (а.с. 27). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 16.06.2021 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.1999 серії АВЕ № 215439, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д., спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки в [ADDRESS] , розміром 0,0550 га, що виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і будівель, яка належала померлій на підставі рішення Ізмаїльської міської ради № 47 від 20.01.1998, є [PERSON] (а.с. 72). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.09.1978 Ізмаїльським відділом ЗАГС, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 30.10.1984 Ізмаїльським відділом ЗАГС, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.11.2019 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1590 (а.с. 17). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 № 946/8101/19, встановлено опіку над недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатним [PERSON] (а.с. 11). 27.10.2020 [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 19). Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. від 27.10.2020 № 525/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 18). Згідно довідки ФОП « [PERSON] » від 18.11.2020 № 1348309, [PERSON] є користувачем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно проведеної технічної інвентаризації будинок не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також згідно п.1 переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою № 406 від 07 червня 2017 року. У зв`язку з тим, що літ. "А,Б" побудовано до 05.08.1992 відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582 / 5773 (із змінами та доповненнями), не є самочинним (а.с. 31). Згідно із довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 28.06.2022 № 351, власником літньої кухні є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.1999, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І. в реєстрі за № 4/7459 (а.с. 92). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент\~відкриття спадщини\~і не\~припинилися внаслідок\~його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на\~спадкування\~мають особи, визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261\~-\~1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день\~відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.3,5 ст. 1268 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1)\~якщо він\~фактично \~вступив в\~ управління\~або володіння\~спадковим майном; 2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній \~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами та земельної ділянки розміром 0,0550 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченому Ізмаїльською районною державною нотаріальною конторою Одеської області від 14.07.1987 № 2282, все своє майно померла [PERSON] залишила своєму синові - [PERSON] (а.с. 68). 30.06.1999 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.66), отже прийняв спадщину відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами та земельної ділянки розміром 0,0550 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 24.02.2020 опікуном [PERSON] [PERSON] в інтересах підопічного подано заяву до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.20-24), отже [PERSON] прийняв спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] не встановлено. Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. від 27.10.2020 № 525/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.1999 серії АВЕ № 215439, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д., [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , розміром 0,0550 га, що виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і будівель, яка належала померлій на підставі рішення Ізмаїльської міської ради № 47 від 20.01.1998. Згідно довідки ФОП « [PERSON] » від 18.11.2020 № 1348309, згідно проведеної технічної інвентаризації будинок не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також згідно п.1 переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою № 406 від 07 червня 2017 року. У зв`язку з тим, що літ. "А,Б" побудовано до 05.08.1992 відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582 / 5773 (із змінами та доповненнями), не є самочинним. Згідно із довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 28.06.2022 № 351, власником літньої кухні є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.1999, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфимовою Т.І. в реєстрі за № 4/7459. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (окрім судового) шляхом захистити права позивача не видається можливим, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадкове майно, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. \~

Outcome: approved