Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що, починаючи з 08.04.2020 року по теперішній час, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ». Підприємство не здійснює вчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Тому позивач у заяві про збільшення заявлених вимог просить суд стягнути із відповідача на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату, станом на листопад 2022 року, в розмірі 47225,42 грн. Ухвалою суду від 15.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), починаючи з 08.04.2020 року по теперішній час, перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9). Втім, роботодавець не здійснює своєчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 1 статті 21 ЗУ «Про оплату праці» встановлено право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст.ст. 94, 97 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається із наданого позивачем розрахункового листка за листопад 2022 року, АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ» не виплатило [PERSON] у строки, встановлені трудовим законодавством, заборгованість по заробітній платі, станом на кінець листопада 2022 року, в розмірі 47225,42 грн. Будь-яких доводів та аргументів на спростування відомостей, зазначених в копії розрахункового листка, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, станом на кінець листопада 2022 року, в розмірі 47225 грн. 42 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved