Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення меншою трьохрічного вік, відповідно до якого просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подання даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 20.08.2020 року між нею та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за №54. За час спільного проживання сторони мають спільних неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після початку війни і введення в Україні воєнного стану позивачка разом з дітьми виїхала за кордон в Республіку Ірландію де вона з дітьми проживає по даний час. Діти перебувають на утриманні позивачки і з моменту їх виїзду за кордон відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дітей та не надає коштів. Відповідач працевлаштований офіційно - працює оперуповноваженим СКП ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, крім того, він є особою працездатного віку і може надавати матеріальну допомогу дитині, проте добровільно цього не робить. Крім того відповідач має на праві власності квартиру за адресою - [ADDRESS] , так як відповідач являється учасником бойових дій то він має значні пільги по сплаті комунальних послуг, тому майже не несе ніяких витрат, маючи при цьому високий дохід. Також, відповідач не так давно придбав високовартісний автомобіль HONDA CRV , д.н.з. [NUMBER] . Також, наскільки позивачу відомо, відповідач як учасник бойових дій отримав від держави безкоштовно у власність земельну ділянку, яку здає в оренду та отримує дохід. Крім того позивачка перебуває у декретній відпустці та теж потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дружини яка перебуває у декретній відпустці, чим порушує права позивачки, передбачені ч.2, 4 СТ.84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка з відповідачем не дійшли згоди щодо розміру його участі в матеріальному утриманні дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, тому вона звертається до суду з даним позовом, щоб суд визначив розмір участі відповідача в матеріальному утриманні дружини. Враховуючи те, що позивачка в даний час знаходиться в декретній відпустці, і менша дитина нерозривно пов`язана з мамою, тому вона не має змоги працевлаштуватися та отримувати дохід і її єдиним джерелом доходу є соціальні виплати в сумі 860,00 грн. на місяць. Від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позов визнає частково та просить стягнути з нього на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/8 від всіх доходів та в частині стягнення з нього аліментів на тримання дружинин до досягнення дитиною 3-х річного віку - відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, підтримала позицію викладену у відзиві. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд враховує загальне матеріальне становище сторін та потреби дітей даного віку. Так, судом встановлено, що відповідач займає посаду оперуповноваженого у ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та отримує заробітну плату в розмірі 16 172 грн. та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 268 з березня 2022 року у розмірі 30 000 що підтверджується відповідними довідками. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей, те що відповідач працездатна особа, який має офіційний заробіток, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, на двох дітей, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Так, враховуючи надані позивачем та відповідачем докази, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. та оплату правничої допомоги, що документально підтверджені у сумі - 6 471 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 79. 180, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: partial