Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом в якому просить визнати за ним, у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , що померла [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Авангард» на території Захарівської селищної ради у розмірі 11,2 умовних кадастрових гектарах, серії ОД № 0196965 виданого на підставі розпорядження районної державної адміністрації № 364/96 від 12.09.1996 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 11.2 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало їй на підставі сертифікату серії ОД № 0196965. [PERSON] звернувся до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області з наміром оформити спадщину. Однак державним нотаріусом Романовою І.С. було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача не може бути видано, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частки (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі (а.с. 35). Представник відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без присутності представника позивача, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 39). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши до суду заяви про визнання позовних вимог, в яких вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення, просять суд розглядати справу за їх відсутності (а.с. 36-37). Відповідач [PERSON] , у визначений в ухвалі суду від 02.11.2022 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим повторно Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 27 січня 2022 року серії [NUMBER] , актовий запис 44 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] залишились спадкоємці: чоловік - [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] та позивач - [PERSON] . [PERSON] належало майно у вигляді сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0196965, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард», що знаходиться на території Захарівської селищної ради виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації № 364/96 від 12.09.1996 року, що підтверджується листом від 22.03.2021 року № 65/155-21 Міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.07.2022 року, батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] звернулася із відповідною заявою до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення права на спадщину. Однак державним нотаріусом Романовою І.С. було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало матері позивача не може бути видано, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), що підтверджується листом від 10.02.2022 року № 79/01-16 (а.с. 13). Згідно довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 10.02.2022 року № 340, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала і була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . У житловому будинку, який розташований за вищевказаною адресою, крім покійної [PERSON] на день її смерті був зареєстрований: син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року витребувано від Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області інформацію стосовно [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 27). Згідно листа Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області від 03.11.2022 року № 620/01-16 вбачається, що заповіт щодо майна [PERSON] не залишала; спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися; спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися; свідоцтво про право на спадщину не видавалося; спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] , яка померла [INFO] , в Захарівській державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с. 34). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 17 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, як спадкоємець за законом, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом.

Outcome: approved