Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

20.01.2022 року орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] [PERSON] у м. Южноукраїнську Миколаївської області народила дитину [PERSON] . Державна реєстрація народження малолітнього [PERSON] була проведена на підставі ст. 144 СК України. Запис відомостей про батька був внесений у книгу реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно повідомлення від 18.11.2019 року № 2670/01-03, наданого адміністрацією комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня", новонародженого хлопчика за станом здоров`я було відправлено на лікування до Миколаївської обласної лікарні. Співмешканець породіллі [PERSON] перешкоджав госпіталізації вагітної до акушерського стаціонару, поводив себе неадекватно в день госпіталізації і в період перебування жінки в пологовому відділенні, вживав ненормативну лексику, порушував санітарно-епідеміологічний режим відділення. [PERSON] перебувала на обліку Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, фактично проживала без реєстрації із співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Останні не працюють, схильні до жебракування, не мають можливості та фінансового ресурсу забезпечити умови для виховання та догляду за новонародженою дитиною. [PERSON] схильний до агресивної поведінки, часто перебуває в алкогольному стані, під час якого не контролює свою поведінку, чим створює реальну загрозу для життя дитини. З серпня місяця 2019 року з цією сім`єю проводилось роз`яснювальна робота, надавались рекомендації щодо покращення житловим умов й ведення здорового способу життя, але жодної рекомендації виконано не було. 28.11.2019 року представниками служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради та Южноукраїнського відділення поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області було відвідано дану сім`ю за вищевказаною адресою та встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] займає одну кімнату в квартирі, у якій відсутні належні умови проживання для дитини: брудно, розкидані речі, неприємний запах, відсутнє дитяче ліжко, одяг, постільна білизна, дитяче харчування та засоби особистої гігієни відповідно до віку дитини. [PERSON] ніде не працює, розпиває алкоголь разом з власником даної квартири [PERSON] , який займається жебракуванням. Мати дитини повідомила, що не відвідувала дитину в Миколаївській обласній дитячій лікарні через відсутність коштів на дорогу. Враховуючи вищевикладені обставини, виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради як органом опіки та піклування 11.12.2019 року прийнято рішення № 365 "Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] ". Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.01.2021 року по справі №486/2112/19 малолітнього [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та стягнуто з останньої аліменти на користь Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 12.02.2021 року. Після проходження лікування у Миколаївській обласній дитячій лікарні малолітнього [PERSON] було переведено на повне державне забезпечення до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради, де дитина перебувала до червня 2021 року. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 02.06.2021 року №175 над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном дитини. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №00034528623 виданого Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] та відповідно до ст. 126 СК України батьком дитини записано [PERSON] і відповідно змінено прізвище дитини з " [INFO] " на " [INFO] ". На сьогоднішній день малолітня дитина [PERSON] проживає в сім`ї опікуна [PERSON] .. 10.01.2022 року Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради обстежено умови проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено наступне: житло розміщено на 5-му поверсі 14-ти поверхового будинку і складається із трьох житлових кімнат. На момент відвідування батька вдома не було, двері відчинила матір [PERSON] , до квартири спеціалістів служби допустила. У квартирі брудно, відчувався різкий неприємний запах, обдерті стіни в коридорі, також по стінах повзали таргани, речі, меблі у квартирі у занедбаному стані, умови проживання незадовільні. Батьки займають окрему кімнату в якій також брудно, відчувався важкий, неприємний запах, меблі старі та обшарпані, постіль брудна, у кімнаті палять, для дитини є лише ліжко, інших речей необхідних для розвитку дитини не має, дитячий одяг не відповідає віку дитини. На кухні теж все брудне у недоглянутому стані, запас продуктів харчування мінімальний (крупи та дешеві макарони), холодильник брудний і майже порожній, із приготовленої їжі макарони, які на вигляд та запах були зіпсовані. Умови батьками для повернення дитини в родину не створені взагалі. [PERSON] виглядала збудженою, агресивною, чіткої відповіді на запитання спеціалістів Служби не надала. Відповідно до листів комунального некомерційного підприємства "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради від 22.11.2019 року № 128-01 та від 09.12.2019 року №279-01 за час перебування дитини в лікарні матір [PERSON] , жодного разу до дитини не приходила, станом його здоров`ям не цікавилась. Відповідно до листів комунального некомерційного підприємства "Миколаївський облсний будинок дитини" Миколаївської обласної ради від 04.06.2020 року №506-03-04 та від 09.02.2021 року № 94-03-04 [PERSON] за весь період перебування дитини [PERSON] у будинку дитини до закладу не зверталась, не телефонувала, не відвідувала, речами не забезпечувала, дитиною не цікавилась. Згідно з листом Южноукраїнського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.01.2022 року № 799/20.11-37 станом на 01.01.2022 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 103 070,10 грн. Обоє батьків офіційно не працюють, не мають доходу, схильні до жебракування, вживання спиртних напоїв, агресивної поведінки. Відповідачі після вилучення дитини із родини жодного разу не звернулись ні до служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради, ні до органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, ні до Центру соціальних служб з питань виправлення ситуації, що склалась з метою повернення дитини в родину, а навпаки уникали співпраці із суб`єктами соціальної роботи, взагалі не цікавились, життям та здоров`ям дитини. Така поведінка батьків є неприпустимою. Питання щодо неналежного виконання батьками [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради 14.01.2022 року. На засіданні Комісії батьки не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце засідання, причини своєї неявки не повідомили, клопотання щодо відкладення засідання комісії не надавали. Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради встановлено підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Окрім того, [PERSON] є четвертою дитиною [PERSON] , троє старших дітей були вилучені від матері, у зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків та неналежними умовами проживання, а відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за насильство в сім`ї ( [PERSON] наніс тілесні ушкодження дітям). Відповідно до інформації наданої Южноукраїнським відділенням поліції Первомайського ВП ГУНП в Миколаївської області на громадянку [PERSON] протягом 2019 року складено 3 протоколи за вчинення різних адміністративних правопорушень, серед яких: 30.01.2019 року - ч.1 ст. 184 КУпАП, 25.05.2019 року - ч.1 ст. 178 КУпАП, 28.11.2019 року - ч.1 ст. 175-1 КУпАП. На громадянина [PERSON] протягом 2019 року складено 8 протоколів за вчинення різних адміністративних правопорушень, серед яких: 18.01.2019 року, 25.11.2019 року, 25.11.2019 року - ч.1, ч.2 ст. 175-1 КУпАП; 18.01.2019 року, 25.11.2019 року - ч.1, ч.2 ст. 178 КУпАП; 30.01.2019 року - ч.1 ст. 127 КУпАП. 28.11.2019 року - ч.1 ст. 175-1 КУпАП. За місцем проживання [PERSON] та [PERSON] характеризуються посередньо, під час бесіди сусіди пояснили, що ці особи схильні до вжиття алкогольних напоїв та порушення тиші. Комітет Южноукраїнської міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати звернення з позовом до повноліття дитини та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати звернення з позовом до повноліття дитини, а також відкликати з Южноукраїнського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист від 19.02.2021 року, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області по справі №486/2112/19. Ухвалою судді від 01.02.2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи Сербенко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення також не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] причину неявки суду не повідомили, про день, місце та час розгляду справи сповіщені вчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зазначену у позовній заяві та розміщення оголошення про виклик, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надавали, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у судовому засіданні. Тому, суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.01.2021 року було відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , а також стягнуто з матері на користь Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-14). Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 02.06.2021 року №175 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 17). Згідно листа головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний будинок дитини" Миколаївської обласної ради від 04.06.2020 року № 506-03-04, мати [PERSON] малолітнього сина у будинку дитини жодного разу не відвідувала, до закладу не телефонувала (а.с. 23). Відповідно до листа начальника Южноукраїнського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №799/20.11-37 від 13.01.2022 року, [PERSON] має заборгованість по аліментним платежам станом на 01.01.2022 року, що складає 103070,10 грн. (а.с. 24). Листом служби у справах дітей Южноукраїнсьої міської ради від 22.06.2021 року №696 було повідомлено мати [PERSON] , що її дитина [PERSON] влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно акту обстеження умов проживання від 10.01.2022 року, складеного службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради, членами комісії були обстежені умови проживання відповідачів [PERSON] та її співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Членами комісії було встановлено, що для малолітньої дитини не створено належних умов проживання (а.с. 27). [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності 18.01.2019 року та 25.11.2019 року за ч.1 та ч.2 ст. 175-1 КУпАП, 18.01.2019 року та 25.11.2019 року за ч.1 та ч.2 178 КУпАП, 04.02.2019 року та 01.09.2019 року за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 25.05.2019 року за ч.1 ст. 127 КУпАП, 30.01.2019 року за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с. 33). [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 30.01.2019 року за ч.1 ст. 184 КУпАП, 25.05.2019 року за ч.1 ст. 178 КУпАП, 28.11.2019 року за ч.1 ст. 175-1 КУпАП (а.с. 34). Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 30 від 19.01.2022 року було затверджено висновок органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 12.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батьків неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] суперечить вимогам ст.ст. 150, 155 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток. У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Частиною 4 ст. 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.16 зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідачів щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , які з дитиною не спілкуються, не забезпечують його матеріально, ухиляються від виконання обов`язків по його вихованню, не проявляють батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дітей. Таким чином, позовна заява органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, щодо неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню. Одночасно позивач просить про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати звернення з позовом до повноліття кожної дитини, шляхом перерахування аліментів на користь опікуна [PERSON] . Згідно з ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved