Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки майна зі спільної власності. Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Стеблюк Н.В., [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] у ВООБТІ за реєстровим № 14419 від 24.02.2007 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Онопенко Л.П., [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Між співвласниками спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] 09.02.2007 року було укладено договір про встановлення порядку користування будинком з господарськими будівлями [ADDRESS] , згідно якого: - у постійне користування [PERSON] переходять: в будинку позначеному на плані літерою «А» - ванна 1-1, кімната 1-7, кухня 2-1, кімната 2-2, ганок, козирок та гараж «В»; - у постійне користування [PERSON] переходять: в будинку позначеному на плані літерою «А» - коридор 1-2, кухня 1-3, коридор 1-4, кімната 1-5, кімната 1-6, ганок з козирком та сарай «Б», льох «п/Б», сарай «б1», навіс «в», убиральня «Г», літній душ «Е». - Хвіртка №1, огорожа № 2 та хвіртка № 3 перебуватимуть у спільному користуванні сторін. - Користування земельною ділянкою, на якій розташований згаданий вище житловий будинок з господарськими будівлями, а також деревами та іншими насадженнями на ній здійснюється за згодою сторін згідно фактичного користування. Згідно додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 704161 від 26.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 0510136600:02:019:0226 площею 0,0787 га, що розташована в [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У зв`язку з вищенаведеним позивач [PERSON] звернулася до суду та просила згідно уточнених позовних вимог виділити [PERSON] в натурі у приватну власність Ѕ частину житлового будинку літ. «А» житловою площею 58,4кв.м., загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , відповідно висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» № 670 від 14.10.2022 року згідно якого [PERSON] виділяється в натурі частина будинку літ. «А» пл. 28,5 кв.м., а саме: кімната 1-7 пл. 14,5 кв.м., кімната 2-2 пл. 14,0 кв.м., частина сіней літ. «а» пл. 10,5 кв.м., а саме: ванна 1-1 пл. 2,0 кв.м., кухня 2-1 пл. 8,5 кв.м., ганок, козирок, гараж літ. «В», Ѕ хвіртки № 1, Ѕ воріт № 2, Ѕ огорожі № Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] користь [PERSON] 28319,50 грн. зі відхилення від ідеальної частки. [PERSON] користь [PERSON] при поділі житлового будинку з метою ізольованого користування частинами будинку влаштувати дверний отвір між кухнею 2-1 та ванною 1-1, закласти дверний отвір між ванною 1-1 та коридором 1-2. Виділити [PERSON] в натурі у приватну власність Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0787 га, кадастровий номер 0510136600:02:019:0226, розташовану по [ADDRESS] згідно варіанту № 4 додаток № 6 висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» № 670 від 14.10.2022 року згідно якого [PERSON] виділяється в натурі земельна ділянка площею 0,0373 кв.м. у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] залишається земельна ділянка площею 41 кв.м. в рівних частках по Ѕ частки кожному. Представником [PERSON] в квітні 2022 року було надано суду зустрічний позов до [PERSON] про виділення в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року [PERSON] після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2020 року, перейшло у власність Ѕ частка житлового будинку літ «А», житловою площею 58,4 кв.м, загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Між сторонами 09.02.2007 року укладався нотаріально посвідчений договір про порядок користування будинком, згідно з яким у постійне користування [PERSON] перейшли ванна 1-1, кімната 1-7, кухня 1-3, кімната 2-2, ганок, козирок та гараж «В». У постійне користування [PERSON] перейшли коридор 1-2, кухня 1-3, коридор 1-4, кімната 1-5, ганок з козирком та сарай «Б», льох «п/Б», сарай «б1», навіс «в», убиральня «Г», літній душ «Е». Хвіртка №1 , огорожа №2, хвіртка №3 залишились у спільному користуванні. Також договором було передбачено, що користування земельною ділянкою, на якій розташований згаданий вище житловий будинок з господарськими будівлями, а також деревами та іншими зеленими насадженнями на ній здійснюється сторонами, згідно фактичного користування. Вказаний договір сторонами виконувався та виконується [PERSON] і після смерті [PERSON] [PERSON] зазначає, що [PERSON] не зверталась ні до [PERSON] , ні до неї після його смерті з приводу укладання нотаріально-посвідченого договору про виділ часток. [PERSON] здійснила виділ часток у будинку з урахуванням зазначеного вище договору про порядок користування будинком. Щодо земельної ділянки також, однак враховуючи те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 704161 від 27.10.2012 року з додатком, площею 0,0787 га, кадастровий номер 0510136600:02:019:0226, розташовану у [ADDRESS] за нотаріально посвідченою згодою [PERSON] видавався лише один і був виданий саме [PERSON] , земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, то державним нотаріусом першої Вінницької державної нотаріальної контори 06.04.2022 року за № 474/02-31, яким була заведена спадкова справа № 213/2020 на майно померлого [PERSON] була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв`язку з відсутністю в [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа та відсутністю визначеної частки, тому укласти нотаріальний договір про виділ спадкової частки не маю можливості. У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] звернулася до суду та просила виділити [PERSON] в натурі у приватну власність Ѕ частину житлового будинку літ «А», житловою площею 58,4 кв.м, загальною площею 85,5 кв.м., згідно висновку № 670, складеного 14.10.2022 року експертом ТОВ «Подільській центр судових експертиз» згідно якого [PERSON] виділяється в натурі: коридор 1-4 площею 4,9 кв.м., кімната 1-5 площею 12,1 кв.м., кімната 1-6 площею 17,8 кв.м. коридор 1-2 площею 3,0 кв.м., , кухня 1-3 площею 8,7 кв.м., ганок з козирком, сарай «Б», льох «п/Б», сарай «б1», навіс «в», убиральня «Г», 1/2 хвіртки №1, 1/2 воріт № 2, 1/2 огорожі № 3 та припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 28319,5 грн. за відхилення від ідеальної частки. Сторонам при поділі житлового будинку у встановленому законом порядку влаштувати дверний отвір між кухнею 2-1 та ванною 1-1, закласти дверний отвір між ванною 1-1 та коридором 1-2. Виділити [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] , згідно варіанту 4 додаток № 6 висновку № 670, складеного 14.10.2022 року експертом ТОВ «Подільській центр судових експертиз» згідно якого [PERSON] виділяється в натурі: земельна ділянка площею 0,0373 кв.м. у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] залишається земельна ділянка площею 41кв.м. в рівних частках по Ѕ частки кожному. Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0787 га, кадастровий номер 0510136600:02:019:0226, розташовану у [ADDRESS] . Судові витрати просила залишити за собою. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Стеблюк Н.В., [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] у ВООБТІ за реєстровим № 14419 від 24.02.2007 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Онопенко Л.П., [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Між співвласниками спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] 09.02.2007 року було укладено договір про встановлення порядку користування будинком з господарськими будівлями [ADDRESS] , згідно якого: - у постійне користування [PERSON] переходять: в будинку позначеному на плані літерою «А» - ванна 1-1, кімната 1-7, кухня 2-1, кімната 2-2, ганок, козирок та гараж «В»; - у постійне користування [PERSON] переходять: в будинку позначеному на плані літерою «А» - коридор 1-2, кухня 1-3, коридор 1-4, кімната 1-5, кімната 1-6, ганок з козирком та сарай «Б», льох «п/Б», сарай «б1», навіс «в», убиральня «Г», літній душ «Е». - Хвіртка №1, огорожа № 2 та хвіртка № 3 перебуватимуть у спільному користуванні сторін. - Користування земельною ділянкою, на якій розташований згаданий вище житловий будинок з господарськими будівлями, а також деревами та іншими насадженнями на ній здійснюється за згодою сторін згідно фактичного користування. Згідно додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 704161 від 26.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 0510136600:02:019:0226 площею 0,0787 га, що розташована в [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року [PERSON] після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2020 року, перейшло у власність Ѕ частка житлового будинку літ «А», житловою площею 58,4 кв.м, загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що згоди щодо поділу спірного нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, між співвласниками досягнуто не було. Доказів про те, що між співвласниками була домовленість про визначення розмірів часток квартири, матеріали справи не містять. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Згідно з п. 1.2, п. 2.1, п. 2.2, п. 2.4 цієї Інструкції виділ частки в натурі з об`єкта нерухомого майна на окремі самостійні об`єкти здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого виділу в натурі частки з об`єкта з дотриманням чинних будівельних норм. Суд звертає увагу, що у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, відповідно до вищевказаної Інструкції, має міститись: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Згідно вимог ч. 1 ст. 86 та ст. 87 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Вимогами ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Ухвалою суду від 23.05.2022 року у справі було призначено будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно - будівельної, будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи від 14.10.2022 року № 670, аналізуючи планувальні рішення приміщень житлового будинку літ. «А» з сіньми літ. «а», порівнюючи їх з вимогами нормативно - правових актів, чинних в Україні в галузі будівництва, встановлено, що виділити в натурі Ѕ та Ѕ частку житлового будинку, господарських будівель та споруд без відступу від даних часток, не вбачається за можливе. Таким чином порівнюючи вимоги нормативно - правових актів чинних на території України в галузі будівництва, фактичне планування приміщень житлового будинку, на розгляд суду пропонуються наступний варіант виділу в натурі Ѕ та Ѕ частки житлового будинку літ. «А» з сіньми літ. «а», заг. пл. 85,5 кв.м., господарських будівель і споруд домоволодіння [ADDRESS] з визначенням розміру компенсації співвласнику частка якого буде менша після поділу та рекомендаціями по проведенню будівельних та ремонтно - будівельних робіт з реконструкції, який описаний в табл. 9 дослідницької частини та зображений на Додатку 1 до даного Висновку (більш докладно див. дослідну частину по першому, другому та четвертому питаннях). На розгляд суду пропонуються варіанти виділу в натурі частки земельної ділянки площею 0,0787 га, з кадастровим номером 0510136600:02:019:0226 домоволод. [ADDRESS] відповідно до виділу в натурі Ѕ частки житлового будинку літ. «А» з сіньми літ. «а» загальною площею 85,5 кв.м. господарських будівель і споруд домоволодіння [ADDRESS] у наданих варіантах враховано можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо, які описані в табл. 10, 11, 12, 13 дослідницької частини та зображені на Додатках 3, 4, 5, 6 до даного Висновку (більш докладно див. дослідну частину по третьому питанню). На даний час угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між сторонами не укладена. У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до пункту п.п. «е» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7, у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебування ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних ділянок, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Сторони дійшли згоди про встановлення порядок користування згідно варіанту № 4 додаток № 6 висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» № 670 від 14.10.2022 року. За таких обставин суд вважає за доцільне встановити порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту № 4 додаток № 6 висновку експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» № 670 від 14.10.2022 року . Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позовів обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved