Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~ ,\~третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, яким просив зняти арешт з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , обтяження №4855865 на вищевказану частку нерухомості, зареєстрованого 24.04.2017 року о 09:55:24 реєстратором Першої Павлоградської державної нотаріальної контори у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.09.2021 року до приватного нотаріусу Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рибальченко О.А. на правах представника за довіреністю в інтересах спадкоємця [PERSON] звернулась [PERSON] , з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на його ім`я у спадковій справі № 18/2014 зареєстрованій у спадковому реєстрі за № 55607181 до майна померлого [INFO] Сіроклин [PERSON] , [INFO] , на Ѕ частку належного йому будинку [ADDRESS] , і реєстрації права власності на ім`я його спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадок померлого, але йому була надана письмова відповідь за № 14 про відкладення вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з виявленням записом про обтяження/арешт, щодо внесеного на підставі ухвали № 2-4390/05 від 2003 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень (інформація з ДРРП № 269218705 від 05.08.2021 р) за реєстраційним номером обтяження 4855865 зареєстровано 24.04.2007 року о 09:55:24 реєстратором Перша Павлоградська державна нотаріальна контора у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Наявність арешту на Ѕ частину квартири, яка належала [PERSON] перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин просив суд скасувати заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майнаю. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, проти позову заперечував в повному обсязі. Суду пояснив, що [PERSON] не повернув йому грошові кошти, в зв`язку з чим він в 2005 році звернувся з позовом до Павлоградського міського суду. Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до виконання. Виходячи з викладеного, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву з проханням слухати справу у їх відсутність та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~В судовому засіданні відповідач пояснив, що він в 2003 році звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення сум по договору підряду, стягнення моральної шкоди (справа № 2-4390/05). Ухвалою Павлоградського міського суду від 25.11.2003 року в цивільній справі № 2-4390/05 було вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно [PERSON] . Цивільна справа № 2-4390/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення сум по договору підряду, стягнення моральної шкоди завершена розглядом рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.11.2005 року. 16.12.2005 року рішення суду в цивільній справі № 2-4390/05 було звернуто до виконання. Указом Президента України № 328/2004 від 15.03. 2004р. «Про внесення змін до мережі та кількісного складу суддів місцевих судів» були ліквідовані Павлоградський міський та Павлоградський районний суди і утворено Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , належало нерухоме майно: Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] Сіроклін [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому при житті майно. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернувся позивач та за його заявою було заведено спадкову справу № 18/2014 зареєстровану у Спадковому реєстрі за № 55607181 до майна померлого [INFO] Сіроклин [PERSON] , [INFO] , на Ѕ частку належного йому будинку [ADDRESS] . Окрім цього, судом встановлено, що на підставі ухвали Павлоградського міського суду від 25.11.2003 року в цивільній справі № 2-4390/05 внесено запис про обтяження/арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень (інформація з ДРРП № 269218705 від 05.08.2021 р) за реєстраційним номером обтяження 4855865 зареєстровано 24.04.2007 року о 09:55:24 реєстратором Перша Павлоградська державна нотаріальна контора у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на вищезазначене та враховуючи ту обставину, що [PERSON] не є стороною цивільної справи № 2-4390/05, а тому позбавлена права звертатися в межах зазначеної цивільної справи з питання скасування ухвали про забезпечення позову. Розглядаючи справу, суд також враховує, що відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] в період з 2013 року по теперішній час, тобто протягом 9 років, будучи обізнаним про смерть [PERSON] він як кредитор спадкодавця до спадкоємців [PERSON] із вимогою про повернення суми боргу не звертався, що визнав в судовому засіданні і відповідач [PERSON] . Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту Ѕ частини з Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , яка на праві власності належала [PERSON] , а на тепер належить позивачу в порядку спадкування за законом, відсутні, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved