Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 04.02.2021 року підготовив та направив звернення на ім`я [INFO] генерал-лейтенанта [PERSON] , виклавши в тексті вказаної заяви інформацію та відомості, які позивач вважає такими, що ганьблять його гідність, честь і ділову репутацію а також такі, що не відповідали дійсності. Зазначена недостовірна інформація поширена відповідачем через заяву адресовану до керівництва навчального закладу, стала доступною для ознайомлення великому колу осіб, які мали доступ до діловодства: управління університету, управління і навчальні частини інститутів, кафедри командно-штабного інституту. У поданій заяві відповідач посилався на неналежне виконання позивачем своїх професійних обов`язків та порушення ним трудової дисципліни. Оприлюднена відповідачем інформація фактично не відповідає дійсності, внаслідок чого у широкого кола людей, створює викривлене уявлення про особу позивача, діяльність і його суспільне життя, що також негативно впливає на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення недостовірної негативної інформації викликає підвищений інтерес з боку багатьох осіб, яким вона стала відома, що сприяє її поширенню серед громадськості та підриву довіри до особи позивача. Просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав повністю з підстав викладених у поданій на розгляд суду позовній заяві яку просив задоволити. Представник відповідача, адвокат Вольфовський О.В., що брав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції з Деснянського районного суду м.Чернігова, вимоги позову [PERSON] заперечив, зазначивши необґрунтованістю викладених позивачем вимог. Пояснив, що відповідач використовуючи своє право на звернення, подав заяву від 04.02.2021 року до навчального закладу виклавши в ній інформацію та оціночні судження відносно особи позивача. Інформація викладена відповідачем була особистим зауваженням [PERSON] і аж ніяк не фактичними твердженнями. Просить в позові відмовити. Дослідивши письмові матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі проживають по сусідству, тобто в одному житловому будинку, що в [ADDRESS] . Між останніми склались недобросусідські відносини. Відповідач [PERSON] 04.02.2021 року склав заяву (звернення громадянина) (а.с.12-13) , яку направив на ім`я [INFO] генерал-лейтенанту [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] виклавши в тексті вказаної заяви інформацію та відомості, які позивач вважає такими, що ганьблять його гідність, честь і ділову репутацію. Враховуючи, що зазначену недостовірну інформацію, яка принижує честь і гідність, поширено відповідачем через заяву адресовано до керівництва навчального закладу, вона стала доступною для ознайомлення великому колу осіб, які мали доступ до діловодства: управління університету, управління і навчальні частини інститутів, кафедри командно-штабного інституту. Відповідачем [PERSON] в заперечення заявлених до нього позовних вимог подано письмовий відзив (а.с.21-23) в обґрунтуванні якого останній посилається на правомірність своїх дій, зокрема використання свого права на звернення та отримання запитуваної інформації. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності / неповні або перекручені /. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. Із долученої до матеріалів справи заяви відповідача (а.с.12-13 ) адресованої до керівництва навчального закладу - [INFO] генерал-лейтенанта [PERSON] вбачається, що [PERSON] викладено неперевірені та недостовірні відомості - інформацію щодо [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження позовна вимога про те, що інформація поширена відповідачем у поданій ним заяві від 04.02.2021 року відносно [PERSON] є недостовірною та нічим не підтвердженою. Таким чином, предметом спору по даній справі є поширення відповідачем недостовірної інформації у поданій ним заяві від 04.02.2021 року відносно [PERSON] . Статтею 297 ЦК України зазначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, недостовірною вважається та інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Суд вважає, що інформація, яка поширена відповідачем є недостовірною та негативною, оскільки створює уявлення про позивача як особу, який недобросовісно виконує свої професійні обов`язки та порушує трудову дисципліну. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд враховує характер такої інформації, стилістичний виклад інформації, безапеляційні твердження про вчинення певних дій позивачем, вчинення дій, направлених на підтвердження правдивості викладеної інформації, та вважає, що така інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. З вищезазначеного слідує, що відповідачем [PERSON] поширено недостовірну інформацію про позивача в справі [PERSON] . Отже, позивач вимагає відновлення порушених особистих немайнових прав: честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з поширенням негативної та недостовірної інформації щодо нього. Позивачем в підтвердження заявлених ним позовних вимог долучено до матеріалів справи службову характеристику (а.с.10-11) та додаткові письмові пояснення (а.с.44-46) Суд погоджується з твердженнями позивача, що формулювання викладені відповідачем в поданій ним заяві від 04.02.2021 року адресованій керівництву навчального закладу, носить негативний характер, що в свою чергу могло негативно впливати на сприйняття особи та стало приводом для розгляду, обговорення по суті та наданні відповіді (а.с.120). Крім того суд звертає увагу, що викладена в заяві відповідачем інформація та відомості про особу позивача нічим не підтверджена. Із долученої до матеріалів справи службової характеристики (а.с.10-11) вбачаєтьмся, що [PERSON] займав посаду доцента кафедри Сухопутних військ Командно-штабного інституту застосування військ (сил) [INFO]. За час проходження служби та трудової діяльності у [INFO] зарекомендував себе підготовленим у професійному відношенні офіцером, дисциплінованим, працелюбним викладачем та вимогливим керівником військового колективу. За значні успіхи у вихованні і навчанні офіцерів був нагороджений відзнакою Міністерства оборони України "Знак пошани" а також був нагороджений Почесними грамотами Міністерства освіта і науки України та грамотою кабінету Міністрів України та неодноразово був заохочений командуванням університету. [PERSON] являється кандидатом військових наук , доцент, має сімдесять п"ять наукових та методичних праць , має високі педагогічні якості та працездатність. Із долученого до матеріалів справи копії наказу №220 від 19.08.2022 року (а.с.148) та витягу із трудової книжки (а.с.149-152) вбачається, що з 31.08.2022 року [PERSON] звільнений з посади у зв"язку із закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Жодних відомостей чи підтвердження факту порушення позивачем трудової дисципліни чи професійної діяльності до матеріалів справи відповідачем не долучено а відтак викладена останнім інформація в поданій ним письмовій заяві підлягає до спростування. Частиною 2 статті 200 ЦК України передбачено, що суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими порушеннями. У статті 3, 32 Конституції України проголошено, що честь та гідність визнається найвищими соціальними цінностями і кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію. Суд погоджується з доводами позивача, що сам факт розповсюдження інформації про нього в негативному світлі завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Це призводить до формування недовіри до нього необмеженого кола осіб і створює хибне уявлення про нього. За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved