Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 11 лютого 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу сторони мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач пішов з сім`ї та проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю. Відповідач їм не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає. хоча є фізично здоровим та працездатним, має стабільний, сталий дохід та можливість матеріально утримувати дітей. Оскільки відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, вона звернулася до суду з указаним позовом про стягнення аліментів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03 березня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Як встановлено судом, 11 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що 11 лютого 2012 року складено відповідний актовий запис №146 та 11 лютого 2012 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу сторони мають дітей: - дочку [PERSON] , [INFO] , про що 19 травня 2012 року складено відповідний актовий запис №1529 та Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві 19 травня 2012 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - сина [PERSON] , [INFO] , про що 05 липня 2013 складено відповідний актовий запис №1986 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві повторно 30 серпня 2013 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - сина [PERSON] , [INFO] , про що 09 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис №3511 та Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 09 серпня 2018 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з позовної заяви спільного господарства сторони не ведуть, відповідач проживає окремо. Діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю. Відповідач їм не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має стабільний, сталий дохід та можливість матеріально утримувати дітей, але добровільно цього не робить, тому вона звернулася до суду з указаним позовом про стягнення аліментів. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 5 статті 183 СК України, передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За змістом ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем. Так, судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомості про його незадовільний стан здоров`я, а також про наявність інших дітей, непрацездатних батьків у справі відсутні. Відповідно до частин 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що заявлений розмір аліментів, які просить стягнути позивач, є обґрунтованим та жодним чином стороною відповідача не спростований. Заявлений розмір є необхідним та співмірним для задоволення потреб неповнолітньої дитини одним з батьків. Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі Ѕ частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 03 березня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору. З урахуванням викладеного з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору.

Outcome: approved