Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач, АТ «Перший український міжнародний банк», звернулось до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 80 847,04 грн та судовий збір в сумі 2 270 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 28.08.2019 на підставі кредитного договору № 1001385538601 та меморіального ордеру [PERSON] видано кредит у розмірі 50 000 грн. Посилаючись на те, що відповідач не виконав обов`язку щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 30.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 80 847,04 грн, з яких: 39 867,87 - заборгованість за кредитом, 6,52 грн - заборгованість за процентами, 36 038,70 - заборгованість за комісією та 4 933,95 грн - штрафні санкції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію ухвали та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 26.11.2021. 16.12.2021 представник відповідача - адвокат Гапоненко Р.І. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що факт надання банком кредиту відповідачу не підтверджено належними та допустимими доказами. Стверджує, що додана до позовної заяви роздруківка меморіального ордеру від 28.08.2019 № TR.37243635.77045.8810 жодним чином не підтверджує факт надання кредиту у сумі 50 000 грн, оскільки не відповідає як положенням постанови Правління національного Банку України від 21.01.2004 № 22 «Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті», так і нормам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме: відсутній оригінал вказаного меморіального ордеру, штам банку, яким він видавався, підпис посадової особи із зазначенням дати проставлення такого підпису. Крім того, стверджує про відсутність доказів надіслання відповідачу письмової вимоги (повідомлення) від 29.09.2020 № 48, оскільки доданий до позовної заяви список № 20201001 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів не є належним та допустим доказом, а в системі АТ «Укрпошта» не зареєстроване поштове відправлення за № 0534005299874. Поряд з цим, зазначає, що нараховані позивачем суми є безпідставними та такими, що не узгоджуються із умовами заяви № 1001385538601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а із доданого банком розрахунку не можливо встановити підстави нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 22.12.2021, банк вказує на те, що факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема меморіальним ордером, який відповідно до пп. 5 п.22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є розрахунковим документом, що підтверджує списання коштів з рахунку банка і подальше їх перерахування отримувачу - відповідачу. Щодо відсутності доказів надіслання відповідачу письмової вимоги (повідомлення), зазначає, що проведення досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії та/або вимоги не є обов`язковою умовою, відсутність якої перешкоджає банку звернутися до суду за захистом порушеного права. Стосовно підстав для нарахування суми заборгованості, комісії та штрафних санкцій банк у відповіді на відзив послався на те, що підписання 28.08.2019 між сторонами оферти та акцепту, що містять істотні умови кредитного договору (паспорт споживчого кредиту і Заяви) підтверджує факт укладення кредитного договору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2022 клопотання представника відповідача - адвокат Гапоненко Р.І. про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін залишено без задоволення. Інших заяв по суті справи не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.08.2019 [PERSON] підписав заяву № 1001385538601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн (а.с.5). У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач (клієнт) просить надати споживчий кредит на наступних умовах: сума - 50 000 грн; строк - 24 місяці; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%; розмір процентної ставки - 0,01% річних; видача кредиту шляхом банківського переказу на рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ», код отримувача 3112722332, отримувач - [PERSON] ; схема повернення споживчого кредиту - ануїтентна (рівними платежами); дата платежу - до 28 числа кожного календарного місяця; сума платежу за розрахунковий період - 4 078,55 грн щомісяця та 4 078,43 грн (останній платіж), усього - 97 885,08 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1 995 грн щомісяця, усього - 47 880 грн. Також у заяві вказано, що [PERSON] підписанням даної заяви беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах (а.с.5). Перед підписанням заяви, відповідач склав «Анкету клієнта» (а.с.72 зворот), та ознайомився з умовами Паспорта споживчого кредитування та кредитного договору (а.с.73 зворот). До зазначеної заяви додано публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у новій редакції, яка діє з 12.06.2019 (а.с.6-11). Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 12.06.2019), затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол № 760 від 11.06.2019, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Пунктом 6.1 Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором. Частиною 5 Розділу ІІ публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено порядок та розмір сплати клієнтом штрафів (п. 5.17., 5.17.1., 5.17.2.). Позивач вказує, що надання кредитних коштів у розмірі 50 000 грн здійснено банком шляхом банківського переказу на рахунок відповідача та підтверджується меморіальним ордером від 28.08.2019 № TR.37243635.77045.8810 (а.с.12), однак даний факт заперечується представником відповідача, який у відзиві зазначив, що додана до позовної заяви роздруківка меморіального ордеру від 28.08.2019 № TR.37243635.77045.8810 жодним чином не підтверджує факт надання кредиту у сумі 50 000 грн, оскільки не відповідає як положенням постанови Правління національного Банку України від 21.01.2004 № 22 «Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті», так і нормам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме: відсутній оригінал вказаного меморіального ордеру, штам банку, яким він видавався, підпис посадової особи із зазначенням дати проставлення такого підпису. З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на час підписання заяви № 1001385538601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб). Пунктом 22.1 статті 22 вказаного Закону встановлено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час підписання заяви № 1001385538601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб), документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом. Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку (п. 42 Постанови Правління Національного Банку України від 04.07.2018№ 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України»). Пунктом 44 вказаної Постанови визначено, що первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами (пункти 46, 47 Постанови Національного Банку України від 4 липня 2018 року № 75) Отже, меморіальний ордер є первинним документом, що містить відомості про операцію банку. Як вбачається з матеріалів справи на роздруківці меморіального ордеру від 28.08.2019 № TR.37243635.77045.8810 вказано про електронний підпис, який відповідно до частин 3, 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (у редакції, чинній на час підписання заяви № 1001385538601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) не може бути визнаний недійсним та позбавлений можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Таким чином, суд вважає, що додана до позовної заяви роздруківка меморіального ордеру, який є первинним документом, що містить відомості про операцію банку, є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження факту надання відповідачу банком кредитних коштів у розмірі 50 000 грн, а тому посилання представника відповідача на невідповідність даного розрахункового документа положенням постанови Правління національного Банку України від 21.01.2004 № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті» є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд уклали кредитний договір. Сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідач був ознайомлений з ними, про що свідчить його підпис на заяві № 1001385538601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які були перераховані на його банківський рахунок, які [PERSON] повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів, проте порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд враховує, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту, наданий позивачем, є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом. Таким чином, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 39 867,87 (50 000 грн - 10 132,13 грн. = 39 867,87 грн.). Щодо стягнення заборгованості за процентами суд зазначає наступне. Як вже зазначалось судом, за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом в розмірі 0,01% річних. Водночас,

Outcome: partial