Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

29 липня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , за участю третьої особи Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення наданого кредиту за кредитним договором № ОД07/09/2007/840-К/163 був укладений договір іпотеки за реєстровим № б/н, об`єктом обтяження за яким є трикімнатна квартира загальною площею 54, 9 кв.м., житловою площею 37, 5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 08 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено Договір № GL3N016222 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло право Кредитора за Кредитним договором № ОД07/09/2007/840-К/163 від 05.09.2007 року, який був укладений між ПАТ «КБ НАДРА» та [PERSON] , а також право іпотекодержателя за Договором іпотеки. Проте, було виявлено, що постановою № 409470433 від 16.04.2014 року Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ накладено арешт на іпотечне майно, а саме трикімнатна квартира загальною площею 54, 9 кв.м., житловою площею 37, 5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначений арешт на майно перешкоджає та унеможливлює здійснення ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» своїх прав як Іпотекодержателя, зокрема, унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки учасників справи. В судове засідання 08 грудня 2022 року сторони не з`явились. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відзив чи заяв до суду не подавав. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права осіб на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, сторони не з`явились, суд оцінює таку поведінку сторін як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом\~сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа яка звернулась до суду виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач) не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених частиною 2 ст. 223 ЦПК України судом не встановлено. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Справа перебуває на розгляді в суді з липня 2021 року. Тож, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2007\~року між\~ВАТ КБ\~«Надра» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД07/09/2007/840-К/163. В забезпечення зобов`язань за Кредитним договором, 05.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір іпотеки за реєстровим № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. за реєстровим № 13104, об`єктом обтяження за яким є трикімнатна квартира загальною площею 54, 9 кв.м., житловою площею 37, 5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . При укладенні іпотечного договору, 05.09.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. на підставі\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат»\~та у зв`язку з посвідченням даного Іпотечного договору була накладена заборона відчуження зазначеної в Договорі квартири під адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] до припинення Іпотечного договору. 08 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова\~компанія «Довіра\~та Гарантія»\~та ПАТ\~«КБ «НАДРА» було укладено Договір № GL3N016222 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 577. Згідно п. 1 Договору № GL3N016222, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. При цьому, суд зауважує, що позивачем до матеріалів справи не надано Додатку №1 до Договору № GL3N016222, а надано лише витяг з Додатку №1 до Договору № GL3N016222 про відступлення прав вимоги, укладений 08 квітня 2020 року, без дати, з якого вбачається договір, права вимоги за яким відступаються, та Позичальників, Поручителів, Заставодавців, Дебіторів за такими договорами, зокрема № ОД07/09/2007/840-К/163. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.06.2021 року, встановлено, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: №36218725, за яким накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] , обтяження зареєстровано 05.09.2007 року. Також, постановою Першого Приморського відділу державних виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.04.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 40947043. Як вбачається з матеріалів справи, іпотекодержателем даного нерухомого майна є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому\~Законом України «Про іпотеку»(абзац третій\~статті 1 цього Закону). Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша\~статті 4 Закону України «Про іпотеку»\~у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки). У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина шоста та сьома\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої\~статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 03 липня 2018 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VІІ. Згідно з пунктом 10 розділу І цього\~Закону\~частину четверту статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~парламент доповнив пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому\~статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем». Іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстрації права власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої\~статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування»\~застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої\~статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього\~Закону(пункт 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення»\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування»). Згідно з пунктом 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення»\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Він був опублікований 03 листопада 2018 року, набрав чинності 04 листопада 2018 року та був введений у дію 04 лютого 2019 року. Іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за ВАТ КБ «Надра» 05.09.2007 року. В той же день, тобто 05.09.2007 року було накладено заборону відчуження. Разом з тим, як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 40947043 виданої 16.04.2014 року. Той факт, що іпотека зареєстрована саме за позивачем на підставі договорів відступлення права вимоги не змінює факту виникнення у банку права іпотеки на квартиру 05.09.2007 року. Отже, за змістом пункту 7 частини четвертої\~статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~станом на день звернення до суду ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке набуло від банку права іпотекодержателя щодо іпотеки, зареєстрованої за банком ще 05.09.2007 року, наявність обтяження речових прав на квартиру, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 40947043 виданої 16.04.2014 року, не може бути підставою для відмови позивачу у державній реєстрації права власності на квартиру у порядку, встановленому\~статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Така підстава для відмови існувала до моменту введення в дію 04\~лютого 2019 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 грудня 2019 року у справі № 923/880/18 (пункти 4.44-4.45)). З огляду на викладене ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не доведено порушення його права іпотекодержателя щодо реєстрації права власності на квартиру через накладення на нього арешту, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити його вимоги в майбутньому і не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених\~Законом України «Про іпотеку»(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2020 року у справі № 761/31581/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18). Наявність арешту, накладеного на предмет іпотеки, не порушує пріоритетного права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2021 року у справі № 2-6875/10, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 686/1953/13-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, постанова Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 2-5285/10). У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed