Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 24 жовтня 2007 року Виконавчим органом Артемівської міської ради міста Дзержинськ Донецької області, актовий запис № 16. В позові зазначила, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що з лютого 2022 року вони з відповідачем не проживають спільним життям, їх нічого не пов`язує, вони не ведуть спільного господарства, відповідач не спілкується з нею та з дітьми. Їхня сім`я фактично перестала існувати. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Збереження сімї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам, а тому примирення між ними неможливо. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю - немає. Ухвалою судді від 07 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але в поданій до суду заяві просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином СМС- повідомленням, що підтверджується довідками про доставку СМС- повідомлення щодо документу «Судова повістка-повідомлення». За таких обставин суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому зареєстрований 24 жовтня 2007 року Виконавчим органом Артемівської міської ради міста Дзержинськ Донецької області, актовий запис № 16 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9,11). В своєму позові [PERSON] зазначила, що шлюб позивача з відповідачем не склався, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їхня сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позові позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved