Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

07.10.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла 21.09.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Малиновського районного суду м. Одеси надійшла вищевказана позовна заява, яка мотивована тим, що у серпні 2022 року поштою, за місцем свого проживання, позивач отримав постанову приватного виконавця Цинєва В.О. про відкриття виконавчого провадження № 69520037 від 28.07.2022 року відповідно до якої на підставі виконавчого напису № 75414 від 31.05.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з нього, на користь ТОВ «ФК «Авансар» стягнуто заборгованість в розмірі 76787, 70 грн. У зв`язку з тим, що будь-яких фінансових відношень з ТОВ «ФК «Авансар» позивач не мав, будь-яких договорів, посвідчених нотаріально щодо отримання кредитних коштів ні з якою фінансовою установою не укладав, усі кредитні зобов`язання позивачем виконанні, та він не повідомлявся письмово про розгляд питання щодо стягнення заборгованості при посвідченні виконавчого напису, а тому він вважає, що в судовому порядку виконавчий напис № 75414 від 31.05.2021 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Боргові зобов`язання виникли перед ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі заяви (оферти) № 200133869 від 28.10.2014 року, однак строк давності за цим договором сплив, що не розглядалось нотаріусом при складанні та посвідченні виконавчого напису та не відображено в ньому. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстраційний номер 75414, виданий 31.05.2021 року, за яким пропонується стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованість в сумі 76787, 70 грн. Також просить витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином завірену копію виконавчого напису - реєстраційний номер 75414 від 31.05.2021 року, за яким пропонується стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК «Авансар» та документи, які стали підставою для винесення зазначеного виконавчого напису, та у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. належним чином завірену копію виконавчого провадження № 69520037 від 28.07.2022 року (в тому числі документів які надійшли від ТОВ «ФК «Авансар»), щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Авансар» в сумі 76787, 70 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився на підставі заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Провадження у справі відкрито ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.09.2022 року за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича належним чином завірену копію виконавчого напису - реєстраційний номер 75414 від 31.05.2021 року, за яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар» та документи, які стали підставою для винесення зазначеного виконавчого напису. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича належним чином завірену копію виконавчого провадження № 69520037 від 28.07.2022 року (в тому числі документів які надійшли від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар»), щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар» в сумі 76787, 70 грн. 27.10.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича надійшла копія матеріалів виконавчого провадження № 69520037 від 28.07.2022 року. Ухвалою суду від 25.11.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. У серпні місяці 2022 року поштою позивач отримав постанову приватного виконавця Цинєва В.О. про відкриття виконавчого провадження № 69520037 від 28.07.2022 року, відповідно до якої на підставі виконавчого напису № 75414 від 31.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., з нього на користь ТОВ «ФК «Авансар» стягнуто заборгованість в розмірі 76787, 70 грн. Боргові зобов`язання у позивача виникли перед ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі заяви (оферти) № 200133869 від 28.10.2014 року, який відступив право вимоги на підставі Договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року ТОВ «ФК «Плеяда», яка відступила право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року ТОВ «ФК «Фагор», яка відступила право вимоги ТОВ «ФК «Авансар» на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5. (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) За п.19 ст.34 Закону України «По нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того відповідно до п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій , безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Згідно з пунктом 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: - оригінал кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тобто, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів і нотаріус відповідно до закону не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. В свою чергу, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт, який оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд в свою чергу при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Тому суд, дослідивши ретельно всі наявні докази по справі, приходить до висновку, що вчинений нотаріусом виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню, так як стягнена з боржника сума коштів за кредитним договором не є безспірною і право вимоги стягувача коштів до боржника не підтверджено належними доказами. В свою чергу, відповідачем не подано до суду доказів щодо спростування доводів позивача щодо відсутності між позивачем та відповідачем будь-яких договірних зобов`язань, про сплив строку позовної давності за основним борговим зобов`язанням, яке виникло між позивачем та банком, про відсутність будь-яких нотаріально посвідчених кредитних договорів, укладених між позивачем та кредитною установою, про повне виконання позивачем боргових зобов`язань перед Банком, про неповідомлення позивача про відступлення права вимоги та про звернення відповідача до нотаріуса тощо. Суд вважає, що встановлені судом обставини вказують на те, що між стягувачем та позивачем існує спір про право, обставини, на які вказує позивач є спірними і можуть бути перевірені лише при їх дослідженні в суді під час розгляду справи про стягненні боргу з [PERSON] в позовному провадженні. . Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в сумі 1488,60 грн. На підставі ст.87,88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved