Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі - ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія") звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, посилаючись на те, що відповідач є абонентом ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія", проте за період з 01.03.2020 року по 31.08.2022 року має заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] у розмірі 4354 грн 62 коп. Відповідач добровільно не сплачує витрати за спожиту електричну енергію, на попередження про необхідність сплати заборгованості не реагує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 24.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Станом на день розгляду справи [PERSON] своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Йому направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив на позовну заяву та докази, однак у визначений судом строк наданим правом він не скористався, відзиву та доказів не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір). На ім`я відповідача [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується витягом з особового рахунку. Згідно ухвали Малиновського районного суду міста Одеси у справі №484/4645/21 провадження №2-с/521/19/22 вбачається, що 14.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS] . Отже, відповідач є власником вказаної квартири та відповідно споживачем ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" з 14.01.2020 року. Відповідно до п. 2.1. Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання електричної енергії є виставлені на оплату рахунки за спожиту електричну енергію, наявність у боржника особового рахунку. Відповідно до Договору та пунктів 5.2.2 та 5.5.5 Правил, постачальник укладає договори, обов`язкові для здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачу та виконує умови таких договорів, а споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно пунктів 4.12, 4.19 Правил розрахунки споживача за електричну енергію здійснюється за рахунковий період, який становить один календарний місяць відповідно до умов договору. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричної енергії вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно довідки без номеру від 22.09.2022 року, за період з 14.01.2020 року по 01.10.2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за спожиту послугу електропостачання, яка станом на 22.09.2022 року становить 4354 грн 62 коп. Відповідач добровільно не сплачує за спожиту електричну енергію. Нарахування за надані послуги з електропостачання здійснювалися відповідно до показників електролічильника та встановлених тарифів на електроенергію. Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, який здійснює продаж електроенергії за договором постачання електричної енергії, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Таким чином судом встановлено, що відповідачкою порушено зобов`язання щодо сплати за спожиту електричну енергію, у зав`язку із чим утворилась заборгованість. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" слід стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4354 грн 62 коп. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved