Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

22.12.2022 представник заявниці [PERSON] адвокат Гивель В.П. подав до суду заяву, у якій просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , яким визначити заходи тимчасового обмеження прав останнього заборонивши йому на шість місяців перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та наближатися на 50 м до місця проживання (перебування) [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що заявниця проживає разом із заінтересованою особою за вищевказаною адресою. Їм на праві спільної часткової власності (по 1/3) належить вказана квартира у с. Гірське. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12.10.2010 у справі №2-1153/2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу, [PERSON] робить наклепи відносно заявниці, регулярно вчиняє домашнє насильство, погрожує фізичною розправою, чинить постійний психологічний тиск, внаслідок чого заявниця регулярно викликає працівників поліції. Поліцейські неодноразово застосовували до [PERSON] термінові заборонні приписи, а саме 07.12.2020, 17.10.2022, 20.10.2022 та 15.11.2022. Станом на момент подання заяви про видачу обмежувального припису у Миколаївському районному суді перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП, судове засідання якої призначено на 11.01.2023. На підставі наведеного представник заявниці просить винести обмежувальний припис. Учасники судового засідання у таке не з`явилися. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши подані докази у їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, представник заявника покликався на те, що [PERSON] робить наклепи відносно заявниці, регулярно вчиняє домашнє насильство, погрожує фізичною розправою, чинить постійний психологічний тиск. Фактами, які підтверджують вищезазначені обставини, представник заявника вказав неодноразові виклики поліції та складення працівниками поліції відносно заінтересованої особи термінових заборонних приписів 07.12.2020, 17.10.2022, 20.10.2022 та 15.11.2022. У матеріалах справи міститься копія паспорту, РНОКПП заявника, копія свідоцтва про право власності на квартиру, у якій проживають учасники, копія рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12.10.2010 у справі №2-1153/2010 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , копія довідки про склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] , копія звернення до відділення міліції від 09.08.2010, а також чотири термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 07.12.2020, 17.10.2022, 20.10.2022 та 15.11.2022. Разом із цим, заявником та його представником до матеріалів заяви та у ході розгляду справи не долучено належним чином завірених копій постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 та/або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов висновку, що сам факт звернення [PERSON] у поліцію із заявами про вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] не свідчить про його вчинення, оскільки суду не надано жодних документів про притягнення заінтересованої особи до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо неї. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису представник заявника зазначає про захист [PERSON] від насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] , однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останнім вчинялося домашнє насильство відносно неї. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, заявником не надано. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані представником заявника для підтвердження заяви докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для застосування відносно [PERSON] обмежувального припису.

Outcome: dismissed