Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

23.07.2021 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Перший український експертний центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка обґрунтовується тим, що відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012 року) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано в експлуатацію організації ТОВ «Перший український експертний центр», яке прийняло житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування. [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості б/н станом на 19.07.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника вказаної квартири з позивачем, станом на 19.07.2021 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 20 692,86 грн. Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена та завдає збитки позивачу, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 2168,30 грн. та 3 % річних - 915,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача як власника квартири: основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 20 692,86 грн., суму інфляційних втрат - 2168,30 грн. та 3 % річних - 915,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору - 2270 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач у встановлений судом строк жодних документів до суду не подав. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява, що надійшла на електронну адресу суду, в якій представник просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому процесуальним законом. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012 року) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано в експлуатацію організації ТОВ «Перший український експертний центр», яке прийняло житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, що підтверджується інформаційною довідкою № 266229772 від 16.07.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію (ст. 151 ЖК України). Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За наданими визначенням в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Положеннями ст. 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідна позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). Сторона позивача зазначає, що позивач відповідно до акту приймання-передачі будинку був виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів будинку. З липня 2018 року по липень 2021 року відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які могли б підтвердити тимчасову відсутність споживача у житловому приміщення в спірний період. Жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу а якості наданих послуг відповідачем не заявлялось. Підтвердження того, що позивачем дійсно надавалися житлово-комунальні послуги є копії актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії договору № 107-О від 15.11.2012 року, договору № 2-1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01.10.2012 року, договору № 47 від 01.10.2012 року, договору № 16-08-2013 від 01.08.2013 року. Однак, згідно розрахунку заборгованості станом від 19.07.2021 року за власником квартири за адресою: [ADDRESS] , о/р № 10220310, існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2018 року по 19.07.2021 року на суму 20 692,86 грн. За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, вбачається, що відповідачем не сплачені своєчасно грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги, а тому вимоги щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сторона позивача також просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 2168,30 грн. та 3 % річних у розмірі 915,04 грн. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не оспорювалися нараховані позивачем суми, суд вважає, що наведені розрахунки відповідають вимогам закону. З урахуванням задоволення позову згідно зі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 2270 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved