Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

12 жовтня 2022 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому просить стягнути з останнього аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі. [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує відповідну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 лютого 2018 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 27. Прізвища чоловіка і дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 3/. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а.с. 4/. Згідно позову [PERSON] матеріально не утримує позивача, хоча має таку можливість, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Заперечень протилежного відповідачем не надано. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. На підставі ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки дитина не досягла трирічного віку, вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання є правомірними. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач працює та отримує заробітну плату, що відповідачем не заперечується, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дружини, суд враховує майновий стан відповідача, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. (992,40:2=496,20), а судовий збір у сумі 496,20 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved