Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй з 25.04.1995, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , однак за місцем реєстрації не проживає більше двох років. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в особі свого представника [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі повідомивши, що вже тривалий час проживає в іншому місці.. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину від 25.04.1995, яке зареєстровано в ЗМБТІ 31.05.1995, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 01.02.2021 № 194, а також довідкою Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 01-45/1914 від 15.11.2022. Відповідно до Акту про не проживання особи від 12.12.2022 складеному комісійно фахівцем з соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» [PERSON] , соціальним робітником КУ «ЦНСП» [PERSON] , соціальним робітником [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] , 1992 р.н., за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з 17.03.2017. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved