Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить визнати недійсним договір дарування частини житлової квартири та просить визнати недійсним договір дарування №658 від 31.07.2020 року укладений між [PERSON] та [PERSON] про дарування 2/3 частини житлової квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] і посвідчений приватним нотаріусом Школою Оленою Миколаївною. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлової однокімнатної квартири площею 30,1 квадратних метрів, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про спадщину вона є власником 1/3 частини зазначеної квартири. [PERSON] є власником 2/3 частини зазначеної квартири. Між сторонами існувала домовленість про те, що позивач придбає квартиру, яка є спадщиною після померлого [PERSON] . Відповідач [PERSON] не погоджуючись з домовленостями, не запропонувавши згідно закону, а подарувала [PERSON] свою 2/3 частини спірної квартир, чим порушила законне право на придбання частини спільної власності. Про існування вищезазначеного договору дарування вона довідалась, коли [PERSON] , почав вимагати від неї грошові кошти за частину квартири. У підтвердження своїх слів позивач надала до суду талон про повідомлення Олександрійського відділу поліції. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, з викладених у позові підстав. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, де він зазначає, що не погоджується з позовною заявою та вважає її такою, що не підлягає задоволенню. З аналізу цієї статті випливає, що співвласник має переважне право перед іншими особами на купівлю частки у праві спільної часткової власності лише у разі її продажу цієї частки. Тобто, законодавець встановив вичерпний перелік обставин, які є підставою для переважного права співвласника перед іншими особами на купівлю частки. [PERSON] свої 2/3 частини квартири [ADDRESS] відчужила [PERSON] за договором дарування. У зв`язку з цим відсутні обставини, які є підставою виникнення у позивачки переважного права на купівлю 2/3 частини цієї квартири. Крім того, навіть якби у позивачки і було переважне право на купівлю частки у праві спільної часткової власності і вона була позбавлена можливості ним скористатися, то способом захисту права позивачки (який передбачив законодавець) є переведення на неї прав та обов`язків покупця (а до цього їй попередньо необхідно внести на депозитний рахунок суду грошову суму). Тобто способом захисту права позивачки не є визнання договору дарування недійсним. Також [PERSON] , зазначає, що навіть якщо договір дарування №658 від 31.07.2020 року є прихованим договором купівлі - продажу, то це ще не є підставою для визнання його недійсним. Така ж правова позиція викладена в абзаці 2 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Між [PERSON] та [PERSON] відсутній спір. 03.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , де вказувалося, що позовні вимоги вона не визнає, вважає, що позов подано безпідставно та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] зазначає, що вчинення оспорюваного договору дарування жодним чином не порушує право відповідача як співвласника. Так, у відповідності до статті 362 ЦК України співвласник має переважне право перед іншими особами на купівлю частки у разі її продажу, але купівлі-продажу сторони (відповідачі [PERSON] та [PERSON] ) не вчиняли. Частка була відчужена шляхом дарування. Переважне право, яке передбачене статтею 362 ЦК України не розповсюджується на правовідносини дарування. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2022 року прийнято позовну заяву відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.10.2022 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання договору дарування частини житлової квартири та призначено підготовче провадження. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2017 року після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] отримала 1/3 частку спадщини, донька [PERSON] , отримала 2/3 частки спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини, від якої відмовилась інша дочка [PERSON] , спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 218603660 від 31.07.2020 року вбачається, що приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області - Школою Оленою Миколаївною зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири квартири [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору дарування №658, виданого 31.07.2020 року. Відповідно талону - повідомленні єдиного обліку №14140 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від [PERSON] , слідує, що позивачу телефонували особи та погрожували фізичною розправою з приводу частки квартири, проте не доведено, що звонив саме [PERSON] . Під час судового засідання допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що у позивача [PERSON] конфліктні стосунки з відповідачем [PERSON] . Підтвердила, що оспорюваного договору дарування вона не бачила та не читала. ОЦІНКА СУДУ 31 липня 2020 року укладено договір дарування частини квартири [ADDRESS] між відповідачами: [PERSON] та [PERSON] , де остання розпорядилася своїм майном, яке отримала в спадщину. Під час посвідчення спірного договору його підписано у присутності нотаріуса, особи сторін установлено, їхню дієздатність та належність 2/3 частини квартири, що відчужуються. Відповідно ст. 717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту ст. 203, 717 ЦК, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Існує кілька вимог, порушення яких дає підстави для визнання угоди недійсною (нікчемною або оспорюваною): зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Однак позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права [PERSON] порушенні оскаржуваним договором та вплинуло на її право власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19, ка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів. ТА НОРМИ ПРАВА Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких, підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 717 ЦК України, а договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що позивач не довів наявність фактів про які вказує у позові, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи, що в матеріалах справи наявна заява представник позивача про те, що ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вирішення даного питання необхідно відкласти.

Outcome: dismissed