Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

10 лютого 2022 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Євгенії Євгеніївни, [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», про визнання дій приватного нотаріуса протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій позивач просить суд: визнати дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Євгенії Євгеніївни щодо проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 74,2 кв.м., житловою 47,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», код ЄДРПОУ 37825968 протиправними; скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Євгенії Євгеніївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67797405 від 11.01.2022 року на державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», код ЄДРПОУ: 37825968; витребувати у незаконного володільця [PERSON] на його користь квартиру загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Євгенії Євгеніївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 63261267 від 04.02.2022 року про державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 74,2 кв.м., житловою 47,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; судові витрати у розмірі 15878 грн. 46 коп. стягнути з відповідачів на користь позивача. В обґрунтування посилаючись на те, що 14.12.2007 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту №11269532000 та іпотечний договір №11269532000/1, згідно якого в забезпечення основного зобов`язання позивач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності. На початку 2016 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №56894355 від 07.04.2016 року позивачу стало відомо, що 18.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27248198 від 18.12.2015 року з внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Оскільки умовами договору іпотеки №11269532000/1 від 14.12.2007 року не передбачено можливість прийняття рішення нотаріусом щодо позбавлення права власності на квартиру за іпотекоутримувач без укладання договору про задоволення вимог іпотекоутримувач, позивач звернувся до суду з позовом про скасування вказаного рішення. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 року (справа №202/6031/16-ц), дії приватного нотаріуса визнано протиправними, а рішення про державну реєстрацію прав власності на квартиру позивача за ТОВ «Кей-Колект» скасовано. За позивачем визнано право власності на квартиру. Ті ж самі висновки щодо відсутності у договорі іпотеки підстав для реєстрації права власності за відповідачем зробив і Дніпропетровський окружний суд, справа №804/2398/16. Позивач, його цивільна дружина та рідна неповнолітня донька постійно мешкали та були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . 01.02.2022 року працівники ТОВ «Кей-Колект без рішення суду, його з родиною примусового виселили з квартири, пояснивши, що на теперішній час Товариство є власником квартири. За даним фактом позивач звернувся в поліцію з заявою про порушення кримінальної справи. З Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивач дізнався, що на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ковальової Є.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62797405, від 11.02.2022 року державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] здійснено за ТОВ «Кей-Колект». Підставою для реєстрації був той самий договір іпотеки від 14.12.2007 року, щодо якого суд вже надав свої висновки, що він не може слугувати підставою для реєстрації права власності за відповідачем. Вважає, що рішення приватного нотаріуса є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки у приватного нотаріуса Ковальової Є.Є. були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Крім того, позивачу стало відомо, що ТОВ «Кей-Колект» вже 04.02.2022 року продав квартиру [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу: серія та номер 43 виданий 04.02.2022 року, між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковальовою Є.Є. на підставі її рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63261267 від 04.02.2022 року: Вважає, що ТОВ «Кей-Колект» на момент правочину не був власником квартири, оскільки це право зареєстрував за собою незаконно, не маючи на це законних підстав. Таким чином, договір купівлі-продажу від 04.02.2022 року є недійсним з моменту укладання і не наділяє сторони будь-якими правами та обов`язками. Тому квартира , що належить позивачу на праві власності перебуває у незаконному володінні [PERSON] та відповідно підлягає витребуванню у останнього. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2022 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 14 лютого 2022 року судом був направлений запит начальнику ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 25 квітня 2022 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 26 квітня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі, які надійшли до суду 05.07.2022 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року закрито підготовче провадження 31.10.2022 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення по справі. Вказали, що ТОВ «Кей Колект» не визнає позов через його безпідставність, обумовлену неправильним тлумаченням позивачем вимог норм ст.37 Закону України «Про іпотеку». Вказали, що 13.02.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу №2 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки відступило ТОВ «Кей Колект» право вимоги по кредитному та іпотечному договору [PERSON] .. В зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором 05.01.2022 року на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» право власності на належне позичальнику житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 46114531 внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62797405 від 11.01.2022 року. Вказали, що розділ п`ятий іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, сторони визначили можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель, серед яких - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рахунок виконання основного зобов`язання. Щодо витребування майна, то звернули увагу на те, що, як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2022 року реєстровий номер 43, укладеного між «Кей-Колект» та [PERSON] , останній набув майно за відплатним договором. Добросовісність набувача відповідно до норм закону пов`язується з обставинами чи знав він про незаконність покупки або чи повинен був знати про незаконність такого договору купівлі-продажу. [PERSON] є добросовісним набувачем, який законним шляхом набув майно, покладаючись на добросовісність його відчужувача. Крім того, протягом досить тривалого часу позивач не здійснював жодних дій щодо виконання умов кредитного та іпотечного договорів, не вчиняв дій для недопущення звернення стягнення на іпотечне майно, що свідчить про зловживання зі сторони позивача своїми правами. Жодних доказів того, що зобов`язання за кредитним договором №11269532000 від 14.12.2007 року виконані належним чином позивачем не надано. Просили в позові відмовити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позові та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просив суд в позові відмовити з підстав наведених в поясненнях на позовну заяву. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ковальова Є.Є. в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до заяви просила суд розглядати справу без її присутності, на підставі діючого законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Представник третьої особи: ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційний банк «УкрСиббанк» укладений кредитний договір №11269532000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 81660,00 доларів США, з розрахунку 12,09 % річних за користування кредитом, на строк до 13 грудня 2024 року (а.с.109-113). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між [PERSON] та Акціонерним комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки № 11269532000/1 від 14 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., зареєстрований в реєстрі за №4273, згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.107-108). 13 лютого 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» придбало право вимоги заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту №11269532000 від 14.12.2007 р. (а.с.123-126) 13 лютого 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., зареєстрованим в реєстрі за №649-650, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило) ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за іпотечним договором №11269532000/1 від 14.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., за реєстраційним номером 4273, та відповідно ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.127-132). ТОВ «Кей-Колект» направлялися з поштовим повідомленням вручення [PERSON] вимоги про усунення порушень зобов`язань за №21/05/2021/733460/1 від 21.05.2021 року, № 09/07/2021/733460/1від 09.07.2021 року та №09/07/2021/433460/2 від 09.07.2021 року, в яких ТОВ «Кей-Колект» вимагало сплати боргу за Договором про надання споживчого кредиту, розмір якого станом на 21.05.2021 року складає 111397,89 дол. США, у разі невиконання вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку ( а.с.134-135). Відповідно до вартості об`єкта оцінки РГИПВП392373, суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Експерта оцінка майнових прав» від 05 січня 2022 року, ринкова вартість 3-х кімнатної квартири, загальною площею :74,2 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 05 січня 2022 року становить 1686208,00 грн., що еквівалентно 61771 дол. США. (а.с.138) 11 січня 2022 року Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальовою Євгенією Євгеніївною, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область №62797405 проведена держава реєстрація права власності, форма власності: приватна на квартиру з реєстраційним номером 810130912101, що розташована [ADDRESS] , за суб`єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ( а.с.144). Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., зареєстровано в реєстрі за №43, ТОВ «Кей-Колект» продало, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 843000 грн., що еквівалентно 30000 дол. США, які отримані продавцем від покупця до підписання договору (п.2 Договору) (а.с.146).. Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 298238102 від 07.02.2022 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.9-10) Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та скасування рішення приватного нотаріуса ДМНО Ковальової Є.Є. від 11 січня 2022 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект» то суд виходить з наступного . Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3). За приписами частини першої статті 35 вказаного Закону, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 вказаного Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.4.1. Договору іпотеки № 112695320000/1 від 14.12.2007 року, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: 4.1.2. Рішення суду; 4.2.2. Виконавчого напису нотаріуса; 4.2.3. Позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»; 4.2.4. Інших передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю (п.4.3 .) Згідно з Розділом 5 застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, сторони досягли згоди про можливість звернення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання ( п.5.1 договору). У пункті 5.2 позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення на Предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку» (п.5.2.2). Позасудове врегулювання може бути застосовано Сторонами в будь-який момент звернення стягнення на Предмет іпотеки, але в будь якому разі лише до моменту набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (п.5.3). Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11 січня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ковальовою Є.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62797405 та зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» на підставі іпотечного договору від 14 грудня 2007 року. Таким чином, сторони у договорі іпотеки від 14 грудня 2007 року передбачили право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу); засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення; довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. У наведеній правовій нормі визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Щодо належного відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є. суд виходить з наступного. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року у справі № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16). Отже, у цій справі існує між іпотекодавцем та іпотекодержателем щодо права власності на спірне майно внаслідок дій щодо реєстрації такого права за іпотекодержателем. Таким чином, вказаний позов не може бути звернений до приватного нотаріуса, якого позивач визначив співввідповідачем у справі. Отже вимоги позивача в частині вимог до нотаріуса, який не має майнової зацікавленості щодо предмета іпотеки, а саме, щодо визнання дій державного реєстратора приватного нотаріуса протиправними не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Виходячи із вищевикладеного та приймаючи до уваги факт невиконання боржником умов кредитного договору, у зв`язку з чим між сторонами з 2016 року тривають судові спори, та надані приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. документи реєстраційної справи, на підставі яких нею постановлене рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект», відповідно до яких ТОВ «Кей-Колект» приватному нотаріусу було надано вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та підтверджені обставини на підставі яких проводилася державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, тому суд не вбачає законних підстав для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект». Щодо заявлених вимог позивача про витребування майна з незаконного володіння та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , то суд виходить з наступного. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки, зазначена позовна вимога є похідною від вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру а ТОВ «Кей-Колект», а в задоволенні позовних вимог в цій частині позову судом відмовлено, то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині витребування майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed