Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 22.10.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідач не цікавиться долею сина, всі обов`язки щодо матеріального утримання та виховання сина несе самостійно, також зазначає, що відповідач працює, має регулярний грошовий дохід та задовільний стан здоров`я, що дозволяє йому утримувати сина. У зв`язку з викладеним просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку /доходів/ щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить в частині стягнення аліментів на дитину позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у фіксованій сумі у розмірі 2500,00 грн. на місяць та в частині стягнення аліментів на утримання позивача відмовити. Просить розгляд справи проводити без його участі. За таких умов, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 22.10.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24 лютого 2021 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 10). Згідно довідки від 10.08.2022 №03-11.18/278 старости Цекинівського старостинського округу зазначено, що [PERSON] зареєстрована з 12.04.2012 року по [ADDRESS] , разом з нею за однією адресою проживає без реєстрації син [PERSON] (а.с. 11). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує, що позивачкою заявлена також вимога про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. Отже, з метою захисту прав дітей, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття та не приймає до уваги позицію відповідача щодо стягнення аліментів у фіксованій сумі у розмірі 2500 грн. на місяць, оскільки відсутні підтвердження, що це відповідає доходам відповідача. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження майнового стану відповідача, суд вирішує відмовити в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, оскільки відсутні дані про те, що відповідач має можливість сплачувати такі аліменти. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial