Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 18 липня 2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі та у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі сторони придбали вищевказану квартиру, загальною площею 37,5 кв.м. Зазначила, що на момент звернення з позовом до суду в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває справа про розірвання шлюбу. Оскільки відсутня згода щодо розподілу спільного майна, відтак виникла необхідність звернутися до суду для визначення за нею Ѕ частки зазначеної квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Положеннями ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ч. 1, 2 ст. 70 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 18 липня 2003 року Перемишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №26. У сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Із копії договору купівлі-продажу серії ВММ №688742, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гарасиняком І.І., видно, що відповідач [PERSON] , в період перебування в шлюбі, а саме 28.10.2004, набув у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5240960 від 29.10.2004, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Згідно з висновком про вартість майна, вірогідна вартість об`єкта оцінки, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 11.07.2022 становить 667\~424,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №189 від 12.07.2022, позивачем [PERSON] понесено витрати за надання висновку з визначення ринкової вартості вищевказаної квартири у розмірі 3000 грн. Таким чином, квартира [ADDRESS] , відповідно до вимог статей 60, 70 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між позивачем та відповідачем у рівних частках. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3\~337,12 грн. та витрати, пов`язані з оплатою вартості звіту про оцінку майна у розмірі 3\~000,00 грн.

Outcome: approved