Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

11.10.2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до \~ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», в якому\~позивач просить\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис,\~вчинений приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального\~округу \~Кобельницьким С.І.\~\~ № 2737 від 01 вересня 2021 року про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що такий напис не підлягає виконанню з огляду на те, що зазначена сума заборгованості у виконавчому написі приватного нотаріуса не є безспірною, жодного розрахунку заборгованості з визначенням підстав нарахування на його адресу не надходило, він не отримав від кредитора письмової вимоги про усунення порушень, більш того, жодних кредитних договорів зі стягувачем не укладав. Також напис вчинено на договорі, який був ним укладений з ВАТ КБ «Надра» в 2008 році , строк виконання зобов`язань за яким минув більше, ніж три роки потому, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.10.2021 року відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, одночасно витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В завірені належним чином документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 2737 від 01.09.2021 року. Вимоги ухвали суду про витребування доказів відповідачем , яким отримана ухвала суду про відкриття провадження 17.12.2021 року, не виконані, позивачем надано суду докази, що на його запити копія наданих нотаріусу документів для вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідачем надані не були. Ухвалою суду від 12.10.2021 року про забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом №2737,\~вчиненого 01.09.2021\~року приватним\~нотаріусом Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Кобельницьким С.І про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія "Дніпрофінансгруп"»\~заборгованість в\~розмірі 1\~430\~997,25\~грн. - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Третя особа приватний нотаріус Кобельницький С.І.\~ пояснень не подав. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 12.10.2021 року про витребування доказів( матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. 12.01.2022 року приватним виконавцем Довгань В.В. на виконання вимог ухвали суду надані витребувані судом документи та повідомлено, що виконавче провадження № 67085853 з виконання виконавчого напсиу № 2737 від 01.09.2021 року завершено 02.11.2021 року на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа). Відповідно до ч.10\~ст.84 ЦПК України\~у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив про задоволення позову. Відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом неодноразово належним чином. Третя особа приватний нотаріус Кобельницький С.І. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Від третьої особи приватного виконавця Довгань В.В. до суду поступила заява про слухання справи у його відсутності. Ухвалою суду від 29.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В зв`язку неявкою сторін судом ухвалено про розгляд справи у їх відсутність, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємні обов`язки сторін. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №08/04/2008/840 К-1058 , за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 54 484 долари США на придбання житла, строком повернення кредиту до 12.04.2028 року зі сплатою відсотків за корситування кредиту 13,59 % річних. Цей договір не є нотаріально посвідчений. \~21 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» укладено Договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Надра» є ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» , в тому числі і за Кредитним договором № 08/04/2008/840 К-1058 від 24.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». 06.10.2020 року та 25.11.2020 року позивачу направлялася відповідачем вимога/ іпотечне повідомлення з вимогю у 30-денний строк погасити зобов`язання за вказаним кредитним договром у розмірі 1430997,25 грн та попередженням про звернення стягнення на іпотечне майно. Згідно наданої ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» виписки з рахунку [PERSON] , за вказаним кредитним договором , в бачається, що станом на 27.08.2021 року розмір заборгованості складається з 1 313 926,08 грн заборгованості за сумою кредиту та 117 071,17 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсоткам за користування кредитом.Строк погашення заборгованості за кредитом передбачений до 12.04.2028 року, останній платіж по кредиту був здійснений 13.10.2019 року, отже заборгованість стягується за строк з 13.10.2019 по 27.08.2021 року. 01\~вересня \~ 2021\~ \~року приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис № 2737 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ( право вимоги до якого перейшло за договром про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року від ПАТ КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором № 08/04/2008/840 К-1058 від 24.04.2008 року, укладеного між [PERSON] , та ВАТ КБ «Надра», у розмірі 1 430 997,25 грн. за період з 13.10.2019 року по 27.08.2021 року включно , яка складається з 1 313 926,08 грн заборгованості за сумою кредиту, 117 071,17 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсоткам за користування кредитом, 1700 грн плата за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. від 08.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67085853 та звернуто стягнення на доходи боржника та арештовано кошти та майно боржника постановами від 08.10.2021 року. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 статті 88 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту доданих до матеріалів справи документів вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису є заборгованість позивача за кредитним договором, який не є нотаріально посвідченим. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Як викладено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Так, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Стосовно безспірності сум, які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Так, як вбачається з рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 грудня 2022 року у справі № 490/8442/21, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року , справа № 489/5747/15-ц , стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/04/2008/840 К-1058 від 24 квітня 2008 року в розмірі 57 748,96 доларів США, що еквівалентно 1 234 184 грн 79 коп., а саме: 47 604,12 доларів США, що еквівалентно 1 017 373 грн 83 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4 007,90 доларів США, що еквівалентно 85 655 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками, 688,54 доларів США, що еквівалентно 14 715 грн 17 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 5 448,40 доларів США, що еквівалентно 116 440 грн 75 коп. - штраф за порушення умов договору. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн 00 коп., по 1 827 грн 00 коп. з кожного. Це судове рішення набрало законної сили 24 листопада 2015 року та були виконавчі листи представнику ПАТ «КБ «Надра» видані 11.03.2016. Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 липня 2021 року, справа № 489/5747/15-ц замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах, виданих відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2015 року по справі № 489/5747/15-ц (провадження № 2/489/2684/15). Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Хоча відповідач і зазначає, що нотаріусу було надано оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості, проте такі докази суду не надано, а відтак з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ "ФК "Дніпрофінасгруп" зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Крім цього, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 12 листопада 2015 року вже стягнуто судовим рішенням в іншому розмірі за тим самим кредитним договором що безумовно свідчить про відсутність наявності безспірної заборгованості станом на 21.07.2020 року, як-то зазначено в оспорюваному виконавчому написі . Враховуючи викладене,

Outcome: approved