Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

26 вересня 2022 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. № 5956 від 07.07.2017 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 302534,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовані\~ тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема позивач\~ заперечує наявність у нього грошових зобов`язань перед позивачем. Стверджує, що нотаріусу не були надані документи, які свідчать про відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та ї розрахунку. Виконавчий напис було вчинено на підставі анкети-зави, а не кредитного договору, як передбачено вимогами законодавства. Також позивач наголосив на тому, що з 22.02.2017 законодавством України не передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів про стягнення за кредитними договорами, що не посвідчені в нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви в зв`язку з чим\~ ухвалою суду від 21 жовтня а 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ учасників справи про дату судового засідання. Копії позовної заяви з додатками, а також ухвали суду\~ про відкриття провадження у справі були отримані відповідачем 28.10.2022, що підтверджується поштовим повідомленням. Копії даних документів були отримані й третіми особами. У визначений судом строк до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому він вказав, що заперечує проти позову з огляду на те, що на момент вчинення виконавчого напису (07.07.2017) ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 у справі № 826/200084/14 було зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 щодо визнання визнано незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже, на думку відповідача, він правомірно звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису у даний період. Крім того вказує, що позивачем на надано належних доказів, які б свідчили про те, що на момент вчинення виконавчого напису його заборгованість перед відповідачем мала спірний характер. Разом з тим, відповідач вважає, що надання всіх передбачених законодавством документів\~ для вчинення нотаріусом виконавчого напису презюмувало безумовне право відповідача, як кредитора, на стягнення боргу.\~ Позивачем надано відповідь на відзив, яка містить доводи, що тотожні доводам позовної заяви. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 07 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.\~ вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 5956 про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 302534,75 грн. за кредитним договором SUXRRX12610115 від 29 жовтня 2007 року. 26 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу ДВС\~ ГТУЮ у Сумській області Бобровою Л.О. за заявою стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито виконавче провадження № 54900299\~\~ з виконання даного виконавчого напису (а.с.17). Зі змісту виконавчого напису та наданих суду заяв по суті справи судом встановлено,\~ що спірний кредитний договір SUXRRX12610115, який був укладений 29 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк`та Ємцем А.В. у\~ нотаріальному порядку не посвідчувався. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не був посвідчений в нотаріальному порядку. Доводи відповідача про те, що на момент вчинення виконавчого напису 07.07.2017 ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 та від 04.04.2017 у справі № 826/200084/14 було зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 суд вважає безпідставними. Так, дані ухвали\~ касаційного суду дійсно передбачали зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції тобто зупинення дій з її виконання, натомість не зупиняли строку набрання даним судовим рішенням законної сили та не відміняла вимоги щодо обов`язковості даного остаточного судового рішення.\~ Так, згідно ч.5 ст. 254 ст. КАС України (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Згідно з ч.9 ст. 177 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції є остаточним. Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Таким чином, на момент розгляду Вищим адміністративним судом України справи\~ № 826/20084/14 постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у ній мала статус остаточного рішення та була обов`язкова для виконання на всій території України, а отже до скасування вищевказаного судового рішення приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не був посвідчений в нотаріальному порядку Вищевказана позиція суду узгоджується з позиціями, висловленими у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Так, у своїй постанові Велика Палата ВС вказала, що виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року). При скасуванні постанови Кабінету Міністрів України (окремих її положень) рішенням суду, яке набрало законної сили, подальше зупинення виконання такого рішення судом вищої інстанції не впливає на його дію в частині скасування постанови Кабінету Міністрів України (окремих її положень), а зупиняє лише виконання обов`язку відповідача опублікувати резолютивну частину судового рішення. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, які склались між боржником [PERSON] \~ та стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк»\~ жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, а отже в даному випадку неможливе стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса.\~ Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду. Проаналізувавши оспорюваний виконавчий напис суд встановив, що за ним з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 302534,75 грн. з яких сукупна заборгованість за тілом кредиту та відсотками становить лише 12869,65 грн., комісія 4320 грн. При цьому розмір неустойки у вигляді пені та двох видів штрафів (фіксована та відсоткова частини) становить 285345,12 грн., що більше ніж у 22 рази перевищує сукупний розмір заборгованості\~ та тілом кредиту та відсотками, що суперечить принципам співмірності, розумності та справедливості, однак нотаріус належної оцінки даному факту не надавав.\~\~ При цьому при стягнені даної заборгованості в судовому порядку, суд мав би можливість застосувати положення\~ ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того суд вважає, що в супереч вимогам ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення, банк поклав на позичальника [PERSON] \~ обов`язок сплатити за одне порушення умов договору (порушення строків внесення платежів) два види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф). Вказані дії позивача суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленої ним у Постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Даний факт також залишений приватним нотаріусом поза увагою при вчинені виконавчого напису. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 992,40 грн. сплаченого позивачем судового збору за подання ним позовної заяви.\~\~ Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved