Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

14.11.2022 позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову до суду. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 19 серпня 2017 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що між нею та відповідачем досягнуто згоди про місце проживання дитини з нею, про що було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місяця проживання сина [PERSON] з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження можливості забезпечення нею належних умов проживання дитини Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації було складено акт обстеження умов проживання № 147 від 11.11.2022. Подружні стосунки з відповідачем припинились з 01.03.2022 року. Позивачка стверджує, що належний рівень життя сина вона одна забезпечити не зможе, тому батько дитини, який є здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в сумі 3 000 грн. щомісяця. Офіційно відповідач не працює, проте отримує дохід та повною мірою може забезпечити вказану суму. [PERSON] інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2022 відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 21.12.2022 року о 09 год. 20 хв. (а.с. 17, 18). В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та викладені у позовній заяві обставини, просила задовольнити позов, додатково пояснила, що вона працює продавцем неофіційно, син відвідує дитячий садок, за який необхідно сплачувати 99 грн. за день, також дитина потребує інших витрат, у тому числі щосезону потрібно купувати одяг. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів у мінімальному розмірі, який встановлений законом, пояснив, що він неофіційно працює будівельником, наразі через відсутність світла його доходи нестабільні, раніше він отримував близько 300-600 грн. на день, допомогу на сина позивачці він надавав. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Сторони 19 серпня 2017 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). За повідомленням позивачки, на даний час у судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно положень статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 08.11.2022 між сторонами укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місяця проживання дитини, за умовами якого позивачка та відповідач визначили місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За приписами частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом з`ясовано, що визнається сторонами, що дитина [PERSON] мешкає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір, дитина перебуває на утриманні матері. Позивачка суду пояснила, що відповідач кошти для забезпечення потреб сина та його розвитку не надає, у спростування чого будь яких доказів відповідачем не надано. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно з частиною 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 ст. 182 СК України). Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 3 000 грн. щомісячно. Судом встановлено, що інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON] , відповідач не має, на його забезпеченні непрацездатні та/або неповнолітні особи не перебувають. Відповідач, частково заперечуючи розмір позовних вимог, зазначає, що він на даний час офіційно не працевлаштований, його доходи не є систематично постійними, тому невзмозі сплачувати аліменти у розмірі по 3 000 грн. щомісячно. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. При цьому суд також враховує наступні обставини. За положенням ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (статті 7, 155 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Нормою статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років з 1 липня 2022 року у розмірі 2 201 гривні та з 1 грудня 2022 року у розмірі 2 272 гривні. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, і виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, беручи до уваги вік дитини сторін по справі, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, працює неофіційно, на забезпеченні відповідача інші утриманці не перебувають, син сторін по справі проживає з матір`ю окремо від батька, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі по 2 200 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 14.11.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Адже на думку суду такий розмір аліментів, що є більшим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та не перевищує загального його розміру, не суперечить нормам матеріального права, та з урахуванням рівності обов`язку утримання дитини матір`ю, надасть можливість дотримання принципу необхідного та достатнього для забезпечення потреб дитини сторін по справі, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не наведено даних про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, також не визначено розміру щомісячних витрат на сина та не надано жодних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі по 3 000 грн. щомісячно. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial