Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

15.11.2022 року засобами поштового зв`язку позивачка як внутрішньо переміщена особа звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 17 жовтня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис №3490), а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної малолітньої дитини сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та аліменти на утримання відповідачки як особи, яка здійснює догляд за дитиною, яка не досягла 3-х років, у розмірі 3000,00 грн. до 16 березня 2024 року включно. В обгрунтування позову було зазначено, що сторони з 17.10.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося з причини несумісності характерів та через відсутність взаєморозуміння та систематичні сварки. На час подання позову сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає недоцільним. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у мінімально законодавчо визначеному розміру, окрім максимальної межі, яка встановлена під час стягнення аліментів у наказному провадженні. Також позивачка вказує, що з 01.01.2022 року не працює, займається доглядом за дитиною, у зв`язку з чим потребує допомоги з боку відповідача, яку вона оцінила у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Разом із позовною заявою позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за усіма заявленими вимогами, підтримку позовних вимог та клопотала про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.22-23). Ухвалою судді від 25.11.2022 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, з можливістю подання відзиву з боку відповідача, а також поданням відповіді на відзив та заперечення у порядку статей 179-180 ЦПК України, справу було призначено до судового розгляду на 20 грудня 2022 року (а.с.28-29). Позивачка у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Враховуючи подання позивачкою заяви про розгляд справи за її відсутністю, суд може розглянути справу за її відсутністю. Перед судовим засіданням 20.12.2022 року від відповідача по справі надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та визнання заявлених вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину у повному обсязі, з категоричним запереченням вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини (а.с.31), посилаючись при цьому на те, що він з 24.06.2022 року перебуває на обліку у Первомайській районній філії Державного центру зайнятості у Харківській області, не отримує жодних доходів та не має офіційного місця працевлаштування, на доказ чого надав довідку №181 від 20.12.2022 року Первомайської районної філії Державного центру зайнятості у Харківській області з підтвердженням факту перебування на обліку з 24.06.2022 року і до дати судового засідання 20.12.2022 року (а.с.32). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у судовому засіданні без їх участі, при цьому відповідач визнав позовні вимоги частково, а позивачка наполягала на їх задоволенні, суд вважає за можливе розглянути справу у судовому засіданні без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 17.10.2020 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, який був зареєстрований у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №3490), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 17.10.2020 року (а.с.7), яке після розгляду справи погашається. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №298 від 31.03.2021 року)(а.с.14). Дитина на час подання позовної заяви досягла однорічного віку. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні справи по суті стосовно вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до думки, що зазначені позивачкою та визнані відповідачем підстави розірвання шлюбу, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам сторін по справі. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Щодо зміни прізвища позивачки, яка його змінила при його укладанні шлюбу, то позивачка чітко зазначила, що бажає залишити собі шлюбне прізвище, що є її правом, а тому суд в цій частині її вимоги задовольняє. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору саме за вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 992,40 грн., суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, в даній справі, враховуючи визнання позову відповідачем до початку вирішення справи по суті, позивачці слід повернути 50% сплаченого нею при зверненні до суду судового збору, що становить 496,20 грн., а з відповідача на її користь слід стягнути інші 50% сплаченого судового збору, що становить інші 496,20 грн. Згідно з частиною п`ятою ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка у позовній заяві просила стягнути мінімально визначений розмір аліментів на дитину з відповідача, окрім верхньої межі, тому такі її вимоги слід задовольнити, оскільки вони становлять мінімально допустими законодавчі вимоги до стягнення аліментів на одну дитину, окрім верхньої межі, яка у позовному провадженні відсутня, що не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. В даній частині з відповідача у порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, оскільки вимоги в цій частині суд задовольняє у повному обсязі. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Підстави для припинення такого права передбачені ст.85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Порядок та способи сплати аліментів подружжю визначені законодавством наступним чином. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України). За рішенням суду розмір аліментів присуджується одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частини 1-3 статті 80 СК України). Таким чином, вимоги позивачки в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд виходить з того, що позивачка станом на 07.11.2022 року не працює з 01.01.2022 року, відповідач також не працює та знаходиться на обліку у центрі зайнятості як безробітний з 24.06.2022 року, позивачка разом із дитиною зареєстрована та мешкає за місцем реєстрації відповідача як внутрішньо переміщена особа з 09.04.2022 року, позивачка повинна отримувати кошти на себе і дитину як внутрішньо переміщена особа як соціальну гарантію з боку держави. Аналізуючи позицію сторін в цій частині, суд виходить з того, що фактично відповідач утримує позивачку в частині сплати нею комунальних платежів за місцем свого проживання, а тому в цій частині витрати позивачки не є обгрутованими. А тому суд вважає, що обгрунтованим та достатнім з боку відповідача розміром утримання на дружину буде половина від заявленої позивачкою суми вимоги, що становить 1500,00 грн., виходячи при цьому з того, що з 01.12.2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» становить 2684,00 грн. і у вказані витрати держава включає щомісячні витрати на сплату комунальних послуг. Суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку та немає станом на даний час офіційного заробітку, однак те, що мати постійно знаходиться із маленькою дитиною, покладає на батька додатковий обов`язок з утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку навіть при відсутності офіційної заробітної плати та доходу. В цій частині суд виходить з аналогії щодо стягнення аліментів на дитину. Таким чином, вимоги позивачки [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду справи та підлягають частковому задоволенню. В той же час суд вважає за необхідне встановити відповідні запобіжник дій позивачки щодо цієї вимоги, а саме необхідність спільного проживання з дитиною, оскільки в разі відсутності спільного проживання з дитиною вимоги позовної заяви в цій частині не будуть відповідати вимогам закону для їх задоволення. Враховуючи той факт, що в цій частині суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково у розмірі половини від заявлених вимог, з відповідача на користь держави слід стягнути половину розміру судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненнні до суду у розмірі 992,40 грн., що становить 496,20 грн. Іншу частину судового збору в частині даних вимог на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави. Згідно з ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеного та

Outcome: approved