Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2007 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Припинили спільне проживання близько п`яти років тому через різність характерів та поглядів на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини не підтримують. Позивачка має намір створити нову сім`ю. Вважає, що збереження сім`ї неможливе за формального її існування, а тому просить суд шлюб розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки в поданій заяві просив справу слухати у його та позивачку відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (вх. №5921/22-вх 06.12.2022). Відповідач також у своїй заяві позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати в його відсутність (вх. №5718/22-вх 22.11.2022). Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. 03 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 17); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 12 квітня 2007 року Виконавчим комітетом Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису № 1 (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям припинені через різність характерів та поглядів на життя. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Спорів про поділ майна та місце проживання спільної дитини між сторонами на час розгляду справи не існує. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. За такого, з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн, з державного бюджету має бути повернуто позивачці судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved