Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулась із вищевказаною позовної заявою, у якій просила суд стягнути з відповідача суму нарахованої, але не виплаченої заборгованості із заробітної плати, в тому числі нараховану, але не виплачену грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі: 12452,19 грн, середній заробіток за період затримки розрахунку з 01.03.2017 по 28.02.2022 у сумі 323366,10 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів 2473,93 грн, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та звільнена з 03.05.2017 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. В день звільнення з роботи позивачу видано її трудову книжку, але не виплачено заборгованість із заробітної плати, а саме: з березня 2017 року по 03 травня 2017 року, що складає 12452,19 грн : за березень 2017 року 7650,85 грн - залишок заробітної плати до виплати (розрахунок: всього нараховано 9621,50 грн, податок з доходів 1731,87 грн., утримання профвнесків 94,46 грн., сума до виплати 7650,85 грн); за квітень 2017 року 2964,22 грн. - заробітна плата до виплати (розрахунок: всього нараховане - 3727,71 грн., податок з доходів 670,98 грн., утримання профвнесків 36,60 грн., сума до випалати 2964,22 грн.); за травень 2017 року - 1837,12 грн. заробітна плата до виплати (розрахунок: всього нараховане - 2310,31 грн., податок з доходів 415,86 грн., утримання профвнесків 22,68 грн., сума до виплати 1837,12 грн). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.11.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, згідно з яким АТ «Українська залізниця» позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що з 16.03.2017, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року №62/2017 було припинено нарахування заробітної плати. У зв`язку з відсутністю первинних документів підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати неможливо, одночасно з цим заборгованість із заробітної плати перед позивачем за період березень 2017 року у відповідача відсутня, оскільки її подальше нарахування не здійснювалось у зв`язку з відсутністю первинних документів, з підстав чого і вимоги щодо стягнення середнього заробітку є безпідставними. Вказував, що 17.03.2017 адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами. Таким чином, відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів у справі. Додатково представник зазначив, що згідно з Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 № 126/2/21 - 10.2 порушення норм трудового законодавства щодо працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» виникли через форс-мажорні обставини, а відтак відповідач звільнений від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] , працювала на ДП «Донецька залізниця» з 05.04.1986 на посаді оператора ЕВМ інформаційно-обчислювального центру. Акціонерне товариство «Укрзалізниця» свою господарську діяльність розпочало 01.12.2015 та є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підвідомчих підприємств і закладів, що мали статус окремих юридичних осіб. Відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 № 4442-IV, Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 № 200, Державне підприємство «Донецька залізниця» було реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно з наказом правління ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 № 303 Інформаційно-обчислювальний центр державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31.10.2018 № 938, змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця». В подальшому, внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказом виробничого підрозділу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.03.2017 № 105, який видано відповідно до наказу начальника Донецької дирекції № 236/ДНД від 13.03.2017, було встановлено початок простою з 08-00 год. 20.03.2017 для всіх працівників виробничого підрозділу. На весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу наказано проставляти літерний код «П». Оплату за час простою не з вини працівників, провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. 03.05.2017 на підставі наказу від 03.05.2017 №29/ДН/ос позивач була звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Позивач зазначила, що в день звільнення їй було видано трудову книжку, але не виплачено заборгованість із заробітної плати за березень-травень 2017 року, в тому числі нараховану, але не виплачену грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в загальній сумі 12452,19 грн. Також просить стягнути також суму середнього заробітку за період затримки з 01.03.2017 року по 28.02.2022 року в розмірі 323366,10 грн, компенсацію втрати частини грошових доходів 2473,93 грн у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. На підтвердження зазначеного позивачем надано до суду табель обліку використання робочого часу за березень-травень 2017 року, розрахунки заробітної плати за березень-травень 2017 року, наказ про звільнення. Позивач подала первинні документи для остаточного розрахунку, згідно Наказу від 26.06.2017р. №899-Н (завірені копії) для остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», на розгляд комісії Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» у м. Лиман, однак розрахунок здійснено не було. Так, позивачу була нарахована та не виплачена заробітна плата у період з березня 2017 року по 03 травня 2017 року, розмір якої, з урахуванням компенсації за 8 днів невикористаної відпустки, становить 12452,19 грн. 16.01.2018 Торгово-промисловою палатою України був наданий науково-правовий висновок № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця», Філії ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), починаючи з 20.03.2017. Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 113 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Відповідач стверджує, що за період з 16.03.2017 заробітна плата не нараховувалась, у зв`язку з відсутністю первинних документів, організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а як наслідок не було підтвердження інформації про фактичне виконання позивачем своїх посадових обов`язків. Не надходили оригінали документів, необхідні для здійснення нарахування заробітної плати. Тобто вказане твердження відповідача ґрунтується виключно на тому, що у них відсутні дані. Разом з тим, неналежна організації роботи не може бути підставою для звільнення від взятих на себе зобов`язань. Обставини справи свідчать про те, що мали місце обставини визнані форс- мажорними, однак з матеріалів справи також вбачається, що на виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» з 20.03.2017 був встановлений простій по причинам, незалежних від робітників, було визначено про здійснення оплати з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові, про що зазначено у відповідному наказі, також вбачається проведення бухгалтерією роботи по нарахуванню оплати праці працівників із застосуванням відповідного програмного забезпечення. Вказане свідчить про те, що на виробничому підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» певна робота проводилась, а тому і відповідна інформації мала бути передана до відповідача. Відповідач не спростував надані позивачем доводи наявності заборгованості, які відображені в наказі «Про припинення трудового договору» від 03.05.2017 № 29/ос (компенсація за 8 днів невикористаної відпустки), табелі обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати позивача, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати та грошової компенсації за 8 днів невикористаної щорічної відпустки у загальному розмірі 12452,19 грн. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо недостовірності відомостей, викладених в табелях обліку та розрахунку заробітної плати позивача, а відповідачем не надано суду доказів на підтвердження недійсності цих документів. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 323366,10 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 2473,93 грн. суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18 вказано, що зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за затримку видачі трудової книжки та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента від 15.03.2017 № 62/2017, нарахування заробітної плати працівникам підприємства було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», а також відсутність передачі з непідконтрольної території первинних документів, які є підставою бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно з висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) стосовно АТ «Укрзалізниця», засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку. З 20.03.2017 господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно АТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі на території Донецької області, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів про затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початком дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20.03.2017. Унеможливлення виконання АТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму на території Донецької області, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором. Відповідно до ст. 10 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Для застосування ст. 117 КЗпП України та покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити вину підприємства. У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24.10.2019 у справі № 266/4637/18, зазначено, що встановивши, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем з 20.03.2017 виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні позову. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №757/3886/19-ц, від 03.08.2020 у справі № 266/6853/18, у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-2159цс15, від 23.03.2016 у справі № 6-364цс16. Зважаючи на те, що на момент звільнення позивача і дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, ПАТ «Українська залізниця» об`єктивно, з незалежних від нього причин, було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені законом щодо проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні, а тому не підлягає стягненню з відповідача сума середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, суд прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (3,68% від суми позову), судовий збір за подання позову пропорційно частині задоволених вимог у розмірі 124,49 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial