Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, а саме: просив у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП стягнути з відповідача 22 167,94 грн., які є різницею із вартістю відновлювального ремонту автомобіля з сумою сплаченого страхового відшкодування та витратами понесеними на евакуацію транспортного засобу, також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., і витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2022 року в м. Києві по вул. Йорданській, [PERSON] , який керував транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24.06.2022 року по справі №756/2201/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні даного ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №EP- 204524576. ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 28 996,48 грн., проте, розмір страхового відшкодування, сплаченого на користь [PERSON] не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного «КІА» д.н.з. [NUMBER] . Позивач вказує, що згідно звіту №55-D/10/85 від 11.02.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] , виконаного на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 56238, 74 грн. Таким чином, позивач зазначає, що оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА» д.н.з. [NUMBER] у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість завданого матеріального збитку, який визначений відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2112 від 07.04.2022, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу із сумою сплаченого страхового відшкодування. Також [PERSON] вказує, що поніс витрати на послуги евакуатора у розмірі 935,38 грн. 16.11.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просили у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача, мотивуючи це тим, що позивачем не надано жодного доказу, яким би було підтверджено факт проведення ремонту належного йому автомобіля на суму більшу ніж отримана ним сума страхового відшкодування. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, судом встановлено наступне. 19.01.2022 року в м. Києві по вул. Йорданській, [PERSON] , який керував транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24.06.2022 року по справі №756/2201/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні даного ДТП. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №EP- 204524576 із лімітом відповідальності страховика 130 000 грн. за шкоду заподіяну майну та франшизою у розмірі 2 600 грн. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством». За правилами п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Також, у відповідності до п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону, страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Таким чином, з огляду на положення Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та підтвердження дотримання вимог положень цього Закону заподіювачем шкоди, обов`язком страхової компанії є виплата страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика щодо сум заподіяної матеріальної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що після скоєння ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» при цьому, страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 28 996,48 грн., а саме розмір матеріального збитку визначеного у Звіті №2112 від 07.04.2022 року без ПДВ за мінусом франшизи встановленої в договорі (31 596,48 грн., - 2600 грн., = 28 996 грн. 48 коп.), що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування, Листом страхової компанії про прийняте рішення, роздруківкою перерахунку коштів (а.с. 27, 28,52). За ч.2 п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється Страховиком безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за Умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. (Акти виконаних робіт, платіжні доручення про сплату). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкові зобов`язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуги. Тобто, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ - податкові зобов`язання не виникають. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які вже зроблені потерпілим. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. За таких обставин, суд не виключає можливості ініціювання власником пошкодженого транспортного засобу вимог про стягнення із заподіювача шкоди фактичного розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного «КІА» д.н.з. [NUMBER] за умови надання суду належних і допустимих доказів на підтвердження реального здійснення таких витрат і якщо ці витрати виходять за межі ліміту відповідальності страховика. Згідно звіту №55-D/10/85 від 11.02.2022 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного «КІА» д.н.з. [NUMBER] , виконаного на замовлення [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 56 238, 74 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту реального проведення ремонту автомобіля позивача на суму більшу ніж отримана ним сума страхового відшкодування, підтвердження оплати позивачем евакуації транспортного засобу, обґрунтованих вимог про стягнення суми франшизи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви потрібно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed