Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Звернувшись з цим позовом, позивач [PERSON] зазначила, що з 10.10.2010 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис № 73. У цьому шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . З 11.07.2022 року відповідач однією сім`єю з нею і дітьми не проживає, діти знаходяться на повному її утриманні, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, хоча працює, є приватним підприємцем і має постійний дохід. Тому просила стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подачі до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. Під час судового засідання позивач підтримала позов. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, у мінімальному розмірі, передбаченому Законом. Представник відповідача, адвокат Мамедов Гумбат Тахір огли, мав таку саму позицію, що і відповідач. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис № 73. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після припинення сімейних відносин діти сторін залишилися проживати з матір`ю [PERSON] та повністю перебувають на її утриманні. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач працює, є приватним підприємцем, має постійний дохід. Щодо наявності у нього інших аліментних обов`язків чи утриманців, відповідач не заявляв. Згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статей 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, а також те, що відповідач працює, має постійний дохід, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частині від заробітку (доходу) [PERSON] , котрі слід стягувати до 13.11.2028 року, після чого стягувати на утримання [PERSON] і [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , котрі слід стягувати до 12.07.2030 року, після чого стягувати на утримання [PERSON] до виповнення дитині повноліття, тобто до [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40,00 грн. на користь держави .

Outcome: partial