Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

15.11.2022 позивачка [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що з лютого 2003 року по вересень 2006 року її мати перебувала в шлюбі з її батьком - відповідачем у справі [PERSON] .. В цьому шлюбі [INFO] народилася вона - [PERSON] .. До досягнення нею 18 річного віку відповідач сплачував аліменти на її утримання відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області. На початку листопада 2022 року після досягнення нею 18-річного віку закінчено виконання рішення суду про стягнення аліментів на її, як неповнолітньої дитини, утримання. З 01 вересня 2022 року вона зарахована на контрактній основі на 1-ший курс історико-філософського факультету Державного педагогічного університету ім. Драгоманова IV рівня акредитації, форма навчання денна, строк закінчення навчання - 30.06.2026 року. Позивачка вказує, що наразі її матір оплачує по контракту за навчання та за місце в гуртожитку, однак, не може самостійно за рахунок власної заробітної плати повністю забезпечити позивачку всім необхідним. У зв`язку з денною формою навчання сама позивачка ніде не працює і вимушена витрачати кошти на харчування, гуртожиток, придбання навчальної літератури. Також зазначає, що у зв`язку з навчанням на контрактній основі вона не отримує стипендії, а тому потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач є здоровою людиною працездатного віку, тобто має можливість надавати їй таку допомогу. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання. 17.11.2022 суд постановив ухвалу про прийняття цього позову до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 06.12.2022 (а.с.36, 37). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та просила задовольнити заявлені нею вимоги з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав повністю, про що подав відповідну письмову заяву. За положенням ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позиції і пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом установлено, що з 18.02.2003 до 06.09.2006 відповідач [PERSON] та мати позивачки у справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9, 10). [INFO] у подружжя народилась дочка - позивачка [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.03.2005 (а.с.8). З 30.09.2022 позивачка [PERSON] зарахована і є студенткою 1-го курсу, групи 1К, денної форми навчання, контрактного фінансування, за спеціальністю «Культурологія» історико-філософського факультету Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова IV рівня акредитації. Термін навчання: з 30.09.2022 по 30.06.2026. Указане підтверджується довідкою цього вищого навчального закладу від 23.09.2022 за № 295/22 за підписом декана факультету [PERSON] (а.с.11). Відповідно до договору № 142/22 від 11.09.2022 про навчання в Національному педагогічному університеті імені М.П.Драгоманова підготовка вступника [PERSON] здійснюється за денною формою здобуття освіти, за освітньою програмою 034 Культурологія , за спеціальністю 034 Культурологія для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр (а.с.12-14). Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 800 грн (за навчальний рік - 19 200 грн.), замовник вносить плату щосеместрово, протягом 10 днів з початку кожного семестру, що вбачається з копії договору № 142/22/92 від 12.09.2022 про надання платної освітньої послуги (а.с.15-17). 31.08.2022 матір`ю позивачки - [PERSON] було сплачено відповідно до вищевказаного договору 9 600 грн за навчання [PERSON] , що підтверджується копією квитанції № 21 від 31.08.2022 (а.с.18). Також 12.09.2022 [PERSON] було сплачено 7 715 грн за проживання в гуртожитку [PERSON] , що вбачається з копії квитанції № 1-153К від 12.09.2022 (а.с.19). Із наданої довідки № 55 від 08.11.2022 про доходи [PERSON] - матері позивачки у справі [PERSON] - вбачається, що вона працює вчителем початкових класів у Лісовицькому ліцеї відділу освіти Таращанської міської ради; сума її доходу за період з 01.05.2022 по 31.10.2022 становила 74 854, 56 грн (а.с.20). Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 13.04.2021 (справа № 308/4214/18 провадження № 61-16005св20). Дослідивши і оцінивши в сукупності усі надані докази, суд установив, що позивачка [PERSON] , [INFO] , на день звернення до суду досягла 18-річного віку, їй ще не виповнилось 23 роки, вона продовжує навчання - є студенткою 1-го курсу Національного педагогічного університету імені М.П.Драгоманова. Позивачка навчається на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати самостійний дохід, у зв`язку з чим повнолітня дочка відповідача потребує матеріальної допомоги від батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, на придбання канцелярського приладдя, продуктів харчування, одягу та взуття, на оплату за навчання та сплату за гуртожиток. Також суд вважає, що витрати позивачки на продукти харчування та інші додаткові витрати для її життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Відповідач є особою працездатного віку, працює та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Отже, суд установив наявність усіх законних підстав для задоволення заявленого позову. Враховуючи наведене та беручи до уваги визнання цього позову відповідачем, суд висновує про можливість повного задоволення позовних вимог [PERSON] .. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved