Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати поважними причини пропуску строків позовної давності при зверненні до суду, стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 125427,80 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є винуватою в ДТП, яка мала місце 05 березня 2017 року в селі Лиманка Одеської області по вулиці Небесної сотні на автостоянці ТЦ «Епіцентр» за участю автомобілів: Toyota Rav4 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та Mitsubishi ASX державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . На момент настання ДТП між власником автомобіля Mitsubishi ASX державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] та позивачем ПрАТ «СГ «ТАС», 31 січня 2017 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № А503040 відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Mitsubishi ASX державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/4247/17 від 27 березня 2020 року, відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження - закрито. У вказаній ухвалі встановлено факт порушення відповідачем п.16.11 ПДР України. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була. Відповідно до страхового акту №10339В/21/2017 від 15 травня 2017 року розмір страхового відшкодування склав 125427,80 грн., які позивач сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ТОВ «Автоюніон Груп» згідно платіжного доручення №18256 від 16 травня 2017 року. На підставі викладеного, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов (а.с.55, 72, 119). Представник відповідача подав до суду заяву в якій просить застосувати строки позовної давності до позову ПрАТ «СГ «ТАС» до [PERSON] та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності (а.с.59-60). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № А503040 укладеного 31 січня 2017 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] «повне КАСКО», об`єктом страхування є легковий автомобіль Mitsubishi ASX державний номерний знак [NUMBER] , 2010 року випуску. Строк дії договору з 02 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року включно (а.с.8-11). 05 березня 2017 року в селі Лиманка, Одеської області по вулиці Небесної сотні на автостоянці ТЦ «Епіцентр», з вини водія [PERSON] , яка керувала автомобілем Toyota Rav4, державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, водій [PERSON] в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, не надала переваги в русі автомобілю Mitsubishi ASX, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого допустила з ним зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Mitsubishi ASX, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с.12). Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/4247/17 від 27 березня 2020 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження - закрито. У вказаній ухвалі встановлено факт порушення відповідачем п.16.11 ПДР України (а.с.5, 6-7). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була, про що свідчить роздруківка сайту МТСБУ (а.с.40). Із довідки №3017065599469946 від 16 березня 2017 року про дорожньо-транспортну пригоду, заяви [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» про подію на виплату страхового відшкодування від 10 квітня 2017 року, акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 16 березня 2017 року, замовлення-наряду № 0000000781 від 10 квітня 2017 року, висновку експерта №067/17 від 05 квітня 2017 року із фототаблицею, ремонтної калькуляції №2352 від 05 квітня 2017 року, страхового акту №10339В/21/2017 від 15 травня 2017 року, встановлено, що розмір страхового відшкодування склав 125427,80 грн. (а.с.12-39), які позивач сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на користь ТОВ «Автоюніон Груп» згідно платіжного доручення №18256 від 16 травня 2017 року (а.с.41). У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Відповідно до ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України). Відповідач у судовому порядку визнаний винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка стало причиною заподіяння майнової шкоди власнику застрахованого автомобіля. Щодо заяви позивача, про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності, суд зазначає, що у відносинах суброгації такий строк починає свій відлік з моменту завдання шкоди, тобто, у даному випадку, з дати ДТП 05 березня 2017 року (п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Станом на 05 березня 2018 року позивач пропустив строк позовної давності, який почав свій обрахунок з 05 березня 2017 року, а тому цей строк вважається пропущеним позивачем на час звернення до суду 06 квітня 2021 року. Суд звертає увагу, що позивач невірно кваліфікував ці відносини як відшкодування шкоди в порядку регресу, а не суброгації, оскільки у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (п.6.56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року №904/5726/19). Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Зважаючи на вищевикладений принцип процесуального законодавства суд, на основі повідомлених позивачем підстав позову, самостійно кваліфікував відносини, які виникли між сторонами, як відшкодування шкоди в порядку суброгації, а не регресу, а тому невірна нормативно-правова кваліфікація позову з боку позивача є підставою для відмови у його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed