Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Петренко А.С.) звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 07 грудня 1990 року Дніпровським відділом ЗАГС, актовий запис № 1840. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Під час спільного життя між ними виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, тобто, щодо конкретного розуміння прав та обов`язків чоловіка і дружини, а тому можливості зберегти сім`ю немає. У зв`язку із тим, що між ними на побутовому рівні постійно виникають непорозуміння відносно сприйняття відповідальності за сімейний лад, він не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу або надання часу для примирення. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шлюб носить лише формальний характер. Спору про поділ майна на момент подачі позову немає. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2022 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву у якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, відзив на позов до суду не подала. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 07 грудня 1990 року, місце реєстрації - Дніпровський відділ ЗАГС, актовий запис № 1840. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved