Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

21 листопада 2022 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Тищук Катерину Павлівну, звернулася до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"АВАНСАР"про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №74242 від 31.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з неї на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"АВАНСАР"заборгованості в сумі 41\~588, 24 грн. В обґрунтування позову зазначає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням, оскільки, приватний нотаріус, під час вчинення виконавчого напису, не перевірив чи є безспірною заборгованість, чим порушив приписи\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим. Ухвалою суду від 22.11.2022 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 19 грудня 2022 року суд отримав клопотання представника відповідача Сосюрко С., в якому просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги. Представник позивача адвокат Тищук К. подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує. В порядку ч.2\~ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено таке. 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис №72242, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАНСАРД» код ЄДРПО 40199031, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявськии узвіз, буд. 5-6 оф. 501 5, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР», код ЄДРПОУ 40202955 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2 7/05 2020-4 від 27.05.2020 року, якому в\~свою чергу\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ПЛЕЯДА»,\~код ЄДРПОУ\~40210636\~відступлено право\~вимоги на\~підставі договору\~факторингу №\~1905\~від 19.05.2016\~року,\~відступлено право\~вимоги за\~Кредитним договором\~№ 200521776 від 04.05.2016 року,\~укладеного між\~Публічним акціонерним\~товариством «БАНК\~МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та\~ [PERSON] .\~Та було\~запропоновано задовольнити\~вимоги ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВЩАЛЬНІСТЬЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «АВАНСАР»\~код ЄДРПО\~40199031\~невиплачені в\~строк грошові\~кошти за\~період з\~04.05.2016\~року по\~28.05.2021\~року включно\~у розмірі:\~17499,16\~(сімнадцять\~тисяч чотириста\~дев`яносто дев`ять\~гривень 16\~коп.)\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~-\~900\~(дев`ятсот\~гривень),\~-\~заборгованість за\~нарахованою пенею; 22339,08\~(двадцять\~дві тисячі\~триста тридцять\~дев ять гривень\~вісім копійок)\~заборгованість за\~нарахованою комісією\~за надання\~кредиту; - за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; - загальна сума заборгованості [PERSON] становить 41588, 24 (сорок одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім гривень 24 копійка). На підставі виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким Андрієм Андрійовичем винесено постанови: -про відкриття виконавчого провадження № 69591490; -про арешт коштів боржника ВП № 69591490; -про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 69591490; -про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69591490. Відповідно до\~ст.18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до\~ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. \~\~Згідно з ч.1\~ст.39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України.\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що й\~ст.87-88 Закону України «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(пункт 2) доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року\~в частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Тобто, станом на 31 травня 2021 року були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису № 74242 за кредитним договором, оскільки постанова Кабінету Міністрів України, якою було встановлено таку можливість, визнана в цій частині незаконною та нечинною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень - письмової вимог про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що позивач отримувала письмову вимогу від стягувача про усунення порушень за кредитним договором. Отже, позивач не була вчасно проінформованою про наявність заборгованості та не мала можливості або оспорити вимоги , або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зважаючи на те, що суду не надано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, та беручи до уваги, що на момент вчинення спірного виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення за кредитним договором, укладеним в простій письмовій формі, суд дійшов висновку, що виконавчий напис виданий неправомірно, а тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити. Щодо розподілу судових витрат в частині правничої домоги суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»). Так, на підтвердження здійснених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу надано лише копію ордера серії ВК № 1059180 від 09.11.2022 року про надання правничої допомоги (правової ) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги/ доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 10.09.2022 року у Рівненському міському суді адвокатом Тищук Катериною Павлівною, проте такий договір в матеріалах справи відсутній. Таким чином судом встановлено, що позивач отримала правничу допомогу, однак суд позбавлений можливості встановити співмірність витрат зі складністю судової справи та обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки відсутні докази понесення позивачем таких витрат. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що вимога позивача про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню, враховуючи складність справи, відсутність доказів понесення останнім таких витрат. Враховуючи вищевикладене та те, що витрати за надану професійну правничу допомогу позивачем не підтверджені, суд вважає в задоволенні розподілу судових витрат в частині правничої домоги відмовити.\~ Крім того, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 992, 40 грн. за подання позовної заяви у даній справі, що стверджується квитанцією наявною у матеріалах справи. З врахуванням вимоги п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 992, 40 грн.

Outcome: approved