Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

У червні 2022 року Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на його корить в порядку регресу сплачену суму завданої моральної шкоди потерпілому внаслідок ДТП у розмірі 20 000 грн 60 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] у період з 24.10.2019 року по 22.02.2022 року перебував у трудових відносинах з КП «Кременчукводоканал» на посаді водія автотранспортних засобів транспортного цеху. Наказом КП «Кременчукводоканал» за № 268 від 24.06.2020 року за [PERSON] з 01.07.2020 року було закріплено автомобільну техніку автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , та покладено відповідальність за дотримання вимог техніки безпеки, правил дорожнього руху та технічний стан автомобільної техніки. 15.07.2020 року за участі автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сАлася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП водій [PERSON] , який керував мотоциклом Yamaha Gear A-1, д.н.з. [NUMBER] , отримав тілесні ушкодження. Вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26.05.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Також з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп., а на користь держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 9 947 грн 44 коп. та витрати на залучення експерта в сумі 1 307 грн 60 коп. Крім того, з КП «Кременчукводоканал», як власника транспортного засобу, стягнуто на користь потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн 00 коп. Позивачем відшкодовано потерпілому [PERSON] моральну шкоду за вироком суду. Ухвалою судді від 18.07.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача про розгляд справи повідомлявся. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позов суду не направив. Суд,\~ дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Кременчукводоканал» у період з 24.10.2019 року по 22.02.2022 року. Працював відповідач на посаді водія автотранспортних засобів транспортного цеху (а.с. 7-8, 10). Наказом КП «Кременчукводоканал» за № 268 від 24.06.2020 року за [PERSON] з 01.07.2020 року було закріплено автомобільну техніку автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , та покладено відповідальність за дотримання вимог техніки безпеки, правил дорожнього руху та технічний стан автомобільної техніки (а.с. 9). 15.07.2020 року за участі автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , стялася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП водій [PERSON] , який керував мотоциклом Yamaha Gear A-1, д.н.з. [NUMBER] , отримав тілесні ушкодження. Вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26.05.2021 року (а.с. 14-17) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Також за вироком суду -з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп., -з [PERSON] стягнуто на користь держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину у розмірі 9\~947 грн 44 коп. та витрати на залучення експерта в сумі 1 307 грн 60 коп. -з КП «Кременчукводоканал», як власника транспортного засобу, стягнуто на користь потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн 00 коп. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 15.07.2021 року КП «Кременчукводоканал» сплачено на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3832 від 15.07.2021 року (а.с. 18) та банківською випискою (а.с. 19-21). Згідно з п. 4.1. розділу ІV «Відповідальність» Посадової інструкції водія автотранспортних засобів автотранспорту службового призначення транспортного цеху водій автотранспортних засобів несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України про працю. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. У відповідності до роз`яснень, визначених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КзпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати роботодавцем певних сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Право регресної вимоги у позивача виникло з 16.07.2021 року, тобто з дати здійснення виплати коштів [PERSON] в розмірі 20\~000 грн 00 коп. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою працівник перебуває у трудових відносних, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Відповідно до ч. 5 п. 6 та п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1991 ЦК України) Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначає, що судовому розгляду підлягають: заяви власника підприємства або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток,- а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку із закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Отже, шкода, завдана винними діями відповідача [PERSON] , була відшкодована КП «Кременчукводоканал» 15.07.2021 року на підставі вироку суду, а регресний позов пред`явлений після виконання зазначеного судового рішення. Регресна вимога до працівника заявлена в межах річного строку з дня виплати підприємством грошових сум третій особі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Як передбачено п. 3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладені обставини, а також те, що на момент розгляду справи [PERSON] не відшкодував позивачу кошти в порядку регресу, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти у розмірі 20 000 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп. Відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved