Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 року визначено головуючого суддю Петрова Д.В. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 28.10.2019 справа № 661/4394/19, [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Правопорушення [PERSON] полягало у тому, що він 12.09.2019 об 11-20 год. у м. Нова Каховка по пр. Дніпровському керував автомобілем «КАМАЗ-55102» д.н.з [NUMBER] , у дворі будинку № 293 під час руху заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки, не помітив автомобіль «Mitsubishi» PKS 25145, в результаті чого допустив ДТП. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Вказаний у постанові автомобіль «Mitsubishi» PKS 25145 належить позивачу. Водій [PERSON] залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції. [PERSON] на момент ДТП працював водієм в КП НК «Екосервіс». Між КП НК «Екосервіс» та ПАТ «СК «Країна» було укладено Договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 19/А0/4080051 від 05.07.2019. За даним полісом AT «СК «Країна» було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю наземного транспортного засобу марки КАМАЗ 355102, державний реєстраційний № [NUMBER] . Позивач повідомив страхову компанію про ДТП, про необхідність страхового відшкодування, а також передав їм 03.01.2020 за вхідним № 29309/20 постанову суду щодо вини [PERSON] . Тривалий час страхова компанія зволікала з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на необхідність збирання та перевірки документів. Після не вирішення питання протягом року, позивач почав вимагати від відповідача виконання зобов`язань. Натомість відповідач надав позивачу письмову відмову, датовану 15.10.2020, з якої вбачається, що вперше про ДТП страховій компанії, начебто, стало відомо лише 23.09.2019, а за виплатою страхового відшкодування позивач, начебто, звернувся лише 30.09.2020. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними та неналежним наданням послуг зі страхової діяльності. Крім того, внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, він переніс сильні психологічні переживання, погіршився його душевний стан. Даною обставиною, а також відмовою страхової компанії від відшкодування завданої позивачу шкоди завдано моральних страждань розмір якої він оцінюю у розмірі 30 000 грн. Просив визнати рішення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» щодо відмови йому у виплаті страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.2019 неправомірним та стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2021 дана цивільна справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду у судовому засіданні. 10.11.2022 на виконання ухвали суду представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримав доводи викладені у відзиві. Представник третьої особи КП НК «Екосервіс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу марки «Mitsubishi» Carisma, реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску, червоного кольору є [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 28.10.2019 по справі № 661/4394/19, було притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, визнано його винним і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Вищевказаною постановою було встановлено, що [PERSON] 12.09.2019 об 11-20 год., в м. Нова Каховка по пр. Дніпровський керував автомобілем Камаз-55102 [NUMBER] , у дворі будинку № 293 та під час руху заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки, не помітив автомобіль «Mitsubishi» PKS 25145, в результаті чого сталось ДТП. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Він же, 12.09.2019 об 11-20 год. в м. Нова Каховка по пр. Дніпровський керував автомобілем Камаз-55102 [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце його вчинення до приїзду працівників поліції та вирішення питання по суті. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована у AT «СК «Країна» за полісом № АО/4534724 (переоформлений замість № АО/4080051). Страхова сума за шкоду завдану майну складає 100 тис. грн, розмір франшизи - 0,00 гривень. 23.09.2019 АТ «СК «Країна» отримало Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи від [PERSON] щодо пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно відповіді АТ «СК «Країна» № 16287 від 15.10.2020 на ім`я [PERSON] , Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» розглянуто повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи за вх. № 20773/19 від 23.09.2019 та документи по справі. До АТ «СК «Країна» заяву на виплату страхового відшкодування за вх. № 21149/20 було надано 30.09.2020, з моменту скоєння ДТП пройшло більше року. АТ «СК «Країна» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, заподіяної внаслідок відмови у виплаті страхового відшкодування шкоди за результатами дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 34.2. статті 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 25.09.2019, тобто у строк визначений законом, представник АТ «СК «Країна» провів огляд пошкодженого транспортного засобу. Згідно пункту 35.1. статті 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.1. та 35.2. статті 35 Закону чітко встановлено вимоги до заяви та визначено перелік документів, які мають бути додані до заяви. В судовому засіданні було встановлено, що 23.09.2019 АТ «СК «Країна» отримало Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи від [PERSON] щодо пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] . У постанові від 14 червня 2018 року у справі № 357/9466/15-к Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду зазначив, що законом визначений чіткий механізм звернення до страховика (МТСБУ) для отримання відшкодування шкоди, який, зокрема, передбачає звернення потерпілого із відповідною заявою у порядку, передбаченому статтею 35 Закону № 1961-IV. При цьому, згідно пункту 36.2. статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Отже, виключно після отримання страховиком заяви про страхове відшкодування у нього виникає обов`язок щодо прийняття рішення по страховій справі. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є іншим документом за своєю природою у зв`язку із отримання якого у страховика не виникає обов`язку щодо здійснення виплати страхового відшкодування. 30.09.2020 за вх. № 21149/20 АТ «СК «Країна» отримало заяву на виплату страхового відшкодування від [PERSON] . Дата заповнення заяви збігається із датою отримання її Товариством. Згідно пункту 37.1.4. статті 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. ДТП сталося 12.09.2019, тобто граничним строком для подання позивачем заяви про страхове відшкодування до Товариства є - 12.09.2020. Натомість заява про страхове відшкодування подана позивачем тільки 30.09.2020, тобто із порушенням строку встановленого Законом. За результатами розгляду справи АТ «СК «Країна» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на користь позивача (лист вих. № 16287 від 15.10.2020 року), оскільки в межах строку встановленого законом позивач не надав AT «СК «Країна» заяву про страхове відшкодування. Крім того, суд зауважує, що твердження позивача про те, що він є власником пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] (нині реєстраційний номер [NUMBER] ), не відповідають дійсності. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER] , 1999 року випуску є [PERSON] . Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Отже [PERSON] не має правових підстав звертатися до суду із позовом про відшкодування шкоди майну, власником якого він не є, адже його майновим правам та інтересам не було завдано шкоди. Також до позову не долучається документів, які б засвідчували право [PERSON] звертатися до суду в інтересах третіх осіб. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання рішення АТ «СК «Країна» щодо відмови йому у виплаті страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 12.09.2019 неправомірним. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 30 тис. грн, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних та душевних страждань з приводу пошкодження його транспортного засобу та відмови страхової компанії від відшкодування завданої йому шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: dismissed