Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що 12 липня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їй важко самостійно займатися їхнім вихованням та матеріальним забезпеченням, оскільки діти ростуть, і потребують більших витрат на своє утримання, належне харчування, забезпечення одягом, та забезпечення основних потреб. Зазначає, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має, офіційно не працює, однак має доходи від сезонних робіт. Тому, вважає, що його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяють виконувати свій батьківський обов`язок щодо матеріального утримання малолітніх дітей. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 2\~500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилась. Разом із позовною заявою подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши позовну заяву, подані докази, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). В силу\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітні діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі і перебувають на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців немає (доказів суду не подано),\~то на думку суду може сплачувати аліменти на утримання дітей, у розмірі, що просить позивачка, що буде об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та\~ст. 15 ЦК України, ст.ст.\~180-182,\~184,\~191 СК України,

Outcome: approved