Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2817,36 дол. США - 3 % річних від простроченої сум, що за курсом 27,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.08.2020 року складає 77195,66 грн. за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. AT КБ «Приватбанк» та [PERSON] 08.08.2005 року уклали кредитний договір № CGZ0GK00290219 (надалі - Договір). Згідно договору AT КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 24000,00 дол. США на термін до 08.08.2025 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № CGZOGK00290219. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 22.07.2015 року AT КБ «Приватбанк» звернувся до Червоноградський міський суд Львівської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2016 року була задоволено стягнути заборгованість в розмірі 20331,03 дол. США, що еквівалентно 428984,73 грн., нараховану станом на 09.06.2015 року. На даний час рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2016 року виконано боржником, що підтверджується постановою ВДВС від 14.08.2020 р. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період після подання позовної заяви від 22.07.2015 року до фактичної дати виконання рішення суду відповідно постанови ВДВС від 14.08.2020, тобто за період з 23.07.2015 по 14.08.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі - 2817,36 дол. США. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 07.10.2022. Розгляд справи відкладався на 25.10.2022, 16.11.2022, 01.12.2022. У судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову на підставі письмової заяви від 24.10.2022 із застосуванням строків давності. Позивач подав відзив на заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якою вважає, що інфляційні та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів. Вказує, що прострочення за ст. 625 ЦК є триваючим і виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно з п. 1.1 умов договору строк виконання спливає 08.08.2025, а отже, позивач звернувся з позовом до спливу строку позовної давності. Вказує, що вимоги ст. 27 ЦПК України позивачем дотримані. Представник відповідача подав заяву, згідно з якою вважає вимогу задавненою, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча належим чином повідомлений про розгляд справи судом. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~\~вирішення спору\~\~по суті, заслухваши учасників, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами даної справи встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2016 у справі №459/2424/15-ц присуджено до стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08.08.2005 року в розмірі 20331,03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 428984,73 грн. До складу заборгованості входить заборгованість за кредитом, по процентам, по комісії, пені. Дане рішення набрало законної сили. До матеріалів справи додано кредитний договір № CGZ0GK00290219, укладений між сторонами, відповідно до п.п. 1.1 умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24 000 доларів США строком до 08.08.2025 року, а також ордер-розпорядження №392 від 08.08.2005 на суму 24000 дол. США. Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2020 ВП №54831038 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №459/2424/15-ц, виданого 20.09.2016 Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 08.08.2005 в розмірі 20331,03 дол. США, таке закінчено. Також вказано, що 16.06.2020 на адресу Галицького ВДВС у м. Львові надійшла заява [PERSON] адвоката боржника Рекул В.М. про закінчення виконавчого провадження, до якої долучено меморіальні ордери про сплату в повному обсязі боргу на користь стягувача. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем до матеріалів справи подано розрахунок заборгованості із зазначенням зміни розміру заборгованості упродовж заявленого періоду з 23.07.2015 по 14.08.2020. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~\~\~\~Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2016 році, оскаржене у апеляційному порядку, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, що набрали чинності 20.04.2020 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Позивач звернувся до суду з даним позовом 28.12.2021, з урахуванням вищевказаних норм законодавства, та заявлення представником відповідача про сплив строку позовної давності, суд вважає, що позивач має право на стягнення 3% річних за період з 20.04.2017 (3-річний строк до моменту введення карантину) по дату виконання зобов`язання, вказану у постанові про закінчення виконавчого провадження - 16.06.2020, що з урахуванням проведеного судом перерахунку за даними позивача, які ніким не оспорюються, становить суму 1768,15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16.06.2020 у розмірі 26,84 грн. за дол. США становить 47457,15 грн. В решті заперечення представника відповідача судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не стосуються природи правовідносин сторін та не є тотожними з наведеними правовими висновками Верховного Суду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, позовні вимоги слід задоволити частково на суму 1768,15 дол. США, що за курсом НБУ становить 47457,15 грн, в задоволенні решти вимог - відмовити. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved