Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

15.11.2022 позивачі звернулися до суду з позовом до Лосинівської об`єднаної територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позов мотивували тим, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований в 1968 році. Станом на 15.04.1994 року домоволодіння відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір. На той час в будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1914 р.н. голова двору, [PERSON] , 1914 р.н. дружина; [PERSON] , 1938 р.н. син; [PERSON] , 1937 р.н. невістка; [PERSON] , 1969 р.н. внука; [PERSON] , 1989 р.н. правнук; [PERSON] , 1960 р.н. внука; [PERSON] , 1977 р.н. правнука; [PERSON] , 1979 р.н. правнук. Станом на 31.12.2012 житловий будинок зареєстрований в КП «Ніжинське МБТІ» за колгоспним двором, голова якого [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.12.1991 року виконкомом Ніжинської районної ради народних депутатів згідно рішення №153 від 12.07.1989. Таким чином, кожний з вищеперерахованих колишніх членів колгоспного двору був фактичним співвласником будинку, маючи право на його 1/9 частку. Гора [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно та майнові права, які він мав за життя. До спадкового майна відносилася і 1/9 частка у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Відповідно до спадкової справи № 171/1998 року, заведеною Ніжинською районною державною нотаріальною конторою, спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Таким чином, [PERSON] після смерті свого чоловіка стала власницею 2/9 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно та майнові права, які він мав за життя. До спадкового майна відносилася і 1/9 частка у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 р., який діяв на той час, спадщину, як єдина спадкоємиця за законом першої черги, фактично прийняли дружина [PERSON] , яка проживала разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] , [PERSON] стала фактичною власницею 2/9 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до спадкової справи № 791/2011 року, заведеної Ніжинською районною державною конторою, спадщину (2/9 частки житлового будинку) прийняла її внучка [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] . [PERSON] стала фактичною власницею 3/9 (1/9 + 2/9) часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Гора [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на 2/9 частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи № 472/ 2013, заведеної Ніжинською районною державною конторою, спадщину за законом ( 2/9 частки у праві власності на житловий будинок) прийняла її дочка [PERSON] . Таким чином після смерті [PERSON] . [PERSON] стала фактичною власницею 5/9 (3/9 + 2/9) часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою від 19.10.2022 державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадковий будинок має статус колгоспного двору, та наявності інших осіб - членів колгоспного двору, що мають право кожний на свою частку. Колишні члени колгоспного двору також не можуть оформити своє право власності на свою частку у колгоспному дворі, у зв`язку з чим звернулися до суду. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явились, згідно заяви від 16.12.2022 представник позивачів адвокат Семенок В.І. просив справу розглядати без його та позивачів участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.07.1992 (а.с.7). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.12.1993 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.06.2002 (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29.07.2013 (а.с.10). Відповідно до довідки Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №52 від 08.08.2022 станом на 15.04.1994 року домоволодіння відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір, в будинку [ADDRESS] мешкали: [PERSON] , 1914 р.н. голова двору, [PERSON] , 1914 р.н. дружина; [PERSON] , 1938 р.н. син; [PERSON] , 1937 р.н. невістка; [PERSON] , 1969 р.н. внука; [PERSON] , 1989 р.н. правнук; [PERSON] , 1960 р.н. внука; [PERSON] , 1977 р.н. правнука; [PERSON] , 1979 р.н. правнук (а.с.12). Довідкою Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №53 від 08.08.2022 вказується, що [PERSON] , [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день його смерті були зареєстровані [PERSON] , 1914 р.н. батько, [PERSON] , 1914 р.н. мати; [PERSON] , 1937 р.н. невістка; [PERSON] , 1960 р.н. дочка; [PERSON] , 1977 р.н. внука; [PERSON] , 1979 р.н. внук (а.с.13). Довідкою Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №53 від 08.08.2022 вказується що [PERSON] , [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день його смерті були зареєстровані [PERSON] , 1914 р.н. дружина; [PERSON] , 1937 р.н. невістка; [PERSON] , 1960 р.н. внука; [PERSON] , 1977 р.н. правнука; [PERSON] , 1979 р.н. правнук (а.с.14). Довідкою Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №55 від 08.08.2022 вказується що [PERSON] , [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день її смерті були зареєстровані [PERSON] , 1937 р.н. невістка; [PERSON] , 1960 р.н. внука. (а.с.15). Відповідно до довідки Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №56 від 08.08.2022 вказується що [PERSON] , [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день її смерті були зареєстровані: [PERSON] , 1960 р.н. дочка. (а.с.16). Згідно довідок\~ Перемозького\~старостинського округу\~Лосиніської селищної\~ради №417,\~418\~від 29.07.2022\~вказується що\~ [PERSON] на\~день смерті\~матері [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~вони дійсно\~проживали разом\~і вели\~спільне господарство,\~доглядала її\~і поховала\~за власні\~кошти(а.с.17,18). Довідкою Перемозького старостинського округу Лосиніської селищної ради №47 від 01.08.2022 підтверджується що [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована [ADDRESS] , одна (а.с.19). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.01.1960, підтверджується що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 22.03.1986, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно посвідки про народження [PERSON] , вона народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). [PERSON] , народився [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.23). [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] від 09.04.1966, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.24). [PERSON] одружився з [PERSON] [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] від 27.01.1958, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.25). Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.01.1977, вказує на те, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.26). Відповідно до спадкової справи № 791/2011, заведеної Ніжинською районною державною конторою, спадщину (2/9 частки житлового будинку) прийняла її онука [PERSON] (а.с.27). Відповідно до спадкової справи № 472/2013, заведеної Ніжинською районною державною конторою, Після смерті [PERSON] , спадщину за законом ( 2/9 частки у праві власності на житловий будинок) прийняла її дочка [PERSON] (а.с.28). Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.12.1991, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, голова якого [PERSON] , свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ніжинської районної ради народних депутатів № 153 від 12.07.1989 (а.с.29). У довідці №322 від 22.08.2022 КП «Ніжинське МБТІ» зазначено, що станом на 31.12.2012 будинок [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, голова якого [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок видане 18.12.1991 року виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів згідно рішення №153 від 12.07.1989, в цілому (а.с.30,31). Постановою від 19.10.2022 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадковий будинок має статус колгоспного двору, та наявності інших осіб - членів колгоспного двору, що мають право кожний на свою частку (а.с.32). Державний нотаріальний архів Чернігівської області повідомив, що спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася. Державний нотаріальний архів Чернігівської області надав копію спадкової справи №472/2013, що була заведена Ніжинською районної державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину за законом (2/9 частки у праві власності на житловий будинок) прийняла її дочка [PERSON] . Відповідно до спадкової справи №791/2011, що була заведена Ніжинською районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняла її внучка [PERSON] . З копії спадкової справи №171/1998, наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, заведеною Ніжинською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] . До кінця 2012 року питання переведення колгоспного двору до категорії двору, що належить громадянину, з видачею свідоцтва про право власності на будинок, вирішувалося органами місцевого самоврядування, а КП «Ніжинське бюро технічної інвентаризації» виготовляло документи про право власності і реєструвало будинок за громадянином. Тепер БТІ не мають такого права і як результат право приватної власності на будинок, який є складовою частиною колгоспного двору, може бути визнане тільки судовим рішенням. Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. Таким чином,\~право власності\~на житловий\~будинок як\~майно колгоспного\~двору після\~припинення колгоспних\~дворів в\~Україні перетворилося\~на спільну\~часткову власність\~членів припиненого\~колгоспного двору\~в рівних\~частинах 1/9 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало право власності на 1/9 частину майна у колгоспному дворі кожному, як їх члену, що не втратили право на частку в їх майні. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.88-101). Також позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується копією спадкової справи (а.с.66-86). Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ч.1\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved