Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

06 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше рекомендованого розміру аліментів, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів за минулий час, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше рекомендованого розміру аліментів, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 21.11.2017 року по 04 жовтня 2022 року . В обґрунтування позову вказує на те, що 22.09.2007 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області був зареєстрований її шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 21.11.2017 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу відповідач перестав допомогати їй утримувати спільну дитину. Позивачка вказує, що відповідач інших утриманців не має, працездатний, стан його здоров`я дозволяє працювати, оскільки він ухиляється від обов`язку утримувати спільну дитину, просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше рекомендованого розміру аліментів, що дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, в тому числі, за період з 21.11.2017 року по 04 жовтня 2022 року. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до приписів п.4 ч.8 ст.128\~ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, є днем вручення судової повістки цій особі. Заяв не надавав, відзив не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов таким, що підлягає\~\~частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . 21.11.2017 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано. З`ясовано, що дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає. На підставі викладеного, з урахуванням матеріального становища сторін, рівності прав та обов`язків батька, матері щодо дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та необхідність стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача на місяць до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стосовно, вимоги позивача, щодо стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.191\~СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У даному випадку, ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. За таких підстав у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: partial