Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] ) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , посвідка на постійне проживання № [NUMBER] , запис № 19930723-09672, орган що видав 5103, адреса: [ADDRESS] ), треті особи Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65045, м.Одеса, вул. Успенська, 60), Головне управління ДМС в Одеській області (місцезнаходження: 65045, м.Одеса. вул. Преображенська, 44), в якому просить: визнати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.11.2015 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 3209 недійсним з моменту його укладення та скасувати актовий запис у Книзі реєстрації актів про шлюб. В обґрунтування позову зазначила, що між сторонами було укладено шлюб 24.11.2015, який був розірваний 18 лютого 2020 року. Про їх шлюб не знали батьки відповідача, його родичі та друзі. Батьки відповідача дізналися, що він одружився лише через рік після шлюбу, коли випадково їм потрапила до рук світлина з їхнього весілля. На церемонії одруження з боку відповідача не були присутні ні його родичі, ні друзі. Після укладення шлюбу сторони, деякий час проживали у квартирі сестри позивача [PERSON] , де за проханням відповідача було зареєстроване його місце проживання. У 2017 році відповідач закінчив навчання і час дії посвідки на тимчасове проживання в Україні спливав. Відповідач планував отримати посвідку на постійне проживання в Україні. В грудні 2017 року вони з відповідачем подали всі необхідні документи для отримання дозволу щодо посвідки на постійне проживання в Україні до ГУ ДМС в Одеській області. 13.05.2019 відповідач отримав посвідку на постійне проживання дата закінчення строку дії 11.05.2029 року. В вересні 2018 року відповідач поїхав у відрядження до м. Хмельницький, тривалий час не відповідав на дзвінки, вів розгульний спосіб життя, а потім взагалі заявив, що залишається жити й працювати в даному місті. Через деякий час позивач поїхала до відповідача з наміром проживати разом, але відповідач різко змінив ставлення до неї: постійно був відсутній вдома, з`являючись неодноразово вчиняв сварки з рукоприкладством та принижував її, особливо перед своїми друзями. Також зазначила, що спільних дітей вони з відповідачем не мають відповідач ніколи не виявляв бажання мати дітей, а розмови про планування їх тільки дратували його і все закінчувалося сварками. Спільного майна за час шлюбу вони не купували. Вважає, що шлюб був фіктивним, тому що у відповідача не було на меті створювати сім`ю. Відповідач ніколи не виявляв бажання вести спільне господарство, накопичувати спільний капітал та дбати про моральний стан сім`ї та її добробут. У зв`язку з цим були порушенні її права і вона змушена звертатися до суду із позовом про визнання недійсним укладення шлюбу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 25 - 26). 27.01.2022 на адресу суду від Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист № 356/24.31-19 відповідно до якого зазначили, що 24.11.2015 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис про шлюб № 3209 між[PERSON] та [PERSON] . Актовий запис підписаний нареченими, складений з дотриманням вимог діючого законодавства, порушень щодо реєстрації шлюбу з боку відділу не було, права наречених порушені не були. 18.02.2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис про розірвання шлюбу № 65 між [PERSON] та [PERSON] . Актовий запис підписаний чоловіком та дружиною, складений з дотриманням вимог діючого законодавства, порушень щодо реєстрації розірвання шлюбу з боку відділу не було, права подружжя порушені не були. Просили врахувати вказані заперечення при ухваленні судового рішення та розглянути справу за відсутністю відділу (а.с. 31). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представники третіх осіб у судове зсідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника третьої особи Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.11.2022 до суду надійшов лист, в якому просили слухати справу за відсутністю представника відділу. Також зазначив, що у статтях 39-41 Сімейного кодексу України, передбачені усі випадки визнання шлюбу недійсним. Згідно позовної заяви [PERSON] , жодна з підстав у вищевказаних статтях Сімейного кодексу України не підпадає для визнання шлюбу недійсним. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 24 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис № 3209, що підтверджується повторим Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 24.02.2017 року (а.с. 8). Шлюб міжсторонами був розірваний 18 лютого 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складений відповідний актовий запис № 65, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (а.с. 9). Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. В абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Стаття 41 СК України, містить вичерпний перелік підстав, за якими шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, а саме: якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п`ятою статті 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. Згідно зі статтею 45 СК України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Отже, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю. Однак самі по собі доводи заявника про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних переваг, не дають підстав суду для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанова Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц). Також у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту відсутності у відповідача реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя, як і не надано доказів на підтвердження того, що шлюб відповідачем було укладено з метою оформлення посвідки на проживання на території України. Доводи позивача про те, що сторони не мають спільних дітей та за час перебування у шлюбі ними не було придбано спільного майна, не дає підстав для визнання шлюбу недійсним відповідно до ст. 40 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed