Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

09.02.2021 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченка Ю.О. про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з лютого 1977 року позивач постійно проживала та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вселення у зазначене житло відбувалось на підставі ордеру № 8606 серія А-1, який був виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення № 183 виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів від 11.05.1975 року. 10.08.1992 року позивачу було видано Довідку № 21 ЖБК «Комунаровец 15» про те, що нею було сплачено вартість квартири повністю та на підставі вказаної довідки, технічного паспорту станом на 20.08.1992 року Запорізьким бюро технічної інвентаризації було посвідчено цей факт та видано реєстраційне посвідчення від 18.11.1992 року, а отже права власності на квартиру [ADDRESS] вона набула ще у 1991 році. Державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. прийнято рішення від 21.12.2020 року № 55829619 про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності державним реєстратором було зареєстровано на підставі технічного паспорту, серія та номер 351/75864, який виданий 25.09.2020 року ФОП [PERSON] та довідки № 06/015, яку видано ОСББ «Моєї Мрії». Позивач не погоджується із вказаним рішенням державного реєстратора, вважає його прийнятим всупереч вимогам законодавства, оскільки таким рішенням було порушено її право власності на квартиру, просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. від 21.12.2020 року, індексний номер: 55829619, відповідно до якого право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; скасувати номер запису про право власності: 39823137 від 17.12.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнати за нею право приватної власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . Судові витрати просить покласти на відповідачів відповідно до законодавства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено та передано в провадження судді Круглікової А.В. Ухвалою суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя Заїченко Л.Г., у зв`язку із закінченням строку повноважень судді Круглікової\~А.В,. 05.10.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і справа надійшла в провадження судді Кулик В.Б. Ухвалою від 05.10.2021 року суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б. прийняла до свого провадження цивільну справу, яка надійшла від іншого судді, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою від 05.11.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Полулях С.Ю., який до суду надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, розглянути справу просить за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Щербині К.В., який надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності відповідача та її представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач державний реєстратор Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Заперечень стосовно позову на адресу суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 07.07.1989 року, заява № 11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні. Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною першою ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власницею кв. [ADDRESS] , в якій вона мешкала та мешкає з 1977 року. Вселення в спірну квартиру відбулося на підставі ордеру № 8606 серія А-1, який був виданий на її ім`я на підставі рішення № 183 виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів від 11.05.1975 року. 10.08.1992 року позивач отримала довідку № 21 від ЖБК «Комунаровец 15» про те, що нею було сплачено вартість квартири повністю та на підставі вказаної довідки, технічного паспорту станом на 20.08.1992 року Запорізьким бюро технічної інвентаризації було посвідчено цей факт та видано реєстраційне посвідчення від 18.11.1992 року, що свідчить про те, що права власності на кв. [ADDRESS] вона набула ще у 1991 році. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 17.12.2020 року було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Підставою для прийняття державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченком Ю.О. відповідного рішення про державну реєстрацію прав стали наступні документи технічний паспорт № 351/75864, виданий 25.09.2020 року ФОП [PERSON] та довідка № 06/015, яка видана ОСББ «Моєї Мрії» відповідно. Так, згідно з вказаною довідкою, яка була надана державному реєстратору для проведення реєстраційних дій, видана вона була [PERSON] , [INFO] , в тому, що вона є членом кооперативу. Пайові внески за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , сплачені у повному обсязі. Довідка складена без вказання дати, та підписана головою правління ОСББ «Моєї Мрії» І. В. Демяненко. Представником позивача адвокатом Полулях С.Ю. було отримано довідку від ОСББ «Моєї Мрії» в особі його голови Демяненко І.В. від 30.12.2020 року № б/н про те, що будь-яких довідок за номером 06/015 нею, як керівником ОСББ «Моєї Мрії», не видавалось. [PERSON] , [INFO] , не є членом ОСББ «Моєї Мрії» та ніколи ним не була, вказана довідка міститься в матеріалах цивільної справи (а.с 23). З вказаних вище підстав, позивач звернулася з заявою до правоохоронних органів, за якою було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2020 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12020080040002951. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] без належної правової підстави заволоділа майном зареєструвала право власності на квартиру, власником якої є позивач [PERSON] , та вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16.01.2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16.01.2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст. 328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) Верховного Суду України від 26.05.2001 року зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Окрім того, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Відповідно до «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачою свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Таким чином, на момент набуття позивачем [PERSON] права власності на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. В матеріалах цивільної справи міститься ордер на вселення позивача [PERSON] № 8606 від 03.02.1977 року (а.с. 13), довідка від 10.08.1992 року про сплату пайових внесків членом кооперативу позивачем (а.с. 14), технічний паспорт на квартиру станом на 20.08.1992 року (а.с. 15-16), реєстраційне посвідчення від 18.11.1992 року Запорізького БТІ (а.с. 17), отже позивач [PERSON] правомірно свого часу набула права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була надана їй у користування на підставі ордеру, а у подальшому позивачем [PERSON] як членом ЖБК «Коммунаровец 15» було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру в сумі 8 759 рублів 92 копійки. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: -реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; -на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Частиною третьою ст. 10 Закону встановлено обов`язок державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Таким чином, речові права позивача [PERSON] з урахуванням вимог діючого законодавства є дійсними й не потребували обов`язкової реєстрації. Державний реєстратор [PERSON] , всупереч вимогам Закону прийняв рішення від 21.12.2020 № 55829619 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відповідачем на підставі недійсних документів технічного паспорту № 351/75864, який виданий 25.09.2020, ФОП [PERSON] , та довідки № 06/015, яка видана ОСББ «Моєї Мрії». Державний реєстратор Зінченко Ю.О. не вчинив дії на перевірку дійсності таких документів, враховуючи й той факт, що довідка № 06/015 ОСББ «Моєї Мрії» не містить дату її вчинення. Відповідно до ст. 392 ЦК України в редакції від 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Тобто у позивача [PERSON] існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно, свідченням чого є незаконне набуття права власності на спірну квартиру відповідачем [PERSON] . За таких обставин суд вважає що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] також підлягають задоволенню. Учасник процесу у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved