Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

21.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1) виділити із спільного майна в натурі [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] ) 9/25 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення, позначене на поверховому плані М 1: 100( 200) під літ. «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та використовується як нежитлове згідно рішення Львівської міської ради №501 від 01.10.1999;\~2) визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] ) право власності на окремий об`єкт нерухомості - на нежитлове приміщення, позначене на поверховому плані М 1:100 (200) під літ. «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та використовується як нежитлове згідно рішення Львівської міської ради №501 від 01.10.1999; 3) припинити право спільної часткової власності на квартиру, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 4) визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення комору в підвалі загальною площею 16,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири загальною площею 30,6 кв.м. ( загальна площа квартири змінилась з 30,2 кв.м. на 30,6 кв.м. за рахунок демонтажу пічок), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №25359931 від 20.04.2021 року. Відповідно до розмірів часток кожного співвласника склався порядок фактичного користування квартирою, яка була розподілена на окремі ізольовані приміщення, проте статут однієї квартири як об`єкта спільної власності перешкоджає повною мірою здійснювати свої права. Наявна технічна можливість виділу кожному із співвласників їх частки в спільній частковій власності в окремі об`єкти нерухомого майна. Спільне володіння та користування квартирою є неможливим, оскільки [PERSON] та [PERSON] не є родичами та членами сім`ї. [PERSON] не може здійснити виділення частки квартири, оскільки відповідач у квартирі не проживає. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2021 відкрито провадження у справі. 23.11.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача, в якому просить долучити висновок судової будівельно-технічної експертизи №1268 від 28 жовтня 2021 року до матеріалів справи. Від представника позивача [PERSON] 22.12.2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, та клопотання про залишення п`ятого пункту позовних вимог без розгляду, зокрема визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення комору в підвалі загальною площею 16,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судові засідання 01.10.2021 року, 24.11.2021 відповідач не з`явився. Був повідомлений належним чином, шляхом надсилання рекомендованого повідомлення. Конверт повернувся до суду із відміткою: «Вручено». 14.12.2021 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про відкладення розглядусправи. 17.01.2022 року відповідач не з`явився в судове засідання, конверт із відміткою: «Вручено» повернувся до суду. 17.02.2022 року відповідач та його представник не з`явились, до суду подали клопотання про відкладення розгляду справи. 16.03.2022 року, відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання, конверт із відміткою: «Вручено» повернувся до суду. 27.04.2022 року представник відповідача та представник позивача подали до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 26.05.2022 року, 07.06.2022 року, 05.07.2022 року, 04.08.2022 року, 19.09.2022 року, 20.10.2022 року відповідач та представник відповідача не з`явились. Були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання рекомендованого повідомлення на електронну пошту. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання 22.12.2022 року не з`явились. Були належним чином повідомлені про дату, час та розгляд справи шляхом надсилання судової повістки на електронну пошту. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу 9/25 частини квартири від 14.04.2011 року,посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гавриловою В.А. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 686, [PERSON] придбала у [PERSON] 9/25 частин квартири [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 29669194 від 14.04.2011, [PERSON] є власницею 9/25 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253599311 від 20.04.2021 на підставі договору купівлі-продажу, P.№686 від 14.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гавриловою В.А., [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать 9/25 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Львівської міської ради № 501 від 01.10.1999 9/25 частини приміщення квартир [ADDRESS] використовується як нежитлове приміщення. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1492 від 24.12.1999 «Про надання дозволу на переобладнання житлового приміщення» дозволеного влаштовувати перегородки і пробивку 2-х дверних прорізів в 9/25 частині приміщення [ADDRESS] . Загальна площа квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є спільним майном [PERSON] та [PERSON] , становить 30, 6 кв.м. Загальна площа квартири змінилась з 30,2 кв.м. на 30,6 кв.м. за рахунок демонтажу пічок. 9/25 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме приміщення, позначене на поверховому плані М 1 :100( 200) під літ. «16-3», має розмір площі 11,0 кв.м. Вказане нежитлове приміщення, позначене на поверховому плані М 1:100(200) під літ. «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., є відокремлене з самостійним виходом. З вказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №253599311 від 20.04.2021 також слідує, щона підставі договору купівлі-продажу, Р.№ 1847 від 20.04.2011, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Антоновою В.І., [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 16/25 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У спільному володінні та користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться комора в підвалі площею 16,4 кв.м., яка входить до складу квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру реочвих прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №253599311 від 20.04.2021. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №253599311 від 20.04.2021 загальна вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 59\~862,00 грн., отже вартість належних [PERSON] 9/25 частини вказаної квартири становить 21\~550,32 грн. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. За статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). За правилами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Квартира по [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності сторін. Реальний розподіл майна між сторонами не проведено. Між ними склався порядок користування квартирою, у відповідності до якого позивач [PERSON] користується 9/25 частини квартири., [PERSON] квартирою фактично не користується, проте йому належить 16/25 частини квартири. Разом з тим, між сторонами постійно виникають суперечки з приводу користування спільним майном, які за взаємною згодою сторони вирішити не можуть. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 2 цієї норми, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1443 цс16 (постанова від 16.11.2016 року), виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Крім цього, з цього приводу існує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.10.2018 року у справі № 2/577/17/15 (577/469114-ц), а саме: «Виходячи з аналізу змісту статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». По справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу. 17.11.2021 року проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № 1268. Даним висновком визначено: 1) Технічна можливість поділити об`єкт нерухомого майна реєстр №10682457 за адресою: [ADDRESS] відповідно до часток співвласників 9/25 та 16/25 існує; 2) Враховуючи об`ємно-планувальні рішення об`єкта нерухомого майна реєстр № 10682457 за адресою: [ADDRESS] , порядок користування, що склався, є єдиним варіантом розподілу, що відповідає вимогам нормативно-правових актів до приміщень громадського призначення(нежитлових приміщень) у галузі будівництва та відповідає розміру частин співвласників 9/25 та 16/25; 3) Існуючий варіант розподілу об`єкта нерухомого майна реєстр № 10682457 за адресою: [ADDRESS] , відповідає вимогам ДБН до приміщень громадського призначення ( нежитлових приміщень) та відповідає часткам співвласників 9/25 та 16/25; 4) Виділ 9/25 частки, а саме приміщення «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., за за адресою: [ADDRESS] , у нежитлове приміщення, відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Вирішуючи позов, суд вважає, що висновок експерта необхідно застосувати для виділу часток співвласників в натурі. Судом враховано, що жодних втручань у несучі конструкції будинку такий варіант розподілу не передбачає. Враховано існуючий порядок використання приміщень співвласниками. Відтак, суд прийшов до висновку, що поділ квартири необхідно здійснювати відповідно до варіанту, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1268 від 17.11.2021року, як такого, що найбільш повно відповідає часткам сторін та їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав, зокрема до права користування квартирою. Відтак право користування квартирою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування квартирою, суд повинен виходити з розміру часток кожного з співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування квартирою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Встановлено, що сторони не визначили порядок користування квартирою. Тому даний порядок має бути встановлений судом з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Погодившись з варіантом виділу часток, викладеним у висновку експерта № 1268 від 17.11.2021 року, суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 17.11.2021 року №1268. Дана експертиза проводилася з врахуванням висновків щодо виділу часток співвласників в натурі. Так, суд вважає за необхідне виділити із спільного майна в натурі [PERSON] 9/25 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення, позначене на поверховому плані М 1: 100(200) під літ. «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та використовується як нежитлове згідно рішення Львівської міської ради №501 від 01.10.1999;\~ визнати за [PERSON] (право власності на окремий об`єкт нерухомості - на нежитлове приміщення, позначене на поверховому плані М 1:100 (200) під літ. «16-3», загальною площею 11,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та використовується як нежитлове згідно рішення Львівської міської ради №501 від 01.10.1999; припинити право спільної часткової власності на квартиру, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Представник позивача [PERSON] подав письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення комору в підвалі загальною площею 16,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду по суді подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення комору в підвалі загальною площею 16,4 кв.м На підставі викладеного,

Outcome: approved