Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

17 жовтня 2019 року (згідно поштового штемпеля) представник позивача за первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Гребенюк О.С. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 05.05.2018 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява № б/н від 05.05.2018 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою. Підписавши анкету-заяву, [PERSON] , як клієнт Банку, отримав доступ до всіх без виключення послуг Банку. Таким чином, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт 3500,00 грн. Для користування картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах кредитного ліміту. [PERSON] , в свою чергу, зобов`язувався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок, проте не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має кредитну заборгованість, яка станом на 14.07.2019 року становить 19439,50 грн та складається з наступного: 12086,72 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5388,19 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 562,71 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 901,88 грн - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2018 року в загальному розмірі 19439,50 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2022 року справу передано за підсудністю до Згурівського районного суду Київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 22 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Драпак Д.А. до Згурівського районного суду Київської області подано зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним Договір про надання банківських послуг, укладений на підставі заяви б/н від 05.05.2018 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач за первісним позовом посилається на те, що нібито між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 05.05.2018 року, проте позивач за зустрічним позовом [PERSON] не підписував анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви для підтвердження особи-позичальника банку було надано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Згурівським РУ ГУ МВС України в Київській області 20 лютого 1996 року. Місцем проживання вказано адресу: [ADDRESS] . Однак станом на дату підписання анкети-заяви у позивача за зустрічним позовом [PERSON] не могло бути на руках зазначеного паспорта з тих підстав, що вказаний документ було втрачено ним ще влітку 2016 року, а замість втраченого 02 вересня 2016 року Згурівським РС УДМС України в Київській області позивачу видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Тобто він не підписував жодного кредитного договору та навіть не був обізнаний про факт отримання кредиту. Паспорт, пред`явлений співробітнику банку позичальником є підробленим. Окрім того, підпис позивача абсолютно відрізняється від підпису позичальника в анкеті-заяві. Відповідно кредитний договір є недійсним. До зустрічної позовної заяви доданий попередній розрахунок суми судових витрат по справі на загальну суму 7908,00 грн, з яких: 908,00 грн - судовий збір,7000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в якому представник позивача просить забезпечити стороні позивача додатковий п`ятиденний строк для надання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу з моменту винесення рішення по справі. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року відкрито провадження за зустрічним позовом та зустрічний позов об`єднано в одне провадження із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представник Драпак Д.А. первісні позовні вимоги не визнали категорично, зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі. В останнє судове засідання [PERSON] та його представник не з`явились. [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність. У своїй заяві первісні позовні вимоги не визнав, зустрічний позов просив задовольнити. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був належним чином повідомлений, попередньо представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Вегера А.С. просив проводити розгляд справи за первісним позовом у його відсутність, первісні позовні вимоги підтримав, відношення до зустрічного позову не висловив. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] влітку 2016 року втратив паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, взамін якого йому 02.09.2016 Згурівським РС УДМС України в Київській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що підтверджується інформацією, наданою Згурівським районним відділом Центрального міжрегіонального управління міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України (повідомлення в копіях - а.с. 83, 84) та копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 79-81). З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що позивач з 09.04.1996 року і по цей час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 79-81 - копія паспорта). 05.05.2018 року невстановлена особа, скориставшись втраченим паспортом [PERSON] , уклала з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил, та отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7 - копія анкети-заяви). Для проходження ідентифікації та верифікації клієнта, невстановлена особа пред`явила працівнику банку паспорт серії [NUMBER] , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , з якого працівником банку було зроблено копії. Копії паспорту були засвідчені 05.05.2018 року працівником банку та невстановленою особою, яка назвалась [PERSON] . При цьому підпис особи на заяві та на копії паспорта візуально відрізняється від зразка підпису в пред`явленому паспорті (а.с. 26-27 - копія паспорта серії [NUMBER] ). З копії паспорта [NUMBER] вбачається, що на третій сторінці паспорта вклеєна фотографія чоловіка, який візуально не схожий на позивача. Дата вклеювання фотокартки зазначена 19.09.2008 року. Окрім того, на сторінці 12 копії паспорта місце реєстрації особи зазначене: [ADDRESS] , дата реєстрації 24.02.2015 року (а.с. 26-27 - копія паспорта). З досліджених судом письмових доказів вбачається, що анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку підписала невстановлена особа, яка скористалась втраченим позивачем документом. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто вільного волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі є підставою для недійсності правочину. При цьому правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У випадку встановлення відсутності волевиявлення особи на укладення спірного правочину, такий договір має бути визнаний недійсним. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 11.06.2021 у справі № 761/26618/15-ц. З огляду на вище зазначене, суд вбачає за необхідне задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним кредитний договір б/н від 05.05.2018 року, укладений між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний кредитний договір укладено (підписано) іншою невстановленою особою, яка скористалася втраченими документами позивача, тобто вільного волевиявлення позивача на укладення цього договору не було. В частині первісного позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). В ході судового розгляду позивачем за первісним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено існування кредитних правовідносин з відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Так кредитний договір б/н від 05.05.2018 року визнаний судом недійсним, інших доказів позивачем не надано. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем за первісним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн (а.с. 34 - платіжне доручення). З огляду на відмову у задоволенні первісного позову, судові витрати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишаються за ним. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 181 - квитанція про сплату). З огляду на задоволення зустрічного позову, стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] судовий збір у вказаному розмірі. У позовній заяві представник позивача просив стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу (правову) допомогу з відповідача у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат. При цьому, у попередньому розрахунку суми судових витрат, який додано до позовної заяви, представник позивача просив надати додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу на користь позивача в межах даного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved