Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що судовим наказом від 10.08.2020, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до повноліття сина. Однак, відповідач [PERSON] , звертаючись 05.08.2020 до суду з заявою про видачу судового наказу, «забула» або ж навмисно приховала від суду інформацію стосовно того, що на повному утриманні позивача знаходиться його син [PERSON] , [INFO] . Тому позивач просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини [PERSON] . 02.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 06.12.2021 у приміщенні суду, про свідчить розписка у справі. 20.12.2021 відповідач скористалась правом подання відзиву на позовну заяву та подала до суду відзив. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає та знаходиться на утриманні бабусі, а не [PERSON] , а малолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає з відповідачем та перебуває на її утриманні. Окрім того, позивач аліменти наразі не сплачує, ігноруючи їх виплату, взагалі не приймає участі у вихованні та житті дитини. Також зазначає, що у січні 2021 року [PERSON] звільнився з КЗ «Гречаноподівська МПК» та постійно працює за кордоном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відповідно до заяв від 03.01.2022 та 16.05.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Його представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] 06.12.2022 подала до суду з заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з тим, що її адвокат Вязанкіна Н.П. знаходиться на лікарняному, підтверджуючих документів суду не надала. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.04.2020 у справі № 348/1116/16-ц, «якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи». Оскільки відповідачем та її представником не надано суду доказів поважності неявки представника відповідача, а відповідач просто не з`явилась у судове засідання, та судові засідання неодноразово відкладалися за заявами сторони відповідача, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та вважає за необхідне вирішити спір по суті, не відкладаючи розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до судового наказу від 10.08.2020, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, на користь матері [PERSON] , починаючи стягнення з 05.08.2020 (а.с. 13). Позивачем також надано належні та допустимі докази того, що з 11.10.2003 він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу з якою у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 16, 17 копії свідоцтв про одруження, про народження). [INFO] дружина [PERSON] , [PERSON] , померла (а.с. 19). Як вбачається з наданої позивачем копії заяви про видачу судового наказу від 05.08.2020 (а.с. 12), заявник [PERSON] при поданні до суду заяви про видачу судового наказу не вказала, що у боржника [PERSON] на утриманні перебуває малолітня дитина від попереднього шлюбу (а.с. 12). Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст. ст. 180, 192 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (ст. 161 ч. 1 п. 4) ЦПК України). Згідно ст. 170 ч. 7 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~№3«Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З урахуванням змін, які були внесені до ч. 2 ст. 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що у нього на утриманні перебуває дитина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , мати дитини померла, тому син перебуває на його повному утриманні. Також після подання позову до суду представником позивача надано належні та допустимі докази того, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , разом з батьком з 08.03.2022 перебувають в імміграції у Німеччині, у місті Марієнгайде (а.с. 66-70). Суд відхиляє заперечення відповідача з приводу того, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає не з позивачем, а з бабусею та перебуває на її утриманні. В іншій частині відзив відповідача суд також вважає необґрунтованим, так як представником позивача надано копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 16.08.2022 позивач мав заборгованість у сумі 458,75 грн. Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, так як ухвалюючи рішення про видачу судового наказу 10.08.2020 Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області не було відомо, що у [PERSON] окрім малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утриманні перебуває також неповнолітній [PERSON] , [INFO] , який окрім того є напівсиротою, так як його матір померла. Тому на думку суду наявні усі підстави для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої дитини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. 17.05.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved