Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Заявники з підстав, передбачених ст. 317 ЦПК України звернулись до суду з заявою, в якій просять встановити факт народження їх дитини [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим. Вимоги заяви обґрунтовують тим, що [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим в них народився син [PERSON] . Отримати свідоцтво про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану на даний час неможливо, оскільки територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою і всі документи, видані на цій території вважаються недійсними. Тому факт народження дитини просять встановити в судовому порядку. Представник заявників адвокат Діденко В.Є. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги заяви підтримує та просить таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. В силу вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи вказаної категорії розглядаються невідкладно. Оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. За правилами п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. З долучених до матеріалів справи копій паспортів вбачається, що заявники є громадянами України. Заявниками подано копію обмінної карти пологового будинку (а.с.19), згідно якої вбачається, що [INFO] у заявниці народилась дитина чоловічої статі. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.18), виданого компетентним органом України, заявники 12.08.2006 зареєстрували шлюб. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.21), виданого псевдо органом державної реєстрації актів цивільного стану, [INFO] в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим у заявників народився син [PERSON] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Датою початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року. При цьому, згідно з п.1 ч.1ст.3 вказаного Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 цього Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відтак, долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження дитини, яке видано на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює будь-яких правових наслідків. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 5 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Також при розгляді цієї справи слід врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, з врахуванням ситуації, що склалась в зв`язку з військовою агресією рф проти України та запровадженням військового стану, виникли надзвичайні обставини, які надають суду підстави для задоволення даної заяви, а згадані вище матеріали підтверджують факт народження у заявників сина [PERSON] . Оскільки документи, що засвідчують народження дитини видані на непідконтрольній Україні території та відповідно, вважаються недійсними, даний факт слід встановити судовим рішенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved