Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~До Малиновського районного суду м. Одеси 28 вересня 2022 року надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Свій позов мотивує тим, що з 04.11.2006 року позвачка перебувала у зареєстрованому шлбі з відповідачем. Шлюб розіврано рішенням Малиновського раойнного суду м. Одеси від 11.05.2021 року. В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у утриманні дітей, не бере участь у їх вихованні, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. \~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.8\~ст.279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. \~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст.ст.174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до\~ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. \~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, з 04.11.2006 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2021 року. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Звертаючись до суду з позовом, позивачка, посилалась на такі обставини, що позивач та відповідач проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою, усі обов`язки щодо утримання та їх виховання несе заявниця самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. З огляду на викладене, позивачка просила задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 з усіх видів доходів відповідача, з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, виходячи з положень\~ст. 154 Сімейного Кодексу України\~судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.\~180,\~181,\~182,\~183 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~\~на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до положень п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. З викладеного,

Outcome: approved