Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Свередюк Ю.І. звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали разом у російській федерації. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Так як на цей момент вони не перебували в офіційному шлюбі, сина було зареєстровано за заявою матері, дані батька були вказані зі слів матері. 23 серпня 2019 року на підставі постанови Адміністрації Сернурського муніципального району №289, було дозволено змінити прізвище неповнолітнього [PERSON] на прізвище « [PERSON] ». 28 серпня 2019 року було повторно видано свідоцтво про народження дитини, де дані про батька дитини не вказані, було проставлено прочерк. 07 березня 2008 року сторони одружилися, почали постійно проживати у м. Нововолинську Волинської області. [PERSON] та їхній син [PERSON] отримали тимчасові посвідки на постійне проживання в Україні. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . 01 жовтня 2015 року шлюб з відповідачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області у справі №165/1916/15-ц. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17 листопада 2020 року було визнано, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Зазначає, що починаючи з 2018 року відповідач не проживає разом з дітьми, покинула своє постійне місце проживання, її місцезнаходження невідомо. Відповідач не цікавиться своїми дітьми, не телефонує до них, не надсилає коштів на утримання синів. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає синам доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Наголошує, що перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мала б усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначає, що ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасує лише правовий зв`язок між нею та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між матір`ю та дітьми. Особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітні діти фактично залишились без материнського піклування. Фактично відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання представник позивача Свередюк Ю.А. не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. Не заперечує щодо заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через судовий виклик на вебсайті суду, відзив на позов не подала. Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо задоволення позову. Підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому від 15.12.2022 №536 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, для позбавлення [PERSON] прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01.10.2015 (а.с.7) шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17.11.2020 (а.с. 10-12) визнано [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] у с. Мустаєво Сернурського району, Республіка Марій Ел, російська федерація. З копії будинкової книги (а.с.14-16) та акту обстеження, складеного головою ОСББ ОЗЕРЦЕ-30 (а.с.17) вбачається, що неповнолітні діти позивача [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають з 2006 та з 2009 року відповідно за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] . Матір дітей [PERSON] за місцем постійного проживання згідно з тимчасовою посвідкою з 2018 року не проживає та не бере участі у вихованні спільних дітей. Згідно з довідками Нововолинського ліцею №7 Нововолинської міської ради Волинської області від 25.08.2022 №69 та №70 (а.с.18, 19) за період навчання [PERSON] та [PERSON] у ліцеї, мати [PERSON] навчанням дітей не цікавилася, батьківські збори не відвідувала. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затвердженого рішенням виконавочго комітету Нововолинської міської ради 15.12.2022, що беручи до уваги, що відповідач [PERSON] самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, перебування її в статусі юридичного батьківства, суперечить інтересам [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] самоухилилася від виконання батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проявляє про них щонайменшої материнської турботи, вихованням дітей не займається, будучи здоровою та працездатною, матеріально їх не утримує, і така її винна поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи наведені норми і роз`яснення, суд повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи і проаналізувавши їх в сукупності, виходячи виключно з інтересів неповнолітніх дітей, беручи до уваги, що відповідач тривалий час ухиляється від обов`язку по вихованню синів, неналежно ставиться до виконання батьківських обов`язків стосовно дітей, не проявляє про них щонайменшої материнської турботи, матеріально не утримує дітей, будучи працездатною особою. Вказані обставини, не дають суду підстави зробити висновок про належне ставлення матері [PERSON] до своїх неповнолітніх дітей, а навпаки свідчать про винну поведінку відповідача і умисне ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей. Така поведінка відповідача шкодить правам та інтересам її неповнолітнім синів, негативно впливає на психологічний стан дітей. Враховуючи вище наведене, суд позов задовольняє і позбавляє [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей, не виконує в добровільному порядку обов`язки по їхньому утриманні, має можливість надавати таку допомогу так як є працездатною, тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на кожну дитину в розмірі 2000 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону з дня звернення і до досягнення повноліття дітьми. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача 992,40 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1), та в дохід держави в розмірі 992,40 грн щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved