Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу приватизації державного житлового фонду в особі Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: [PERSON] , в якій просить: - визнати недійсним розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 225 від 27.07.2017 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності квартири [ADDRESS] , видане [PERSON] на підставі розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 225 від 27.07.2017. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано нову редакцію позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є дочкою та сином померлого [PERSON] , дата смерті [INFO] . Деснянським районним судом м. Києва 29.11.2016 за позовом [PERSON] було ухвалено заочне рішення у справі № 754/9624/16-ц про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.01.2020 заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2016 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Деснянський районний вiддiл Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Київ від 19.02.2020 провадження у справі № 754/9624/16-ц закрито у зв`язку із смертю позивача. Таким чином, на даний час відсутнє рішення суду, яким було визнано позивачку та її брата такими, що втратили право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом право власності від 27.07.2017 [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . Після прийняття 29.11.2016 Деснянським районним судом м. Києва рiшення за позовом [PERSON] , останнім було проведено приватизацію кв. [ADDRESS] та оформлено право власності на неї в цілому без участі позивачки та її брата, що, на думку позивачки, є порушенням її прав на житло та права на участь у приватизації житла, оскільки позивачка не приймала участі у приватизації зазначеної вище квартири. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також задоволено клопотання позивачки та витребувано від Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації засвідчену належним чином копію розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 225 від 27.07.2017 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] . 16.11.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача вказує, що з метою реалізації права на приватизацію займаного житла, передбаченого положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», [PERSON] звернувся через ЦНАП району до Відділу приватизації державного житлофонду Управління ЖКГ Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з відповідною заявою від 21.07.2017, до якої додав всі необхідні документи, перелік яких визначений законодавцем. Заява про передачу в приватну власність квартири за вищевказаною адресою від 21.02.2017 була підписана особисто [PERSON] , а також засвідчена керівником підприємства по утриманню житла 19.07.2017 з приміткою «змін немає». Довідка про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення з позначкою «змін немає» 19.07.2017 та витяг з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] від 16.06.2017 № 2925292 містить дані про одну зареєстровану особу - [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстраційного обліку за рішеннями суду. Належним чином засвідчені копії рішень суду, що не оскаржувалися та набрали законної сили (справа № 754/9624/16-ц від 29.11.2016 та справа № 2-5181/11 від 28.10.2011) були додані до приватизаційної справи. За результатами розгляду заяви [PERSON] Відділом приватизації державного житлофонду Управління ЖКГ Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, було прийнято розпорядження від 27.07.2017 № 225 та оформлене відповідне свідоцтво про право власності на житло. Також 16.11.2021 на виконання ухвали суду представником відповідача надано копію розпорядження органу приватизації № 225 від 27.07.2017 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] . 23.11.2021 від [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначає, що є власницею квартири [ADDRESS] , а тому рішення суду може вплинути на її право володіння вказаним майном. До заяви додано копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.2019. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] . 17 січня 2022 року представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Туринською Валентиною Євгенівною подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яка обґрунтована тим, що свідоцтво на право власності відповідно до розпорядження органу приватизації було видане [PERSON] . Тобто, відповідачем у справі, крім Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, повинен бути [PERSON] . Відповідно до ухвали Деснянського районного суду у справі № 754/9624/16-ц від 19.02.2021 [PERSON] є померлим, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Питання щодо встановлення правомірності видачі розпорядження органом приватизації та видачі свідоцтва на право власності належить до особистих прав фізичної особи і не підлягає спадкуванню. Враховуючи те, що документи на право приватизації подаються безпосередньо особою, яка звертається до органу приватизації, тому третя особа вважає, що дані правовідносини не допускають правонаступництва, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року заяву представника [PERSON] - адвоката Туринської Валентини Євгенівни про закриття провадження у справі № 754/13110/21 залишено без задоволення, оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто до відкриття провадження у даній справі (05 жовтня 2021 року), і позивачка, визначаючи склад учасників даного спору, не вказала [PERSON] як відповідача у справі, тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника третьої особи та закриття провадження у справі саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 14.07.2022 представником третьої особи [PERSON] - адвокатом Туринською Валентиною Євгенівною подано письмові пояснення, в яких представник зазначає, що позивачка не зверталася до органів приватизації з відповідною заявою. Така заява є особистим немайновим правом особи і не може здійснюватися будь-ким іншим. Тобто ніхто, крім самої позивачки не може звертатися до органів приватизації. Право приватизації виникло у позивачки з 2007 року і як вбачається з матеріалів справи ніким не обмежувалося. Згідно з вищенаведеним органи приватизації в особі відповідача жодним чином не порушили права позивачки на приватизацію. Свідоцтво видане на [PERSON] . Тобто власником є [PERSON] , а не Відділ приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, а тому розгляд позовної вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва на право власності на квартиру не може бути предметом розгляду в даній справі і провадження у справі в частині визнання недійсним свідоцтва на право власності підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору. Представник третьої особи просить суд в частині позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №225 від 27.07.2017 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] відмовити; в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності квартири [ADDRESS] закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. 11.10.2022 від [PERSON] надійшли письмові пояснення у справі, в яких вона просить постановити ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У підготовчому засіданні 31.10.2022 [PERSON] просила не розглядати її пояснення від 11.10.2022, водночас підтримала заявлене клопотання про закриття провадження у справі. Суд ухвалив залишити без розгляду пояснення [PERSON] від 11.10.2022. Водночас ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у задоволенні заяви представника [PERSON] - адвоката Туринської Валентини Євгенівни про закриття провадження у справі № 754/13110/21 відмовлено, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин. 31.10.2022 представником відповідача подано заяву, в якій він просить суд прийняти рішення про відмову в позові у зв`язку зі спливом позовної давності. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.12.2022. У судовому засіданні 20.12.2022 третя особа [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Інші учасники справи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою представника відповідача та рекомендованим повідомленням про вручення позивачу судової повістки, та поштовим поверненням від третьої особи-1. Заслухавши пояснення третьої особи-2, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Київ від 29.11.2016 у справі №754/9624/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Деснянський районний вiддiл Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим задоволено, а саме визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Розпорядженням органу приватизації № 225 від 27.07.2017 прохання наймача [PERSON] щодо приватизації квартири, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задоволено та передано вказану квартиру в приватну власність; ухвалено оформити свідоцтво про право власності на житло. Квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 27.07.2017 Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з розпорядженням (наказом) від 27.07.2017 № 225, право власності на яку зареєстровано 13.10.2017 реєстратором Державного департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ. Ляпін Валерій Миколайович помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.01.2020 заяву [PERSON] задоволено, вказане вище заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Водночас, із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.2020, зареєстровано в реєстрі за № 832, вбачається, що спадкоємцем [PERSON] є дружина померлого - [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2020 у справі № 754/9624/16-ц закрито у зв`язку із смертю позивача - [PERSON] . Відповідно до пунктів 2, 3, 10, 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно зі статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена (частини перша, друга статті 47 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 344/17464/15-ц вказано, що «відповідно до частин першої-четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі №457/726/17). З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Позивач [PERSON] звернулася із позовом про визнання недійсним розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №225 від 27.07.2017 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнання недійсним свідоцтва про право власності квартири [ADDRESS] , видане [PERSON] на підставі розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 225 від 27.07.2017. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер, однак право власності на квартиру [ADDRESS] набула [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 832. Таким чином, заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків [PERSON] , яка є власником спірної квартири, а, отже, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути залучена співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 16 лютого 2022 року у справі № 464/6314/17, від 18 травня 2022 року в справі № 753/8090/18, від 16 вересня 2022 року у справі № 642/2316/20 та від 02 листопада 2022 року у справі № 753/537/19 при розгляді справ у подібних правовідносинах. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Відділу приватизації державного житлового фонду в особі Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності не підлягають задоволенню у зв`язку з неналежним складом учасників спору у даних правовідносинах. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed