Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю та відібрання дитини від батька [PERSON] . Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 21 листопада 2015 року. У шлюбі в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання [PERSON] постійно ображав та принижував її, навіть не зважаючи на присутність дітей, контролював життя, обмежував спілкування з рідними та знайомими. У листопаді 2019 року вона була вагітна і у неї стався викидень, протягом кількох тижнів вона дуже погано себе почувала, отримувала медичну допомогу. [PERSON] не зважав на її стан, продовжував знущатися з неї. На початку грудня 2019 року він грубо обізвав її твариною, яка навіть не може виносити йому дитину та вигнав з дому. При цьому погрожував фізичною розправою, якщо вона спробує забрати доньку. Просила [PERSON] зберегти сім`ю та піти жити окремо від його батьків. У січні 2020 року повернулась проживати до [PERSON] , сподіваючись що він зміниться і вони збережуть сім`ю. До травня 2020 року їхня сім`я проживала разом за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці травня 2020 року [PERSON] , вигнав її з дому. На даний час вона проживає за своїм місцем реєстрації у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] , малолітня донька [PERSON] залишилася з батьком. Протягом останніх кількох місяців [PERSON] забороняє їй бачитися та розмовляти з [PERSON] , ховає її. [PERSON] поставив на браму колодки, доступу до будинку у неї нема. На її спроби контактувати з донькою [PERSON] реагує агресивно. Стверджує, що відповідач становить загрозу для неї і малолітньої доньки. Зазначає що відповідач неодноразово душив її, сильно бив по голові (стараючись не завдати видимих синців), жмуттям рвав волосся, давив і розтягував шкіру обличчя. Це відбувалося у присутності дітей. Перемишлянський районний суд Львівської області вже розглядав справи щодо вчинення [PERSON] правопорушень. 10.09.2015 р. його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (хуліганство), оскільки [PERSON] стріляв з пневматичної гвинтівки по птахах у громадському місці. У 2016 році [PERSON] жорстоко побив відвідувача кафе по обличчю і голові, та продовжував його бити ногами по голові навіть на дворі коли той упав, та спричинив останньому перелом кісток носа. 19.09.2016 р. кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Кілька років тому, коли вона викликала поліцію через поведінку [PERSON] , він її жорстоко побив. У зв`язку з цим вона тривалий час не зверталася у правоохоронні органи, оскільки боялася помсти з боку чоловіка. Проте після того, як [PERSON] вигнав її з дому, [PERSON] вирішила діяти, щоб захистити свою малолітню доньку. Хвилюючись за безпеку дитини, 22 червня 2020 року звернулася до служби у справах дітей Перемишлянської районної державної адміністрації з заявою про визначення місця проживання дитини з нею. Шлюб з відповідачем в судовому порядку розірвано. Бажає захистити свою малолітню доньку та визначити місце її проживання разом з нею у судовому порядку. З початку липня 2020 року вона безліч разів зверталася до Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області з приводу поведінки [PERSON] . Так, у Перемишлянському відділенні поліції зареєстровані її звернення від 02.07.2020 р., 08.07.2020 р. (два звернення), 10.07.2020 р., 11.07.2020 р. (два звернення). Всього упродовж липня 2020 року у відділенні поліції зареєстровано 11 її звернень. Зокрема, 11 липня 2020 року близько 18:00 год вона прийшла до будинку чоловіка разом зі своєю старшою донькою [PERSON] , попросила [PERSON] вивести [PERSON] на прогулянку. [PERSON] повідомив, що донька зараз у цирку з дідусем та бабусею. Попри його завіряння, дідусь [PERSON] вийшов на подвір`я - а отже не міг бути з нею в цирку. [PERSON] почав ображати її та старшу доньку нецензурними словами. Така нецензурна лайка тривала приблизно 5-10 хвилин. Після цього він сів за кермо автомобіля і поїхав з подвір`я, а вона викликала поліцію. Окрім цього, 18 липня 2020 року я звернулася у Перемишлянське відділення поліції із заявою про те, що [PERSON] погрожує їй вбивством. У своїй заяві вказала, що у [PERSON] є вогнепальна зброя (автомат), якою він нещодавно насмілився погрожувати працівникам поліції. Цей випадок стався у першій половині липня, і, наскільки їй відомо, зафіксований нагрудними відеореєстраторами поліцейських. Крім того, у [PERSON] є травматичний револьвер, який він зберігає вдома, в межах доступу дитини, чим ставить під загрозу здоров`я та життя дитини. Зазначує, що відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (затв. Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180), є законні підстави для оцінки високого рівня небезпеки з боку [PERSON] . Попри те, що вона неодноразово зверталася із заявами до поліції з приводу насильства чоловіка, він не припинив вести себе агресивно та продовжує погрожувати їй фізичною розправою та вбивством через повідомлення на телефон. Сумісне проживання [PERSON] з [PERSON] має негативний вплив на розвиток малолітньої дитини, вселяє в неї почуття страху, шкодить її здоров`ю, самопочуттю та ставить доньку в небезпеку. Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги насильницьку поведінку відповідача, зловживання ним своїми батьківськими правами та безвідповідальне ставлення до дитини, вона переконана, що проживання [PERSON] з [PERSON] суперечило б її найкращим інтересам. Донька не може проживати з батьком, який неодноразово вчиняв насильство щодо матері у її присутності, та продовжує поводити себе агресивно, не зважаючи на шкоду, яку його поведінка завдає нормальному розвитку дитини. В кінці жовтня 2019 року [PERSON] категорично заявив, що дитина не буде ходити в дошкільний навчальний заклад, а буде ходити в у школу при храмі Різдва Пресвятої Богородиці. Він не зважав на те, що донці подобалось у садочку і вона просила водити її у садок. [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] у [ADDRESS] . Свої вимоги аргументує тим, що він перебував в цивільному шлюбі з громадянкою України [PERSON] з 2008 року. Вони давно планували спільну дитину, тому ми 21.11.2015 року зареєстрували шлюб у Перемишлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, про що був зроблений відповідний актовий запис № 86. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] 29.06.2016 [INFO] . Коли [PERSON] було 4 місяці вони переїхали до нього за адресою [ADDRESS] , де проживали однією сім`єю разом із його батьками та неповнолітньою донькою [PERSON] . Доньку [PERSON] , він виховував як рідну дитину і забезпечував матеріально. Стосунки у сім`ї базувались на повній довірі, взаєморозумінні, піклуванні та повазі один до одного. Дитина називала його «татом» та не знала іншого батька. В час, коли вони з [PERSON] зустрічалися він часто забирав її на ніч, [PERSON] залишалась дома сама. Тоді він не звертав увагу на таку поведінку [PERSON] . [PERSON] в дитинстві мала проблеми із оточуючими та вчителями. Але в 14 років її поведінка стала вкрай негативною: вона втікала з дому та школи, крала гроші у нього та його тата, зловживала спиртним. Він сильно переймався цими подіями, неодноразово розмовляв з [PERSON] , пробував пояснити [PERSON] , що ситуація критична і ми можемо дійти до страшних наслідків. На усі його просьби відреагувати та допомогти йому вплинути на поведінку [PERSON] , [PERSON] відповідала істериками, ішла з дому на декілька днів, не розмовляла місяцями. Вважає, що Відповідач неналежним чином займалась вихованням [PERSON] . Основними принципами були вседозволеність, безконтрольність поведінки та марнотратство. Незважаючи на те, що він був категорично проти. Леся дозволила [PERSON] жити самій окремо від них у 15-річному віці. У 2019 році [PERSON] почала заявляти, що усе спільнонажите майно належить лише їй та в грудні 2019 року без пояснень пішла з дому. Близько двох місяців він не знав де вона перебуває і що робить. Гроші на її існування він пересилав на її банківський картковий рахунок. В той час їхня донька [PERSON] , яка залишилась із ним після відходу матері, сильно хворіла. Нажаль, [PERSON] завжди вдягала дитину не по-сезону, годувала одноманітною їжею без належних вітамінів та мікроелементів. На думку кращих фахівців-педіатрів з Львівського обласного «Охматдиту», причиною захворювання стала легковажна поведінка [PERSON] , яка зробила дитині із вродженою чутливістю та алергією щеплення у Перемишлянській ЦРЛ. Усім лікуванням алергічної реакції на протязі двох місяців займався лише він, про що є відповідні довідки та записи. За час відсутності [PERSON] цікавилась життям та здоров`ям [PERSON] дуже рідко і тільки в смс-повідомленнях. Просив [PERSON] повернутися додому, до їхньої доньки [PERSON] . Все-таки йому в черговий раз вдалось зберегти сім`ю та повернути матір дитині. Але від травня 2020 року і дотепер [PERSON] додому не поверталась, життям та здоров`ям малолітньої доньки [PERSON] не цікавилась, участі у її вихованні не брала. Стосовно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.184 КУпАП. Відповідач поміняла замки та обмежила доступ до нашої спільнонажитої квартири у м.Винники, де дитина постійно відпочивала після занять та ночувала, про що ним були написані відповідні звернення у правоохоронні органи. Відомо про систематичне зловживання алкоголем Відповідачем. Також повідомляє, що основним джерелом доходів Шевців є виготовлення і розповсюдження товарів сексуального характеру та призначення через інтернет магазини, зокрема їх власних оголених фотографій та відео. Також Відповідач надаючи в Управління Соцзахисту Перемишлянської РДА завідомо неправдиві дані, отримувала від держави на протязі багатьох років різного виду матеральні допомоги, які передавала доньці [PERSON] для марнотратства. Особливо цинічна та аморальна поведінка Відповідача та її доньки [PERSON] може сильно зашкодити здоровому та світлому світосприйняттю нашої [PERSON] , завдати їй непоправимих наслідків у дитячому розвитку. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Під час судового розгляду позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , за клопотанням позивача [PERSON] було залишено без розгляду. Позивач за первинним позовом [PERSON] , надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила первинну позовну заяву задоволити, щодо зустрічного позову просила відмовити у його задоволенні, оскільки вважає його безпідставним і таким що суперечить інтересам малолітньої дитини [PERSON] . Відповідач за первинним позовом [PERSON] , у задоволенні первинного позову заперечив, крім пояснень наявних при зустрічній позовній заяві, додав, що малолітня дитина [PERSON] бажає проживати разом із ним, він другий раз одружився із [PERSON] , яку малолітня [PERSON] вважає за матір, в них утворилася повноцінна сім`я. Щодо висновків органів опіки і піклування Перемишлянської та Бібрської міської ради то він вважає, що службами у справах дітей зайнята відверта позиція гендерної нерівності, зокрема захисту прав матері, при повному ігноруванні прав батька та інтересів самої дитини, яка є людиною і її думка повинна бути врахована першочерговою. Крім того вважає дані служби упередженими у своєму ставленні до нього. Також посилається на висновки психологів які визначають позитивне ставлення малолітньої дитини [PERSON] до батька і негативне до біологічної матері. На основі наведеного просить задоволити зустрічну позовну заяву. Представниця органу опіки і піклування Перемишлянської міської ради в судовому засідання підтримала первинну позовну заяву, просила її задоволити, а у зустрічному позові відмовити, оскільки вважає, що [PERSON] ізолював [PERSON] від побачень з дитиною, крім того він ізолював дитину і від оточуючого світу, дитина стала замкнутою, крім дочки [PERSON] ні з ким не спілкується, [PERSON] налаштовує дитину проти матері, відповідно щоб дитина нормально і повноцінно розвивалася необхідно дитину передати матері [PERSON] . Представниця органу опіки і піклування Бібрської міської ради в судовому засіданні, підтримала первинну позовну заяву, вважала за доцільне залишити малолітню [PERSON] залишити проживати разом із матір`ю [PERSON] , оскільки з травня 2020 року [PERSON] перебуває у повній ізоляції від матері, крім того [PERSON] не проживає в м. Бібрка Львівського району Львівської області, а лише знімає там квартиру. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що первинна позовна заява підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити, мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України\~ визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.). Судом в судовому засідання допитано ряд свідків заявлених учасниками процесу Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила що вона є на даний час дружиною [PERSON] , з яким уклала шлюб, вони разом проживають у домі його батьків в м. Перемишляни Львівської області. ЇЇ донька від першого шлюбу [PERSON] проживає разом із ними, вона дуже здружилася із [PERSON] , вважає її своєї сестрою, її своєю матір`ю, а [PERSON] батьком. [PERSON] влаштовує постійно скандали, не дає їм спокійно жити, [PERSON] категорично не хоче спілкуватися з матір`ю [PERSON] , оскільки та її залишила. Допитана в судовому засіданні в присутності психолога малолітня [PERSON] , пояснила, що вона хоче проживати разом із батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та сестричкою [PERSON] , зі своєї біологічною матір`ю [PERSON] проживати і бачитися не хоче, оскільки остання її залишила, обіцяла повернутися і не повернулася. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив що він є батьком [PERSON] , [PERSON] є його колишньої невісткою, яка проживала разом із ними, під час спільного проживання він неодноразово був свідком, як [PERSON] зловживала алкогольними напоями, часто зникала з дому, останній раз коли зникла, то вже не повернулася, вихованням малолітньої [PERSON] займається його син [PERSON] , а вони з дружиною йому в цьому допомагають, на даний час [PERSON] розлучився з [PERSON] і одружився із [PERSON] , з якою разом виховують його дочку [PERSON] і її дочку [PERSON] , діти між собою подружилися і називають себе сестрами, [PERSON] вважає своєю матір`ю [PERSON] , а [PERSON] бачити не хоче. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила що вона є матір`ю [PERSON] , [PERSON] проживала разом із ними, під час спільного проживання вона неодноразово зловживала алкогольними напоями, часто зникала з дому, останній раз коли зникла, то вже не повернулася, вихованням малолітньої [PERSON] займається її син [PERSON] , вона йому допомагає у вихованні дитини, гуляє з [PERSON] , на даний час [PERSON] розлучився з [PERSON] і одружився із [PERSON] , з якою разом виховують його дочку [PERSON] і її дочку [PERSON] , діти між собою подружилися і називають себе сестрами, [PERSON] вважає своєю матір`ю [PERSON] , а [PERSON] бачити не хоче. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , який є братом [PERSON] , [PERSON] часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, дебоширить. [PERSON] на протязі року не приїжджає в квартиру в [ADDRESS] . Підтвердила факт що сестра [PERSON] є її невісткою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила що вона разом із чоловіком дружила з [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був хорошим сім`янином, який опікувався сім`єю, а [PERSON] займалася домашнім господарством. Після того як [PERSON] залишила [PERSON] разом із дитиною, вихованням і доглядом за дитиною здійснював [PERSON] , а [PERSON] вона не бачила жодного разу після того. Крім цього, судом досліджено документальні докази, відеозаписи та фотознімки, зокрема - Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , стверджено, що [PERSON] та [PERSON] \~ зареєстрували шлюб 21.11.2015 року, який в подальшому було розірвано відповідно до рішення Перемишлянського районного суду від 15.10.2020 року Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Характеристикою шкільного навчального закладу Сонечко, встановлено, що [PERSON] відвідує ДНЗ Сонечко м. Перемишляни з 19.08.2019 року, мама [PERSON] проявляє любов та турботу до [PERSON] , завжди опікується дитиною, постійно приводить і забирає її з дошкільного закладу. Батько [PERSON] , за час перебування дочки [PERSON] в ДНЗ Сонечко відвідував дитину дуже рідко. Відповіддю КП Перемишлянська Центральна районна лікарня від 17.07.2020 року, стверджено, що декларацію з лікарем-педіатром від імені дитини [PERSON] підписана мамою [PERSON] , яка завжди приводила дитину, мама належним чином піклується і виховує дитину та виконує вказівки та рекомендації лікаря-педіатра, стосунки між мамою та дитиною добрі, батько не приводив дитину на прийом до лікаря-педіатра. Суд враховує позитивну характеристику [PERSON] по місцю проживання а також те, що [PERSON] згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців є фізичною-особою підприємцем. Договором оренди квартири [ADDRESS] від 20.08.2020 року, стверджено, що здає в оренду свою квартиру в [ADDRESS] в оренду, орендна плата за місяць становить 8000 грн. Довідкою Перемишлянського комунального підприємства Комунальник, встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] , входять дві дочки: [PERSON] та [PERSON] . Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що матір [PERSON] [PERSON] , позитивно характеризується за місцем проживання, має стабільний дохід як фізична-особа підприємець, а також від здачі в оренду житла, має постійне місце проживання, повністю піклувалася дочкою до виникнення спірних правовідносин, що підтверджується довідкою з дошкільного закладу, а також довідкою з лікарні. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.09.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173\~\~\~ Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що [PERSON] 26.07.2015р. біля 19год. 30хв. на вул.Боршівській м.Перемишляни неподалік пункту прийому шкірсировини стріляв з пневматичної гвинтівки по птахах і під час стрільби поцілив у склоблок пункту прийому шкірсировини. Дана постанова не оскаржувалася і набрала законної сили. Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.09.2016 року, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Згідно даної ухвали встановлено, що [PERSON] обвинувачується у тому, що 27.05.2016 року близько 01 год. 30 хв., маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні кафе-бару [INFO] , що в [ADDRESS] , наніс декілька ударів кулаками в область обличчя та голови [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] . Після цього, [PERSON] , схопившись руками за обличчя, вийшов на вулицю, і в той час [PERSON] , вийшов вслід за потерпілим на вулицю, продовжив наносити удари кулаками по обличчі, в результаті чого останній впав. Коли [PERSON] лежав на землі, [PERSON] наніс йому декілька ударів ногами по голові та руках, чим спричинив йому перелом кісток носа зі зміщенням, синці та садна на голові та на правій руці, що згідно висновку судово-медичної експертизи №1009 від 30.05.2016 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Описані вище факти кримінального та адміністративного переслідування\~ відповідача хоч і не несуть юридичних наслідків та обтяжень, однак в цей же час характеризують особу в цілому. Відповіддю Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області від 17.07.2020 року, встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася до поліції, проведеною перевіркою не встановлено ознак будь-якого кримінального правопорушення, стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, із [PERSON] двічі проведено профілактичні бесіди щодо недопущення вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . Відповіддю Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області від 31.07.2020 року, встановлено що впродовж липня 2020 року зареєстровано 11 звернень [PERSON] . Наданими фотографіями [PERSON] , встановлено, що останній разом із [PERSON] її дочкою [PERSON] , своїми батьками та спільною дочкою Софієї проводять час, дата фотографій з 28.09.2008 року по 16.05.2019 року. Позивачем не заперечено факти спільного відпочинку в зазначений період. Згідно повідомлень наданих [PERSON] , встановлено, що [PERSON] просить у нього побачитися з дитиною, він дозволяє їй, але лише у нього вдома, підтверджує, що має зброю, але пояснив, що використовує її лише для захисту. Акцентування про володіння зброєю зі сторони [PERSON] в контексті бесіди про узгодження можливості побачень матері та дитини підтверджує твердження позивача щодо погроз в її сторону. Довідками Храму Різдва Пресвятої Богородиці та ГО Львівський обласний центр дозвілля для дітей та юнацтва ім. Короля Данила Галицького, встановлено, що [PERSON] є ученицею Студії Діти Майбутнього при церкві Різдва Пресвятої Богородиці і відвідує заняття для дошкільнят у супроводі батька [PERSON] . Договором №ЛВС 51632 від 23.12.2019 року, стверджено, що [PERSON] уклав в інтересах [PERSON] договір на надання послуг, а саме надання спортивно-оздоровчих послуг у дитячому басейні. Довідкою КНП Львівська обласна дитяча клінічна лікарня Охмадит, встановлено, що [PERSON] неодноразово приходив на прийом до лікаря із хворою дочкою [PERSON] . Дозволом МВС України №687750, стверджено, що [PERSON] має право на носіння, зберігання Форт-201, К-7, 62. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.08.2020 року, провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2\~ КУпАП -\~ закрити у зв`язку\~ з відсутністю\~\~\~ події\~\~\~ і\~\~\~ складу\~\~\~ адміністративного правопорушення. Постановою Львівського апеляційного суду від 03.11.2020 року, постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.08.2020 року залишено без змін. Суд не приймає до уваги надані [PERSON] фото та відео матеріали які на думку останнього характеризують поведінку [PERSON] , оскільки такі жодним чином не можуть характеризувати позивача з негативної сторони, та вчинені іншою повнолітньою, дієздатною особою. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.03.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КупАП, звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КупАП, оголосивши їй усне зауваження. Висновком фахівця за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] на звернення батька [PERSON] від 14.11.2020 року, встановлено, що [PERSON] має тісну, надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька та бабусі по лінії батька, проживаючи з батьком, бабусею та дідусем знаходиться в соціальному та психологічному середовищі, яке є для неї безпечним та сталим. У разі розгляду питання про встановлення графіку контактів матері та дитини необхідно врахувати обов`язкову наявність перехідного періоду. Без перехідного періоду при встановленні графіку побачень матері та дитини існує вірогідність психологічної травматизації дитини. Не погодишившися з даними висновком, [PERSON] заявила клопотання про призначення судово-психологічної експертизи щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2021 року призначено судово-психологічну експертизу призначити судово-психологічну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня. Твердження відповідача про те що експертне дослідження проведено «заднім числом» спростовується\~ відповіддю ДУ Інституту психіатрії, судово-психіатричної екпертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України, встановлено, що у висновку №22-К помилково зазначено дату проведення експертизи 26 жовтня 2021 року, датою завершення експертизи є 26 листопада 2021 року, що і зазначено у журналі реєстру експертизи, даний факт підтверджується копією запису у журналі реєстрації експертизи. Надані відповідачем [PERSON] психологічні висновки суд оцінює критично, оскільки такі проведені без дослідження усіх матеріалів цивільної справи, доказів наданих стороною позивача, об`єктивної оцінки відносин між матір`ю та дитиною Згідно акту обстеження місця проживання від 23.05.2022 року, встановлено, що комісією виконавчого комітету Бібрської міської ради, підтверджено факт проживання без реєстрації [PERSON] разом із донькою [PERSON] в [ADDRESS] . У зв`язку з чим судом було залучено до участі у справі, як третю особу орган опіки та піклування Бібрської міської ради. Заявою [PERSON] від 03.05.2022 року, якою він просить зарахувати дочку [PERSON] до першого класу Бібрського ліцею [PERSON] . Судом перевірено майновий стан відповідача, з метою встановлення можливості повноцінного забезпечення належних соціально-побутових умов дитини. Так згідно договору позики від 01.12.2011 року, встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 280000 грн. Договором оренди квартири від 15.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] в інтересах власника [PERSON] здав в оренду квартиру в м.Львів [PERSON] , з оплатою 6500 грн. за місяць. Договором позики від 10.02.2015 року, стверджено що [PERSON] позичив у [PERSON] 650000 грн. Довіреністю від 31.10.2019 року, встановлено, що [PERSON] видав [PERSON] та [PERSON] генеральну довіреність на автомобіль Мітсубіші Лансер 2008 року. Судом встановлено, що [PERSON] після розлучення з [PERSON] одружився з [PERSON] , згідно наданої довідки про грошове забезпечення встановлено, що [PERSON] працює старшим інспектором ГУ НП у Львівській області, її загальна сума доходу з 01.03.2022 року по 31.10.2022 року становить 123 266 грн. 80 коп. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Висновком органу опіки і піклування Перемишлянської міської ради від 09.06.2022 року, встановлено, що орган опіки і піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] , вважає за можливе визначення проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою місця реєстрації дитини: [ADDRESS] . До прийняття рішення Перемишлянським районним судом Львівської областіу справах по суті визначити такий спосіб спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] в І та ІІІ тиждень кожного місяця з можливістю проведення спільного дозвілля та перебування в нічний час за місцем реєстрації матері та дитини, перші п`ять зустрічей провести у присутності працівників у справах дітей, психолога. Висновком органу опіки і піклування Бібрської міської ради від 29.06.2022 року, встановлено, що орган опіки і піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] . Визначає місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Актом обстеження житлових умов, встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] в трикімнатній квартирі, крім цього є кухня, коридор і санвузол. В квартирі зроблено ремонт, є все необхідне для належного розвитку та виховання малолітньої дитини [PERSON] . Як позивачем так і відповідачем, на обґрунтування своїх позовних вимог, надано значну кількість відеозаписів що вчиненні сторонами, позивачем надані відеозаписи з яких вбачається, що остання неодноразово намагалась відвідати дитину за місцем її перебування по [ADDRESS] . В одночас, відповідачем надано відеозаписи де він разом з донькою [PERSON] обговорює чи слід виходити в цей момент до матерії. В цей же час зі сторони відповідача не вживаються будь які дії щодо схиляння доньки до контакту та спілкування з матір`ю. Аналогічна позиція у поведінці була зайнята відповідачем та відображена на\~ відеозаписі святкування дня народження неповнолітньої [PERSON] , де остання була не рада коли її прийшла вітати її мати [PERSON] , не хотіла брати від неї подарки і виганяла. Згідно відеозапису наданого [PERSON] , здійсненого під під`їздом будинку (за твердженням відповідача за адресою [ADDRESS] ) яким імовірно засвідчується перебування в нетверезому стані рідного брата [PERSON] [PERSON] , то на думку суду, такий не доводить перебування такої особи в вище зазначеній квартирі чи його стан. Крім цього, суд, критично оцінює свідчення свідка [PERSON] , яка стверджує що [PERSON] часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, дебоширить, а\~ [PERSON] не проживає в [ADDRESS] , оскільки такий свідок проживає в сусідньому під`їзді будинку, та в правоохоронні органи чи органи місцевого самоврядування з приводу поведінки [PERSON] не зверталась. Інформаційною згодою на проведення щеплення або туберкулінодіагностики, встановлено, що [PERSON] відмовився від проведення щеплення [PERSON] . Наказом №02-04/47 від 29.08.2022 року, відраховано [PERSON] ученицю 1-А класу Бібрського опорного ліцею ім. У.Кравченко у зв`язку із зміною проживання за заявою батька [PERSON] . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Аналізуючи забрані та перевірені в судовому засіданні в своїй сукупності докази суд може констатувати, що відповідачем [PERSON] в порушення норм сімейного законодавства, та за відсутності будь якого рішення органів опіки та піклування чи суду, було створено умови за яких мати дитини, позивач [PERSON] , була усунута та відчужена від контакту з дитиною. В результаті цього в дитини (враховуючи її вік, однобокість подання інформації, відсутність можливості донести іншу точку зору дитині, час протягом якого дитини була позбавлена можливості контакту з матір`ю) склалось викривлене бачення небажання матері брати участь у її житті і як наслідок висловлене в судовому засіданні бажання проживати з батьком. Таке відчуження матері, судом розцінюється як форма психологічного насилля над дитиною зі сторони батька. Суд приходить до висновку, що [PERSON] перешкоджає матері у спілкуванні з малолітньою донькою, позбавляє її належної опіки і виховання з боку матері та порушує їх право на прямі контакти, передбачене ст.153 СК України, що призводить до руйнування зв`язків дитини з матір`ю, відповідно суперечить сімейним цінностям та найкращим інтересам дитини. Суд критично оцінює свідчення батька, матері та дружини [PERSON] , оскільки такі зацікавлені в результатах розгляду справи і відповідно їх свідчення не можуть бути об`єктивними. Отже, враховуючи пріоритетність прав та інтересів дитини, її вік, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, зважаючи, що неприязнь дитини до матері штучно створена умовами в які поставлена дитина батьком [PERSON] , який усіляко ізолює дитину не тільки від спілкування з матір`ю, але і від зовнішнього світу, дані факти підтверджуються висновками органів опіки і піклування, а також пояснення ми наданими сторонами у судовому засіданні. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Відповідно до п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Представником [PERSON] адвокатом Іванов О.О., подано заяву про стягнення з [PERSON] судових витрат та витрат на правничу допомогу. Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Договором про надання правничої допомоги, встановлено, що [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги із адвокатом Івановим О.О. Додатком до договору про надання професійної правничої допомоги, підтверджено факт отрианяя адвокатом Івановим О.О. від [PERSON] гонорару успіху у розмірі 30 000 грн. Актом\~ про надання професійної правничої допомоги та її оплату №1/1122 від 08.11.2022 року та прибутковими меморіальними ордерами, встановлено, що адвокат Іванов О.О. надав правничу допомогу [PERSON] на загальну суму 51 400,00 грн. Дублікатом квитанцієї від 11.10.221 року, стверджено, що [PERSON] оплатила 17 282,29 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи у справі №449/1019/20. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи викладене, обгрунтованості дій позивача, у якого виникає право на відшкодування таких витрат та виходячи із засад розумності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved