Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.02.2014 року по 08.02.2017 рік, який рішенням суду було розірвано. В період шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що [PERSON] фактично не бачив свою дитину з літа 2016 року, припинив надавати будь-яку допомогу на утримання дитини та змінив місце свого проживання. В зв`язку з цим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку на утримання сина [PERSON] , починаючи з 28.03.2016 року до повноліття дитини. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого виникла заборгованість в розмірі 85898,55 грн. станом на 27.04.2022 року. Таким чином, син перебуває на повному утриманні позивача. [PERSON] весь цей час життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Крім того, розмір аліментів встановлений судом шість років тому явно не відповідає умовам теперішнього сьогодення, тому позивач вважає за необхідне просити суд встановити розмір аліментів в розмірі 1/5 частки від заробітку відповідача. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини [PERSON] вирішила звернутися до суду з цим позовом та просила: - позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] ; - збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Вінницького міського суду Вінницькї області від 14.06.2016 року, стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Також просив справу розглядати у його відсутність та позивача. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу та ухвалити по ньому рішення у її відсутність. Також зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування у цій справі, який надано суду. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2016 року у справі №127/6267/16-ц, яке набрало законної сили, позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , починаючи з 28.03.2016 року до повноліття дитини (а.с. 9). Також було стягнуто з [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) на утримання непрацездатної дружини, починаючи з 28.03.2016 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку тобто до [INFO] на користь [PERSON] . Зі змісту рішення суду вбачається, що на утриманні [PERSON] перебувають ще два неповнолітніх сина: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по 1/4 частці доходу. Слід відзначити, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина Всеволода перебуває на примусовому виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де було описано та накладено арешт на майно боржника, а саме земельну ділянку, що підтверджується постановою про опис та арешт майна боржника від 19.05.2020 року (а.с. 12-13). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2016 року у справі 127/12111/16-ц, встановлено для подружжя [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими зареєстрований 04.02.2014 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, режим окремого проживання з дня набрання рішенням суду законної сили - 16.08.2016 року (а.с. 10). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2017 року у справі №127/26507/16-ц, яке набрало законної сили 21.02.2017 року, позов [PERSON] було задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04.02.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №155 (а.с. 11). Згідно з довідкою КЗ «Дошкільний навчальний заклад №51 ВМР» №28/05-01-02 від 30.03.2022 року [PERSON] відвідує заклад з 01.06.2018 року. За період перебування дитини в закладі, мати постійно цікавиться умовами перебування дитини в групі, брала активну участь у виховних заходах, які проводилися в закладі; завжди була дбайлива та уважна, слідкувала за зовнішнім виглядом дитини та її досягненнями, забезпечувала дитину всім необхідним приладдям для організації освітнього процесу. Батько [PERSON] протягом даного періоду в закладі не з`являвся, не цікавився успіхами дитини, не брав участь у її вихованні (а.с. 14). За змістом довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці» від 29.04.2022 року вбачається, що при амбулаторному прийомі і при викликах на дому до сина [PERSON] була присутня тільки мати дитини - [PERSON] . Батько дитини був відсутній і по стану здоров`я сина ніколи не звертався (а.с. 15). Також згідно з довідкою від 30.04.2022 року, виданою сучасною педіатрією «Еvidence», з 2019 року по 2022 рік на огляд до лікарів медичного центру дитину [PERSON] , [INFO] , супроводжувала його мати [PERSON] (а.с. 16). Крім того, дитина сторін починаючи з вересня 2021 року по теперішній час відвідує заняття в КЗ «Центр підліткових клубів за місцем проживання», а саме « Дошколярик ». Дитину систематично проводить на заняття [PERSON] та активно бере участь в її вихованні та освітньому процесі (а.с. 17). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданого органами ДВС, станом на 27.04.2022 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 85898,55 грн. (а.с. 18, 19). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 14.07.2022 року вбачається, що дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] було « [PERSON] » (а.с. 57). Зі змісту звіту про здійснення відрахувань та виплати судом встановлено, що на підставі постанови №127/6267/16-ц від 12.07.2016 року, з [PERSON] , який працює у Військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] ), щомісячно утримується сума в розмірі, зокрема, за січень та лютий 2022 року - по 2738,14 грн., за березень 2022 року - 3523,20 грн., за квітень 2022 року - 3511,26 грн. (а.с. 33). Згідно з висновком № 01/00/011/159543 від 09.11.2022 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 73-74). Зі змісту висновку встановлено, що [PERSON] проживав окремо від сина Всеволода з 2016 року по теперішній час, протягом майже всього життя дитини не брав участі у його вихованні та догляді, не цікавився життям та розвитком сина, фактично не підтримував з дитиною жодних родинних відносин. Батько не в повному обсязі надавав синові належного матеріального утримання. Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 150, 180 СК України, які покладають на батьків обов`язок по вихованню та утриманню дітей. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, не бере участі у його утриманні, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Щодо вимоги про збільшення розміру аліментів, то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі 1/6 частки доходу платника через значні інфляційні процеси в Україні значно зросли витрати на товари та послуги тощо. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до положення ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьками або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо їх розміру, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також положення ст. 182 СК України, а тому, виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, вважає за необхідне змінити розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2016 року у справі № 127/6267/16-ц, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу, що законом визначено мінімальний розмір аліментів на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Так, відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За аналогією, позивач має право заявляти вимоги про стягнення аліментів у вказаних розмірах у порядку позовного провадження. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також положення ст. 182 СК України, а тому, виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2016 року у справі №127/6267/16-ц, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів при визначеному новому способі та розмірі проводиться з дня набрання рішенням законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про збільшення розміру аліментів, то згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 992,40 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved