Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] 21.09.2022 звернулася до Кіцманського районного суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Кіцманської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що в 2009 році він познайомився із [PERSON] та в подальшому проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу в моїх батьків у с.Ошихліби Чернівецького району. [INFO] у них народилася донька [PERSON] та в свідоцтві про народження дитини її батьками записано батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Дитина зареєстрована за місцем його реєстрації по [ADDRESS] та з дня свого народження і по теперішній час проживає разом із ним. Проте, матір дитини з 2017 року не проживає з ними, її місце реєстрації в с.Гаврилівці Чернівецького району, а місце фактичного проживання вона постійно змінює. Вказує на те, що з часу окремого проживання з дитиною [PERSON] періодично відвідувала дитину, іноді без його згоди забирала дитину у невизначене місце, відмовлялася вказати де вона проживає, вихованням дитини не займалася. На даний час дитина перебуває на його утриманні, навчається в Кіцманському НВК. За таких обставин, з посиланням на норми закону, оскільки матір дитини [PERSON] разом з дитиною не проживає, допомогу на її утримання не надає, вони із матір`ю дитини не перебувають в зареєстрованому шлюбі, подружні стосунки не підтримують, і виходячи з інтересів дитини вважає за доцільне юридично визначити місце проживання дитини біля нього, просить суд задовільнити його позовні вимоги. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.11.2022 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.12.2022 (а.с.35). У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибув, 06.12.2022скерувавдо суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов і розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не прибула, однак на адресу суду 05.12.2022 скерувала письмову заяву визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з наслідками такого визнання ознайомлена, просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа - начальник служби у справах дітей Кіцманської міської ради у підготовче засідання також не прибула, однак на адресу суду 06.12.2022скерувала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та підтримує Висновок органу опіки та піклування Кіцманської ради, затверджений рішенням виконкому Кіцманської міської ради від 07.09.2022 №303/9. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, щозгідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2013, виданого виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої вказаний - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10) Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади 16.08.2022, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем проживання: [ADDRESS] , з 15.08.2017 (а.с.11) Згідно довідки №122 від 16.08.2022 виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району, про те, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком та знаходиться на повному його утриманні (а.с. 12) Згідно довідки №42 від 17.08.2022 виданої Кіцманським навчально-виховним комплексом, про те, що учениця [PERSON] , регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають дочку та цікавиться шкільним життям дитини. Дитину до школи приводить і забираєбатько (а.с.13) Так, Актом обстеження умов проживання №91/7 від 16.08.2022, складеним виконавчим комітетом Кіцманської міської ради стверджується, що дитина зареєстрована та проживає разом із батьком та його сім`єю, умови проживання задовільні. Для дитини створені всі належні умови та Актом обстеження умов проживання від 23.08.2022, складеним службою у справах дітей Кіцманської міської ради також стверджується, що умови проживання дитини задовільні, вона забезпечена всім необхідним (а.с.14 - 15) З заяви [PERSON] складеної в присутності представника ССД сама дитина виявляє бажання проживати разом із батьком (а.с.26) Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Кіцманської міської ради визнано за доцільне проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , мешканки с.Ошихліби біля батька [PERSON] (а.с.27-28) Рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради №303/9 від 07.09.2022 затверджено висновок органу опіки та піклування Кіцманської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] біля батька (а.с.29) Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За нормами ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Зі змісту пункту 1 статті 9 Конвенції вбачається, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, частини 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Суд прийшов до висновку, що сторони про проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2009 року, в якому [INFO] народилася дочка [PERSON] .. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами те, що після того, як сторони почали проживати окремо, дитина залишилась проживати та на даний час проживає із батьком та ним створені всі умови для проживання та виховання дочки, батько здійснює опіку над дитиною, доглядає її, та піклується про її стан здоров`я, духовний та моральний розвиток. Дану обставину також і підтверджує служба у справах дітей, якою було досліджено житлово-побутові умови проживання батька та дітей, надано висновок оцінки потреб сім`ї [PERSON] з метою встановлення спроможності батька виконувати обов`язки з виховання дітей та догляду за ними, встановлено наявність у батька постійного місця роботи з відповідними доходами. Таким чином, аналізуючи в сукупності достовірно встановлені судом докази, враховуючи прихильність дитини до батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову щодо визначення місця проживання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] .. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115, 141, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved