Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з коштів, що містяться на рахунках, відкритих на його ім`я та накладених відповідно до постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 53845298 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2014 року Печерським районним судом м. Києва винесено заочне рішення про стягнення з позивача на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 122 980 грн. 07 коп., судового збору в розмірі 1 229 грн. 80 коп. та 26.05.2014 року на виконання зазначеного рішення судом видано виконавчий лист. 02.08.2016 року ухвалою суду задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено сторону виконавчого провадження у справі № 757/4105/14-ц стягувана ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 26.04.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, правонаступником якого є Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53845298 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа. 02.11.2017 року в рамках виконавчого провадження № 53845298 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві винесена постанова про арешт коштів боржника (позивача), якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Укрсоцбанк», РАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ АТ «Укргазбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт котів. 02.11.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 53845298 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» так як «в ході провадження виконавчих дій з примусового виконання даного виконавчого документа встановлено наступне: Згідно повідомлення Державної податкової служби України боржник отримував дохід в ТОВ «Роял Консалтинг центр», державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, однак коштів станом на 02.11.2017 не надходило. Виходом державного виконавця за місцемзнаходженням підприємства, боржника не було розшукано, про що складено акт. Згідно відповіді УДАІ м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація відносно боржника в реєстрі відсутня. Проте задля забезпечення виконання рішення державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, внесено відомості до державного реєстру прав на нерухоме майно. Заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника на яке можливо звернути стягнення виявились безрезультатними, про що складено акт» та виконавчий документ повернуто стягувачу. Відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження у подальшому зазначений виконавчий лист у справі №757/4105/14-ц на примусове виконання не направлявся, а отже стягувач добровільно відмовився використати своє право повторного пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання. При зверненні позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк» йому стало відомо, що на його рахунок досі накладено арешт, а отже він позбавлений можливості ним користуватися. Позивач зазначає, що на дату звернення, відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відсутні відкриті виконавчі провадження стосовного нього. Тому позивач змушений був подати позов про зняття арешту на майно. Ухвалою суду від 30листопада 2021 року відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (а.с. 18). Повідомленням суду від 01 грудня 2021 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (а.с. 19). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 21), відзиву на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 01.04.2014 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з позивача на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 122 980 грн. 07 коп., судовий збір в розмірі 1 229 грн. 80 коп. та 26.05.2014 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист. 02.08.2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено сторону виконавчого провадження у справі № 757/4105/14-ц стягувана ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 26.04.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, правонаступником якого є Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53845298 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа (а.с. 8). 02.11.2017 року в рамках виконавчого провадження № 53845298 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві винесена постанова про арешт коштів боржника (позивача), якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ АТ «Укргазбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів (а.с. 9). 02.11.2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 53845298 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» так як відсутнє майно на яке може бути вчинене стягнення в рахунок боргу (а.с. 10). Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження стосовного позивача (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.11.2021 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частинами 4 та 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.11.2021 року) передбачено, що є підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, та що, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Абзацом 1 та 2 частини 1 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 (компетенція судів щодо розгляду цивільних справ) Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги та інших учасників. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Отже, позивачем визначено не правильне коло учасників справи, а тому ухвалене рішення суду може порушувати права та інтереси учасників відносин, які виникли підставою для звернення з позовом до суду. Позивач помилково залучив в якості відповідача відповідний орган державної виконавчої служби, а саме Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та не залучив, відповідно до виконавчого провадження стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в якості відповідача, як це передбачено абзацом 2 частини 2 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Крім того, відповідно до абзацу 5 частини 1 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Тому, позивач міг звернутись до державного виконавця зі скаргою на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу не повертається. На підставі викладеного Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 175, 263-265, 267, 273, 354, 355, 447 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed