Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Чернівецька обласна прокуратура в інтересах держави в особі Чернівецької обласної військової адміністрації Чернівецької обласної державної адміністрації звернулася до суду з позовною заявою до Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державної реєстрації права власності та його припинення, витребування земельних ділянок. Прокурор в позові зазначає, що Кадубовецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області 08.07.2021 та 18.10.2021 прийнято рішення, якими відповідно затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передано безоплатно у власність відповідачу [PERSON] 04.02.2022 внесені відомості до ЄРДР за № 42022260000000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Оскільки встановлені факти протиправного вилучення та передачі у приватну власність земельних ділянок державної власності лісогосподарського призначення. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказані земельні ділянки відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП «Чернівецьке лісове господарство», що свідчить про протиправність їх вилучення та безоплатної передачі у приватну власність органом місцевого самоврядування. Крім того, проведена державна реєстрація двох земельних ділянок з оформленням права власності на відповідача. Саме тому, прокуратура просить визнати незаконними та скасувати вказані рішення органу місцевого самоврядування, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на земельні ділянки та витребувати їх з його незаконного володіння. Також просить вирішити питання про стягнення судових витрат. Від відповідача Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що на час прийняття оскаржуваних рішень сільська рада не володіла інформацією щодо знаходження земельних ділянок на території ДП «Чернівецький\~лісгосп»,\~віднесення до\~земель лісового\~фонду та\~до державної\~власності. До поданих документів із землеустрою зауважень не було, тому сільська рада вважала їх землями\~запасу комунальної\~власності.\~Факт їх\~приналежності до\~земель державного\~лісовою фонду\~став відомий\~Кадубовецькій сільській\~раді з\~даних Національної\~поліції України під час розслідування кримінального провадження щодо працівника сільської ради про його службову недбалість при підготовці документів. У зв`язку\~з тим, що є підтвердження про належність трьох земельних ділянок, якими розпорядилася сільська рада до земель державної власності лісового фонду та ДП «Чернівецький лісгосп», наявні ненавмисні порушення земельного та лісового кодексів. Саме з цих підстав позовні вимогами ними визнаються. Від третьої особи ДП «Чернівецьке лісове господарство», надійшла заява про підтримання вимог позовної заяви. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підтсав викладних в позовній заяві. Представник позивача - Чернівецької обласної військової адміністрації в судовому засіданні також вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та вважав, що є підстави для її задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та показав наступне. Він, як і його батько, були лісниками. В с.Репужинці було господарство в якому мали можливість проживати лісники та лісничі. В подальшому він почав обробляти земельні ділянки, які розташовані на території цього господарства, оплачував податок за землю, а також використовував вказаний будинок. В подальшому він приватизував даний будинок та йому надано статус житлового. Крім того, він в порядку безоплатної приватизації також став власником земельних ділянок, які обробляв. Під час розробки технічної документації та огляду землі експертом жодних зауважень не було. В сільській раді його повідомили, що земля належить їй, а тому і своїм рішенням дали відповідну згоду на розробку документів, а потім і їх затвердили. Погоджується, що він тривалий час використовував землю без документів, але з вимогами позову не погодився. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, пояснення відповідача, врахувавши відзив сільської ради та заяву третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно вимог ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом\~ст.158\~ЗК України,\~земельні спори\~вирішуються судами,\~органами місцевого\~самоврядування. Виключно\~судом вирішуються\~земельні спори\~з приводу\~володіння,\~користування і\~розпорядження земельними\~ділянками,\~що перебувають\~у власності\~громадян і\~юридичних осіб,\~а також\~спори щодо\~розмежування територій\~сіл,\~селищ,\~міст,\~районів та\~областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до\~змісту вимог\~ст.152,\~155\~ЗК України,\~власник земельної\~ділянки або\~землекористувач може\~вимагати усунення\~будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов`язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними\~рішень органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналогічні положення містить ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Не скасований акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акта, а тому оскарження рішення органу місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону спрямоване на захист інтересу в юридичній визначеності на майбутнє. Так судом встановлено, що рішенням IX сесії VIII скликання Кадубовецької сільської ради Чернівецького району №11.31-9/2021 від 08.07.2021 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у власність відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером 7321587600:01:003:0011, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку на підставі зазначеного вище рішення сільської ради не зареєстровано (а.с. 56). Рішенням XII сесії VIII скликання Кадубовецької сільської ради № 10.47- 12/2021 від 18.10.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність відповідача [PERSON] земельні ділянки загальною площею 1,2562 га, серед яких земельна ділянка площею 0,2951 га під кадастровим номером 7321587600:01:003:0015 для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,2611 га під кадастровим номером 7321587600:01:003:0017 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кадубовецької сільської ради Чернівецького району в с. Репужинці (а.с. 32). На підставі вищезазначеного рішення Кадубовецької сільської ради за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена реєстрація права приватної власності на земельні ділянки, зокрема: - \~ \~ \~ \~29.10.2021 проведено державну реєстрації права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку № 7321587600:01:003:0015 (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 2494846573060, рішення про державну реєстрацію №61318482 від 03.11.2021) (а.с. 52-53); - \~ \~ \~ \~29.10.2021 проведено державну реєстрації права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку № 7321587600:01:003:0017 (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 2494857773060, рішення про державну реєстрацію № 61318725 від 03.11.2021) (а.с. 54-55). 04.02.2022 внесені відомості до ЄРДР за № 42022260000000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Оскільки встановлені факти протиправного вилучення та передачі у приватну власність земельних ділянок державної власності лісогосподарського призначення. Відповідно до вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2022, ухваленого в межах вказаного кримінального провадження, затверджено угоду про визнання винуватості від 20 жовтня 2022 року, укладену з обвинуваченим [PERSON] . Визнано останнього винуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.367 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, пов`язані із земельними відносинами, благоустроєм та охороною навколишнього середовища строком на один рік. Відповідно до вказаного вироку суду, [PERSON] працюючи начальником відділу земельних відносин, благоустрою та охорони навколишнього середовища Кадубовецької сільської ради Чернівецького району, допустив службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави в особі Чернівецької обласної військової адміністрації (Чернівецької обласної державної адміністрації). Під час досудового розслідування також встановлено, що вищевказані земельні ділянки відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні ДП «Чернівецьке лісове господарство». Зокрема, відповідно до інформації ДП «Чернівецьке лісове господарство» № 374 від 08.04.2022, № 17 від 05.01.2022, № 659 від 05.07.2022 земельні ділянки під кадастровими номерами 7321587600:01:003:0011, 7321587600:01:003:0015, 7321587600:01:003:0017 розташовані на землях державного лісового фонду Кіцманського лісництва ДП «Чернівецьке лісове господарство» в кварталі З виділ № 1 та перебували у постійному користуванні Підприємства станом на липень - жовтень 2021 року та на даний час згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (а.с. 57, 71). Крім цього, з моменту виготовлення планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування по Кіцманському лісництві, нумерація кварталу 3 виділу 1 та його місце розташування не змінювались. Про передачу земельних ділянок державного лісового фонду, розташованих у кварталі 3 виділ 1 Кіцманського лісництва у приватну власність з присвоєнням їх кадастрових номерів ДП «Чернівецьке лісове господарство» не було відомо та погодження (дозвіл) на їх вилучення з постійного користування не надавався. ДП «Чернівецьке лісове господарство» продовжує сплачувати земельний податок за лісові земельні ділянки у кварталі 3 виділ 1 Кіцманського лісництва, на які накладаються землі приватної власності із кадастровими номерами 7321587600:01:003:0011, 7321587600:01:003:0015, 7321587600: 01:003: 0017, оскільки вказані землі у ДП «Чернівецьке лісове господарство» у законний спосіб не вилучались. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 10-24-0.3-4318/2-21 від 21.12.2021 (а.с. 73-74) відповідно до графічних матеріалів Проекту роздержавлення земель Спілки селян співвласників «Україна», територія за рахунок якої сформовано земельні ділянки під кадастровими номерами 7321587600:01:003:0011, \~ \~ \~ \~7321587600:01:003:0015, 7321587600:01:003:0017, відносяться до земель лісогосподарського призначення. В ході досудового розслідування слідчим проведено огляди вищевказаних земельних ділянок за участю спеціаліста - інженера - геодезиста з визначенням їх меж на місцевості та співставленням з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (а.с. 75-86). За результатами проведених оглядів складена ситуаційна схема, відповідно до якої вищевказані земельні ділянки повністю накладаються на землі державного лісового фонду (а.с. 87). Аналогічні дані отримані за наслідками проведення судових земельно- технічних експертиз СЕ-19/126-22/4604-ЗТ від 24.08.2022, СЕ-19/126-22/4605-ЗТ від 23.08.2022 та СЕ-19/126-22/4606-ЗТ від 22.08.2022 (а.с. 89-124). Відповідно до зазначених висновків експерта земельні ділянки під кадастровими номерами 7321587600:01:003:0011, 7321587600:01:003:0015, 7321587600:01:003:0017 повністю накладаються на межі земель державного лісового фонду Кіцманського лісництва ДП «Чернівецький лісгосп». Відповідно до інформації Чернівецької обласної військової адміністрації (Чернівецької обласної державної адміністрації) від 05.09.2022 (а.с. 128), розпорядження щодо вилучення земель лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ДП «Чернівецьке лісове господарство» в межах кварталу 3 виділу 1 Кіцманського лісництва не приймались та передача у приватну власність або її погодження не здійснювалась. Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі земельних відносин належить, крім іншого, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Натомість до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад (ст. 12 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території. У зв`язку з внесенням Законом України № 1423-ІХ від 28.04.2021 змін до Земельного кодексу України, відповідно до п. п. «а» п. 24 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств...). Згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. При цьому, частиною 1 статті 149 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 150 цього Кодексу. Таким чином, на території Чернівецької області повноваження щодо вилучення та розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення здійснюються Чернівецькою обласною державною адміністрацією, повноваження якої на час дії воєнного стану в Україні виконує Чернівецька обласна військова адміністрація. Статтею 19 Земельного кодексу України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких є землі лісогосподарського призначення. До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 55 Земельного кодексу України). Частиною 1 статті 56 Земельного кодексу України передбачено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до ст. 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи (ст. 17 Лісового кодексу України). За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. При цьому, основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації і розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. У відповідності із пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства слід враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 380/375/17, від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц та від 07.11.2018 у справі № 488/621/14-ц, постановах Верховного Суду України від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 16.12.2015 у справі № 367/4187/14-ц. З урахуванням наведених правових норм та практики їх застосування Верховним Судом спірні земельні ділянки відносяться до земель державної форми власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство» на підставі чинних матеріалів лісовпорядкування (копії додаються). Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Крім цього, частиною 2 ст. 117 Земельного кодексу України визначено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, крім інших, належать земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність. Системний аналіз вищенаведених вимог законодавства свідчить, що землі лісогосподарського призначення державної форми власності, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, до припинення такого права користування та їх вилучення у встановленому порядку, не можуть передаватись ні у комунальну, ні у приватну власність. Також необхідно врахувати, що частиною 7 ст. 21 Земельного кодексу визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі, якщо земельна ділянка перебуває у користуванні на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, у заставі - із землекористувачем, заставодержателем (підпис якого на погодженні посвідчується нотаріально). При цьому, у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, необхідне погодження Кабінету Міністрів України. Наслідком порушення порядку зміни цільового призначення земель, згідно ст. 21 Земельного кодексу України, є визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. При цьому, вилучення з державного лісового фонду та зміну цільового призначення спірних земельних ділянок не погоджував ні постійний користувач - ДП «Чернівецьке лісове господарство», ні Чернівецька ОДА та Кабінет Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, Кадубовецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, приймаючи оскаржувані рішення, вийшла за межі наданих їй повноважень та діяла всупереч вимогам чинного законодавства, що свідчить про незаконність вказаних рішень та наявність підстав для їх скасування. Оспорювані рішення Кадубовецької сільської ради порушують законні інтереси держави в особі Чернівецької обласної державної адміністрації (Чернівецької обласної військової адміністрації) як розпорядника земель зазначеної категорії. Зважаючи на вищенаведене, існують правові підстави для визнання незаконними та скасування рішень Кадубовецької сільської ради № 11.31-9/2021 від 08.07.2021 та № 10.47-12/2021 від 18.10.2021, якими протиправно передано у приватну власність відповідача [PERSON] земельні ділянки державного лісового фонду. Суд звертає увагу на той факт, що саме на підставі рішення сільської ради № 10.47-12/2021 від 18.10.2021 відповідачем [PERSON] проведена державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З урахуванням наведених вимог законодавства для поновлення порушених інтересів держави як власника спірних земельних ділянок в особі Чернівецької обласної державної адміністрації необхідним є скасування державної реєстрації права власності відповідача [PERSON] на земельні ділянки, оформленої рішеннями державного реєстратора № 61318482, № 61318725 від 03.11.2021. Як встановлено судом, вищевказані земельні ділянки лісогосподарського призначення, уповноваженим органом не вилучались та зміна їх цільового призначення не здійснювалась, а тому вони вибули з володіння держави поза її волею на підставі незаконного рішення не уповноваженого органу. У зв`язку з чим, існують правові підстави для їх витребування з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] . До вказаного висновку, суд прийшов спираючись на наступне. Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. Натомість у випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Частиною 3 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності із вимогами ст. 326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Зважаючи на те, що спірні земельні ділянки безоплатно вибули на користь відповідача [PERSON] з власності держави в особі їх законного розпорядника - Чернівецької обласної державної адміністрації (Чернівецької обласної військової адміністрації) поза її волею, на підставі незаконних рішень органу місцевого самоврядування, прийнятих за межами його компетенції, існують правові підстави для їх витребування з чужого незаконного володіння згідно із вимогами ст. ст. 387, 388 ЦК України. Одним з основоположних прав людини є право власності. Суд трактує це право у широкому розумінні, спираючись при цьому на норми національного законодавства, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. В питаннях оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»). ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями етапі 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної етапі, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси суспільства. Відповідач не мав перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірних земельних ділянок, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що ділянки мають ознаки земель лісового фонду, а тому вибули з володіння держави з порушенням вимог закону. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 357/9328/15-ц. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях називає навколишнє природне середовище такою цінністю, яка превалює над інтересами однієї особи (чи сім`ї), навіть якщо це стосується її приватного життя і власності. Так, у справі Hamer проти Бельгії (скарга № 21861/03) Суд заявив, що навколишнє середовище являє собою цінність, у збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада. Економічні міркування і навіть право власності не повинні превалювати над екологічними проблемами, особливо коли з цього питання є прийняте чинне законодавство. Отже, право на витребування земельних ділянок державної власності, які вибули з володіння поза її волею на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування ґрунтується на вимогах чинного законодавства (статті 387, 388 ЦК України) та практиці його застосування, сформованою Верховним Судом, переслідує легітимну мету відновлення прав держави з власності якої безоплатно вибуло майно земельні ділянки лісогосподарського призначення, що перебувають під особливо охороною держави та є пропорційним, оскільки інтереси всіх членів суспільства, переважають у даному випадку над інтересами приватного суб`єкта, який безоплатно заволодів землями державного лісового фонду. Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин та фактичних даних, позовні вимоги прокурора є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до змісту вимог ст.141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Прокуратурою при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 14886 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1136 від 20.09.2022. З врахуванням того, що позовні вимоги, які пред`явлені до двох відповідачів задоволені в повному обсязі, то судовий збір необхідно стягнути з них обох. На підставі викладеного та

Outcome: approved