Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з указаною заявою в якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 02 серпня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони 02 серпня 2013 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та байдужості до життя та проблем один одного. Зазначають, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, з кінця січня 2020 року проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам заявників та інтересам їхньої дитини. Також, зазначають, що між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що свідчить договір між батьками про визначення місця проживання дитини та способи участі батьків у її вихованні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено в порядку окремого провадження судове засідання. Заявники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак в матеріалах справи містяться їх заяви від 16 листопада 2022 року, в яких просять провести судове засідання у їх відсутність та задовольнити заяву. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 02 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02 серпня 2013 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . Після одруження прізвище заявника « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 вересня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] . Заявники уклали договір про визначення місця проживання дитини та способи участі батьків у її вихованні, сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алещенко Т. О. 28 липня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 2236, яким визначили місце проживання дитини, участь батька у вихованні та утриманні дитини. Зі змісту заяви вбачається, що заявники проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною другою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-другої статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Частиною третьою статті 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам заявників, враховуючи, що жоден з них не зазначив про необхідність надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви. З огляду на викладене та

Outcome: approved