Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позову довічно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] і на сьогоднішній день, вона є непрацюючою пенсіонеркою похилого віку, має ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування. Вказує, що її дохід складає, лише незначна пенсія у розмірі 2100 гривень на місяць, ці кошти не дозволяють забезпечити належне лікування, оздоровлення та харчування, проживання та оплату комунальних послуг. Інших джерел доходу позивачка не має. За станом свого здоров`я позивачці доводиться майже постійно витрачати кошти на своє лікування. нею додається довідка КП «Центр первинної медико - санітарної допомоги ПМР ДО» № 377 від 27.09.2022 року, відповідно до якої позивачка страждає на численні тяжкі захворювання, у тому числі на емфізему легень, пневмосклероз, серцеву недостатність. Відповідно до зазначеного висновку лікарняно-консультативної комісії, за станом свого здоров`я вона потребує постійного лікування: гіпотензивна терапія, інгалятори для зняття приступів задухи, ліки, що розріджують кров та інше. Таким чином позивачка опинилася у скрутному матеріальному положенню, оскільки її пенсії не вистачає на самі необхідні потреби пов`язані з постійним лікуванням, сплатою комунальних послуг та навіть на мінімальні витрати пов`язані з харчуванням, придбання побутових предметів першої необхідності, та на інші життєве необхідні потреби. Влаштуватися на роботу неможливо приймаючи до уваги вік позивачки, відповідно до якого вона є непрацездатною особою, стан здоров`я, воєнний стан і пов`язане з ним зростання безробіття. Також позивачка не має ніякого майна, що може приносити дохід. Субсидію на оплату комунальних послуг вона отримує, але вона не покриває усіх витрат на комунальні послуги. Позивач будучи непрацездатною за віком, не маючи можливості забезпечити гідне існування, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, а також необхідними ліками, тому була вимушена звернулася за матеріальною допомогою до своєї доньки [PERSON] .. Інших дітей у позивачки немає, чоловік її [PERSON] помер [INFO] . Відповідачка є рідною донькою позивача. Вона є працездатною особою, яка має постійне місце роботи, стабільний дохід, може надавати матеріальну допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Донька позивачки [PERSON] працює бухгалтером в АТ «Покровський гірничо- збагачувальний комбінат» і отримує високу заробітну плату, перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який також працює в АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», займає керівну посаду і також отримує високу заробітну плату. На їх утриманні знаходиться тільки одна неповнолітня дитина - син [PERSON] [INFO] , старша донька відповідачки, яка вже є повнолітньою та проживає окремо. Таким чином, виходячи з матеріального положення доньки, остання може надавати позивачці регулярну матеріальну допомогу, але іі донька добровільно таку допомогу не надає, категорично відмовила позивачці в наданні будь якої матеріальної допомоги, обґрунтовуючи свою відмову тим, що позивачці треба було раніше піклуватися про свою старість, що у неї зараз своя сім`я, про матеріальне забезпечення якої вона повинна піклуватися. На сьогоднішній день вона не надає позивачу зовсім ніякої матеріальної допомоги, не забезпечує всім необхідним для нормального проживання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не згодна та просить суд в задоволенні їх відмовити. Разом з тим в ході судового розгляду справи відповідач зазначила про вирішення позову на розсуд суду. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є рідною матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). На даний час [PERSON] перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Згідно довідки про доходи №1259 6425 2242 8212 від 15.09.2022р. [PERSON] отримує пенсію в розмірі: березень 2022р - 2100,00 грн.; квітень 2022р. - 2100,00 грн.; травень 2022р. - 2100,00 грн.; червень 2022р. - 2100,00 грн.; липень 2022р. - 2100,00 грн.; серпень 2022р. - 2100,00 грн.; (а.с.7). Як вбачається із довідки з КП «Центр первинної медико- санітарної допомоги ПМР ДО» центру первинної медико-санітарної допомоги ПМР ДО» № 377 від 27.09.2022 року [PERSON] страждає на численні тяжкі захворювання, емфізема легень, пневмосклероз, серцева недостатність, відповідно до зазначеного висновку лікарняно-консультативної комісії, за станом свого здоров`я вона потребує постійного лікування: гіпотензивна терапія, інгалятори для зняття приступів задухи, ліки, що розріджують кров та інше ( а.с. 6). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що вона дійсно перебуває у шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу є неповнолітній [PERSON] , [INFO] та повнолітня [PERSON] , яка продовжує навчання і є студенткою ІІ курсу денної форми навчання у Державному торговельно-економічному університеті. Крім того, відповідач надала копію наказу підприємства, на якому працює «Про призупинку діяльності комбінату з 01.10.2022 року», у зв`язку із збройною агресією проти України. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із положень статті 51 Конституції України якою передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач досягла загального пенсійного віку та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Зазначених обставин при розгляді даної справи судом не встановлено. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, позивач є рідною матір`ю відповідача. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розмір пенсії складає 2100,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Позивач є пенсіонером, а пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, а також необхідними ліками, враховуючи її хворобливий стан здоров`я, в силу її віку. На сьогоднішній день її донька [PERSON] не допомагає позивачці матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, яка є донькою позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд також виходить з того, що відповідач на даний час є працездатною особою, а тому має можливість повноцінно працювати та отримувати дохід. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що у відповідача на утриманні є неповнолітній син [PERSON] , наявна повнолітня донька [PERSON] яка продовжує навчання та навчається у Державному торговельно-економічному університеті . Відповідно до вимог ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За вищевикладених встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання непрацездатної матері забезпечить належний рівень її потреб та, при цьому, не порушить права відповідача. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] як донька непрацездатної [PERSON] зобов`язана сплачувати на користь останньої на її утримання аліменти в розмірі 1/10 частки зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання цієї позовної заяви, тобто з 03.10.2022 року (дата відправлення поштової кореспонденції, яка вказана на конверті) та довічно. Крім того, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: partial