Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

21.11.2022 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на випадок своєї смерті не залишила заповіт, і після її смерті відкрилася спадщина, а саме: право на земельну ділянку ( пай) в колишньому КСП « Батьківщина» в селі Доросині Луцького району Волинської області. Пережилого подружжя немає та інші спадкоємці відсутні. Постановою від 24.08.2022 року приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу С.П. Матвійчук позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, спадщину не прийняла, оскільки проживала в іншій області, а зберігаючи правовстановлюючі документи на спадкове майно, вважала, що прийняла спадщину фактично. Також державними органами їй не було доведено законодавчих норм щодо строків та способу прийняття спадщини, тому у сукупності зазначені обставини стали підставою неподання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини в межах визначених законом строків. Позивач просить суд визначити додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном один місяць від дня набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22.11.2022 року позовна заяву прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2022 року, в порядку підготовки справи до судового розгляду по суті витребувані письмові докази. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12.12.2022 року підготовче провадження закрито і справа призначена до судового розгляду по суті на 21.12.2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи ( ас 36, 37, 41). До позовної заяви була додана заява [PERSON] від 16.11.2022 року про розгляд справи у її відсутності ( ас 19). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи (ас 39, 40). 12.12.2022 року представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує ( ас 32). Відзиву за позовну заяву не подав. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті\~223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , і після смерті якої залишилося спадкове майно: право на земельну ділянку ( пай) в колишньому КСП « Батьківщина» в селі Доросині Луцького району Волинської області. Пережилого подружжя немає та інші спадкоємці, крім позивача, відсутні. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , яка є онукою [PERSON] , своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, спадщину після смерті баби - [PERSON] , не прийняла. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 24.08.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу С.П. Матвійчук із заявою про прийняття спадщини після смерті баби - [PERSON] і видачу відповідного свідоцтва. Постановою від 24.08.2022 року приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу С.П. Матвійчук позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Дані обставини підтверджуються: паспортом [PERSON] ( ас 5-6); свідоцтвом про народження [PERSON] ( [PERSON] ) ( ас 7); свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] ( прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ) ( ас 8); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 21.07.2022 року ( ас 9); свідоцтвом про шлюб [PERSON] ( прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) ( ас 10); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 21.07.2022 року ( ас 11); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 21.07.2022 року ( ас 12); свідоцтвом про смерть [PERSON] ( ас 13); свідоцтвом про смерть [PERSON] ( ас 14); довідкою № 653 від 03.08.2022 року, виданої виконкомом Доросинівської сільської ради Луцького району ( ас 15); сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії ВЛ № 0063387 від 25.02.1997 року ( ас 16); довідкою про надання інформації від 28.07.2022 року, виданої відділом № 4 Управління НАП ГУДГ у Волинській області ( ас 17); постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.08.2022 року ( ас 18). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно\~статті 1217\~Цивільного кодексу\~України ( в редакції станом на 29.01.2004 року) ( далі ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 3 статті 1223, частини 1 статті 1220, частини 1 статті 1270 ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно частини 3 статті 1272 ЦК України. За змістом наведених норм\~ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини 3 статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Цивільне законодавство встановлює п`ять черг спадкоємців за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружжя, який його пережив. До другої черги спадкоємців за законом законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, віднесені до спадкоємців, які мають право на спадкування у четверту чергу. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї, а також інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Онуки спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом. Але вони є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем. Вони спадкують ту частку, яка б йому належала, якби він був живий. Таке спадкування є спадкуванням по праву представлення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] і пережилого подружжя немає та інші спадкоємці, крім позивача, відсутні. У судовому засіданні встановлено, що позивач не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 653 від 03.08.2022 року, виданої виконкомом Доросинівської сільської ради Луцького району ( ас 15), згідно якої спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала за адресою: село Доросині Луцького району Волинської області, одиноко. У судовому засіданні встановлено, що позивач пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, згідно статті 1270 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з позовом, позивач покликається на те, що своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, спадщину не прийняла, оскільки проживала в іншій області, а зберігаючи правовстановлюючі документи на спадкове майно, вважала, що прийняла спадщину фактично. Також державними органами їй не було доведено законодавчих норм щодо строків та способу прийняття спадщини, тому у сукупності зазначені обставини стали підставою неподання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини в межах визначених законом строків. За таких обставин, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналіз наведених позивачем причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин, в контексті положень частини 3 статті 1272 ЦК України, неповажними, оскільки вони ніяким чином не унеможливили реалізацію позивачем передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для подання заяви і прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач на день відкриття спадщини після смерті [PERSON] була повнолітньою, дієздатною і не мала жодних об`єктивно непереборних обставин, які б перешкодили їй вчинити дії, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , зокрема подати після 29.01.2004 року в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, хвороби і смерті родичів, народження дітей тощо. Згідно змісту позовної заяви, позивач станом на 29.01.2004 року знала про наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки зберігала у себе правовстановлюючі документі ( ас 3). Згідно статті 94 Конституції України ( в редакції станом на 29.01.2004 року), закон \~набирає \~чинності \~через \~десять \~днів \~з \~дня \~ \~його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Посилання позивача на те, що державними органами їй не було доведено законодавчих норм щодо строків та способу прийняття спадщини, є безпідставним та надуманим, оскільки ЦК України, яким врегульовано порядок і строк набуття права на спадщину, у встановленому чинним законодавством порядку був опублікований, тобто доведений державними органами всім громадянам України законодавчих норм щодо строків та способу прийняття спадщини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що проживання позивача на території Хмельницької області не є великою відстанню між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна Волинська область. Враховуючи вищенаведене у сукупності, слід зазначити наступне. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження поважності причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення її з 2004 року до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270\~ЦК України строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Саме по собі незнання щодо порядку і строку для подання заяви про прийняття спадщини без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип « пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип « пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип « пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу « пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки причини пропуску строку, на які посилались позивач, є не є поважними, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, і не дають підстави для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, і саме по собі незаперечення відповідачем проти задоволення позову не є однозначною підставою для його задоволення, тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Крім того, позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу про те, що з часу відкриття спадщини після смерті спадкодавця вона цікавилися долею спадкового майна, хоча була обізнана з його наявністю, що обробляла земельний пай, що ставила питання про виділення його у натурі, що здавала в оренду тощо, тобто позивач протягом останніх 18 ( вісімнадцяти) років не проявляла заінтересованість спадковим майном, тому суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, не порушує забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити також наступне. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого ( інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008. Розглянувши позов, пред`явлений до Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області, суд врахував, що територіальна громада ( в особі органу місцевого самоврядування) може бути відповідачем у даній справі, оскільки, крім позивача, відсутні інші спадкоємці за законом або за заповітом, у тому числі ті, які прийняли спадщину, як вбачається з інформації від 02.12.2022 року, наданої суду приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу С.П. Матвійчук ( ас 31). Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed