Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 26 серпня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району м.Львова, про що в книзі реєстрації шлюбів 26.08.1999 року зроблений відповідний актовий запис №374. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останніх років відношення з відповідачкою поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними зникли почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, виникла неприязнь один до одного, відтак подружні відносини між ними припинились. Враховуючи вищевикладене, просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у позові просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов визнала та просила такий задоволити. Оскільки відповідач визнала, пред`явлений до неї позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.08.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Франківського району м.Львова, про що складено відповідний актовий запис №374, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.1999 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.03.2009 року. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved