Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. 04.11.2022 року адвокат Тарасенко Леонід Леонідович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що після початку війни, починаючи з квітня 2022 року [PERSON] , разом з дітьми, постійно проживає у м. Львові та перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи. Остання бере участь у правильному фізичному та психологічному розвитку дітей. [PERSON] не приймає належної участі в утриманні спільних дітей. Шлюб між позивачем та відповідачем, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.09.2022 року, розірвано. Як до розірвання шлюбу, так і після, діти проживають разом із матір`ю, яка витрати на їх утримання несе самостійно. Відповідач неперіодично надає певні кошти на утримання дітей, однак така фінансова допомога не має систематичного характеру та, зазвичай, зумовлена додатковими витратами на дітей. [PERSON] , упродовж тривалого часу, не бере належної участі у вихованні дітей та їх розвитку, що є порушенням батьківських обов`язків. Станом на час звернення до суду з даною позовною заявою, діти потребують батьківської уваги та опіки. Відтак, вважає суму аліментів у розмірі 6000 грн. 00 коп. на двох дітей обґрунтованою та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.11.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судовому засіданні 22.12.2022 року, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, уточнив, що позивач просить стягнути аліменти у розмірі 6000 грн., тобто по 3000 грн. на кожну дитину. Водночас, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 223\~ЦПК\~України,\~суд відкладає розгляд справи в судовому\~засіданні в\~межах встановленого\~цим Кодексом\~строку з\~таких підстав: 1)\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про вручення\~йому повідомлення\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вірного вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який було зареєстровано Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що 03.09.2016 року, складено відповідний актовий запис № 491. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.09.2022 року, шлюб між подружжям розірвано. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.05.2018 року Серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 02.05.2020 року, наявними у матеріалах справи. Відповідно до довідки від 26.04.2022 № 1307-5001474404 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки від 26.04.2022 № 1307-5001474397 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки від 26.04.2022 № 1307-5001474376 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що малолітні діти постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч.1,2 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно частини\~1\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є однією з встановлених Законом гарантій для забезпечення інтересів дитини. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2\~ст. 77 ЦПК України,\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей саме у розмірі 6000 грн. 00 коп. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у своїй постанові від 12.09.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у цивільній справі № № 459/2181/17 (провадження № 61-37114св18), прийшов до висновку, що розмір аліментів на утримання дітей, відповідно до положень\~частини третьої\~статті 181 СК України\~фактично не визначений, а стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, приймаючи до уваги матеріальні потреби дітей, рівні права та обов`язки батька та матері щодо дітей та обставини, що мають істотне значення для об`єктивного визначення розміру аліментів, які наведені вище, а також відсутність даних про працевлаштування відповідача та його фактичні доходи, суд вважає за можливе визначити такий розмір у твердій грошовій сумі - 2000 грн. на кожну дитину, що у даному випадку є необхідним для забезпечення належного розвитку дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дітей є належним у цій справі, з огляду на усі наведені вище обставини, зокрема відсутність даних про фактичні доходи відповідача, визначений з врахуванням вимог чинного законодавства та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача повинно відбуватися з 04.11.2022 року, оскільки позовна заява надійшла до Галицького районного суду м. Львова саме у вказану дату. Відповідно до положень ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 661 грн. 60 коп. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial