Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

14.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою органу державної влади, в якому просить стягнути солідарно з ГУНП в Одеській області та з прокуратури Одеської області на користь [PERSON] 100000,00 гривень за спричинену моральну шкоду та 25000,00 гривень за понесені судові витрати; зобов`язати Державну казначейську службу України перерахувати з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку відповідачів на користь [PERSON] 125000,00 гривень ( 100000,00 гривень за спричинену моральну шкоду, 25000,00 гривень за судові витрати ). Предметом позовних вимог зазначені дії стосовно невнесення протягом 24 годин до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви [PERSON] про вчинення злочину державним реєстратором при реєстрації прав на квартиру [ADDRESS] за сторонньою особою; винесення слідчім СВ Малиновського ВП в м. Одесі Євдошенком О.В. постанов про закриття кримінального провадження 12.12.2016 року, 11.07.2017 року, 21.10.2017 року. 30.11.2017 року, 16.03.2018 року які були скасовані як незаконні постановами слідчих суддів; відмови прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 Урсаловим С.В. у задоволені клопотання про повідомлення підозри [PERSON] 27.01.2017 року; подання 13.08.2018 року прокурором Урсаловим С.В. заяви про роз`яснення чергової ухвали слідчого судді про скасування постанови про закриття провадження по справі; винесення постанови 26.10.2018 року Одеською місцевою прокуратурою №2 про відмову у задоволенні скарги щодо порушення слідчим Євдошенком О.В. та прокурором Урсаловим С.В. розумних строків розслідування кримінального провадження, яка була скасовано частково слідчим суддею; не розгляд прокуратурою Одеської області звернення [PERSON] від 19.03.2019 року. Саме зазначені незаконні дії та рішення, на думку позивача, є підставою для стягнення на її користь у солідарному порядку з ГУНП в Одеській області та прокуратури Одеської області моральну шкоду. Ухвалою суду від 20.05.2019 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Від представника позивача - адвоката Адабаш С.А. 07.06.2019 року надійшло клопотання про розгляд справи за участю сучасників справ, з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10.06.2019 року судом було призначено розгляд справи у загальному провадженні із призначенням підготовчого судового засідання. У зв`язку із поданням відзивів безпосередньо у день судового засідання, на судовому засіданні 21.08.2019 року представником позивача було заявлено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання з наданням часу на ознайомлення із матеріалами справи. Ухвалою суду від 11.12.2019 року було відмовлено у задоволені заяви представника [PERSON] по цивільної справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб слідчого Слідчого відділу Малиновського відділку поліції м. Одеси Євдошенко О. В., прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 Урсалова С.В. про відшкодування моральної шкоди, завданої службовою особою органу державної влади, , про залучення в якості третій особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] . У зв`язку із продовженням порушення прав позивачки 15.06.2021 року до суду подана заява про збільшення розміру позовних вимог ( т.2 а/с 57) згідно якої сума майнової шкоди була збільшена на 17000 гривень а сума моральної шкоди збільшена на 65000 грн. В якості обґрунтування продовження порушення прав позивачці була надані копії рішень якими ми були задоволені заяви [PERSON] про незаконність дій слідчого та прокурора щодо недотримання строків проведення досудового розслідування - ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2019 року по справі №522/15941/19 , ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2020 року по справі №522/6594/20, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2020 року по справі №522/9508/20; ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року по справі №522/15574/20, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2020 року по справі №522/18829/20, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року по справі №522/15465/20; ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 року по справі №522/22630/20, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2021 року по справі №522/23629/20, ухвали від 20 січня 2021 року по справі №522/18827/20. Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2021 року по справі №522/1094/21, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року по справі №522/7177/21, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року по справі №522/6991/21, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року по справі №522/8262/21. Згідно відзиву Прокуратури Одеської області ( т.1 а/с 52 ) позовні вимоги [PERSON] е необґрунтованими та недоведеними, а тому не визнається прокуратурою області, та представник прокуратури звертає уваги що прокуратура яка не знаходиться із позивачкою у договірних відносинах та її права не порушували а тому не є належною стороною спору. Також у відзиві зазначено що самими фактами винесення чисельних ухвал слідчими суддями якими задовольнялись скарги [PERSON] підтверджується належне забезпечення державою прав позивачки на відповідний контроль досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про відсутність необхідності у іншої сатисфакції порушених прав, які вже поновлені винесеними ухвалами. Згідно відзиву поданого Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області ( т.1 а/с 59) представник відповідача вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з підстав недоведеності факту спричинення державними органами моральної шкоди особі так як всі ухвалами, якими були скасовані відповідні рішення органів досудового розслідування не визначена протиправною бездіяльність посадових осіб а було здійснено законний контроль слідчими суддями органів досудового розслідування. Головне управління Національної поліції в Одеській області у відзиві ( т.1 а/с 85) було визначено про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог враховуючи що всі питання щодо можливих порушень під час досудового розслідування вирішуються слідчими суддями у порядку визначеному спеціальним законом ( Кримінальним процесуальним кодексом України) , сама [PERSON] відводів слідчим та прокурорам яки здійснюють безпосереднє досудове розслідування та контроль не заявлялось. Ухвалою суду від 21.07.2021 року було задоволено клопотання позивача та призначена по справі судово-психологічна експертиза для визначення чи є ситуація щодо прийняття незаконних рішень у кримінальному провадженні №12016160470001767 психотравмувальною для [PERSON] , чи завдана даними діями моральна шкода та чи можливо визначити розмір такої моральної шкоди ( т.2 а/с 150). Ухвалою суду від 22.11.2022 року підготовче провадження закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті. Як встановлено під час розгляду справи Слідчим відділом Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області /старшим слідчим Євдошенко О.В./ проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016160470001767 від 27.04.2016 за фактом протиправних дій приватного нотаріуса [PERSON]. під час виконання функцій державного реєстратора, внаслідок яких [PERSON] та її чоловіку завдано істотну матеріальну та моральну шкоду, що полягає у відчуженні належної їм квартири, внаслідок незаконної реєстрації права власності на неї та посвідчення договору її купівлі-продажу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснювали прокурори Одеської місцевої прокуратури № 2. Постановою Одеської місцевої прокуратури № 2 від 15.03.2019 у кримінальному провадженні визначено територіальну підслідність за слідчим відділом Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області та процесуальне керівництво у кримінальному проваджені на теперішній час проводять прокурори Одеської місцевої прокуратури № З (старший групи прокурорів Поломаний Ю.С.). У ході досудового розслідування слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області допитано як потерпілу [PERSON] щодо відомих їй правопорушеннях. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, слідчими неодноразово приймалось рішення про закриття зазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Так, постановою старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 12.12.2016 року, кримінальне провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.12.2016 року зазанену постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 12.12.2016 року, про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, було скасовано. Постановою старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 11.07.2017 року, кримінальне провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2017 року зазначену постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 11.07.2017 року, про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, було скасовано. 21.10.2017 року, старшим слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області також було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2017 року зазначену постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 21.10.2017 року, про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, було скасовано та надано вказівки органу досудового розслідування щодо проведення певних дій. 30.11.2017 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знов було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою першого заступника прокурора Одеської області Саулко О.І. від 05.01.2018 року, постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, було скасовано. Згідно зазначеної постанови, досудове розслідування проведено неповно та постанова про закриття кримінального провадження винесена незаконно. 16.03.2018 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знов було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2018 року зазначену постанову старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 16.03.2018 року, про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, було скасовано та надано вказівки органу досудового розслідування щодо проведення певних дій. Прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 Поломаним Ю. надано вказівки начальнику СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за даним кримінальним провадженням. 12.09.2019 року слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Диженко М.В. було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України. Згідно зазначеної ухвали суду, досудовим слідством вичерпано всі можливості доказування вини [PERSON] кримінального правопорушення, оскільки речових, документальних та інших будь-яких доказів скоєння кримінального правопорушення не встановлено. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В. від 25.11.2019 року ( справа № 522/15941/19) було задоволено скарга [PERSON] , [PERSON] на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Диженко М.В. від 12.09.2019 року про закриття кримінального провадження №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України та скасована постанова слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Диженко М.В. від 12.09.2019 року про закриття кримінального провадження №12016160470001767. За змістом ухвали слідчим суддею було встановлено, що вказівки, зазначені в ухвалах слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси, а також у вказівках прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 Поломаного Ю. начальнику СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в повному обсязі не виконані. Між тим, обов`язковість проведення таких слідчих дій обумовлена самим завданням кримінального провадження. В порушення вимог КПК України слідчим не виконані всі слідчі дії, направлені на проведення повного, всебічного, об`єктивного досудового розслідування. слідчий не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням №12016160470001767 від 27.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020р. зобов`язано уповноважених осіб - слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016160470001767 та прокурора Одеської місцевої прокуратури №3, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, здійснювати досудове розслідування і окремі процесуальні та слідчі дії у розумні строки, завершивши досудове розслідування протягом двох місяців з моменту отримання даної ухвали суду. 28.08.2020р. слідчим призначено оціночно - будівельну експертизу, а матеріали кримінального провадження направлено на адресу Одеського НДІСЕ МЮУ. 10.12.2020р. [PERSON] до Одеської прокуратури №3 направлено скаргу в порядку ст.308 КПК України, щодо недотримання розумних строків при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №12016160470001767. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2021р. задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора. Зобов`язано відповідальних осіб Одеської місцевої прокуратури №3 відповідно до вимог ст. 308 КПК України розглянути скаргу [PERSON] від 10.12.2020р. щодо недотримання розумних при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №12016160470001767. Листом від 28.04.2021р. Одеською місцевою прокуратурою №3 повідомлено, що питання про розумні строки вже вирішено ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, крім того, [PERSON] повідомлено, що прокурором з метою повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень слідчому було надано вказівки у кримінальному провадженні Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. від 27.05.2021 року (Справа № 522/8262/21 ) зміст повідомлення прокурора від 28.04.2021р. та заперечення прокурора надані до суду, в порушення ст. 308 КПК України не містять відомості про надання прокурором вищого рівня відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Вказані вказівки, відповідно до повідомлення прокурора від 28.04.2021р. та заперечень прокурора, також не були надані процесуальним керівником слідчому, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №12016160470001767. Відомості про винесення прокурором постанови про відмову у задоволенні заяви [PERSON] від 10.12.2020р. також відсутні. Таким чином, доводи [PERSON] , щодо не дотримання прокурором вимог ст. 308 КПК України під час розгляду її скарги від 10.12.2020р., знайшли свого підтвердження. У висновку експерта №21-5301 за результатами проведення судової психологічної експертиза ( т.2 а/с 174) зазначено, що ситуація щодо прийняття незаконних рішень , дій та бездіяльності , що досліджуються за справою, є психотравмувальною для [PERSON] , задала їй моральну шкоду( страждання ) орієнтованим розміром у 100000 гривень. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі №638/8278/19, при розгляді справи щодо стягнення на користь потерпілого моральної шкоди у зв`язку із незаконними діями, бездіяльністю органів досудового слідства, зазначені наступні правові висновки. «Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що "шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що "застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування". Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. З аналізу статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17 та інших. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із доведеності факту тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо ненадання відповіді на численні звернення [PERSON], неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, неодноразового прийняття слідчими СВ рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів, а тому дійшов правильного висновку про заподіяння у даному випадку моральної шкоди. [PERSON] моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих потерпілому, враховуючи вимоги розумності і справедливості. Доводи заявника про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого про закриття кримінального провадження не є підставою для висновку про порушення прав позивача та не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування є безпідставними, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України належних слідчих дій, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування». У даному випадку судом враховується той факт, що позивач звернувся із заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення 10.04.2016 року та 27.04.2016 року , лише після зобов`язання слідчим суддею, вказані відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань. Починаючи з 27.04.2016 року і до моменту розгляду даної справи тобто до 13.12.2022 року - біль п`яти з половиною років , органи досудового слідства не змогли . виконати покладені на них обов`язки та здійснивши повне дослідження всіх обставин винести відповідне рішення щодо обґрунтованого закриття провадження або направлення справи до суду з обвинувальним актом. За цей час шість разів ( ! ) виносились постанови про закриття кримінального провадження яки були скасовані слідчими суддями з підстав неповноти слідчих дій та необґрунтованості висновків. Крім того підставами для скасування постанов були навіть елементарні недотримання слідчими вказівок викладених керівництво та прокурорами . яки здійснювали нагляд за даним досудовим розслідуванням. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області, у вигляді неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, неодноразового прийняття слідчими СВ рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів. Одночасно із цим суд приходить до висновку,що і з боку прокурорів Прокуратури Одеської області не було належним чином організована робота по контролю за досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню, ігнорувались доводи потерпілої сторони та висновки слідчих суддів яки скасовували постанови про закриття кримінального провадження, та визначали обґрунтованість скарг щодо не дотримання прокурором вимог законодавства під час розгляду її скарг. У сукупності дані обставини надають суду змогу визначити встановленим факт грубого та системного порушення прав [PERSON] під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №12016160470001767, що є підставою , враховуючи правові висновки Верховного Суду по аналогічної справі, для встановлення факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди. Суд враховуючи як експертний висновок так і тривалість порушення прав ( більш ніж п`яти з половиною років ) , системність даних порушень , вважає що критеріям розумності та справедливості відповідає розмір моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, які підлягають стягненню з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України. Що стосується стягненню матеріальної шкоди у розмірі 42 000 гривень, яки визначені позивачем у вигляді судових витрат витрачених на подання чисельних скарг до слідчих суддів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даних позовних вимог з наступних підстав. Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Отже судові витрати ( як судовий збір так і витрати на правову допомогу ) не є матеріальною шкодою, і не можуть бути стягнути у порядку відшкодування матеріальної шкоди. Порядок відшкодування витрат у кримінальному провадженні визначений у Кримінальному процесуальному кодексі України ( далі КПК ). Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК). Оскільки в ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 зробила висновок, що в разі заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Порядок стягнення судових витрат у цивільному процесі врегульовано ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial