Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Стислий виклад заяви про призначення недієздатній особі опікуна. Заявник [PERSON] , скориставшись канцелярією, 16.11.2022 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 15373, в якій просить суд ухвалити рішення про усиновлення ним [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із зміною прізвищ усиновлених ним малолітніх дітей з « [PERSON] », « [PERSON] » на « [PERSON] », « [PERSON] » відповідно та по батькові усиновлених ним малолітні дітей з « [PERSON] » « [PERSON] » на « [PERSON] », « [PERSON] » відповідно, а також внесенням відповідних змін до актових записів про народження усиновлених ним малолітніх дітей, вказавши його батьком. Заяву обґрунтовано тим, що 10.06.2020 року було зареєстровано шлюб між заявником [PERSON] та заінтересованою особою 1 [PERSON] , яка має двох малолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтв про народження малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та відповідних актових записів про їх народження, матір`ю цих дітей є заінтересована особа 1 [PERSON] , а батьком записаний [PERSON] , українець, громадянин України. Заявник [PERSON] зазначає, що такий запис про батька цих дітей у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем заінтересованої особи 1 [PERSON] як їх матері, а ім`я та по батькові цих дітей записано за вказівкою матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки остання народила цих дітей не перебуваючи у шлюбі й не було заяви батька про визнання свого батьківства. У свою чергу заінтересована особа 1 [PERSON] після укладення шлюбу із заявником [PERSON] , народивши вже за час цього шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , після чого, а саме 19.10.2022 року подала до Служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області заяву, в якій зазначила про те, що дає згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] двох своїх малолітніх дітей дитини - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] також зазначає, що він є здоровим, до кримінальної відповідальності не притягувався, має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а також має стабільний дохід як діючий військовослужбовець, він створив належні умови для проживання, виховання, фізичного та розумового розвитку зазначених малолітніх дітей поряд із вже їх із заінтересованою особою 1 [PERSON] малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Висновком Органу опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області від 24.10.2022 року за вих. № 03-18/84 встановлено доцільність усиновлення заявником [PERSON] малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки таке усиновлення відповідає їх інтересам. Відтак, заявник [PERSON] просить на підставі статей 207, 212, 217, 229 СК України заяву задовольнити. Заяви та клопотання учасників справи. Заявник [PERSON] , скориставшись канцелярією, 30.11.2022 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про зміну окремих положень поданої ним раніше заяви у порядку окремого провадження про усиновлення дітей, що була зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 16100, в якій уточнив окремі питання, необхідні, на його переконання, для ухвалення об`єктивного та законного рішення у цій справі, а також уточнив коло заінтересованих осіб у цій справі. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.11.2022 року вищевказану заяву про усиновлення дітей прийнято до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) її учасників. Судове засідання щодо розгляду справи призначено на 08.12.2022 року о 14:15 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, з урахуванням особливостей, визначених у статтях 294, 313 ЦПК України. Задля забезпечення таємниці усиновлення розгляд даної справи ухвалено проводити у закритому судовому засіданні. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного закритого судового засідання по їх справі у порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] у призначене судове засідання з`явився, а також забезпечив явку свого уповноваженого представника - адвоката Зелика Б.Б. (ордер на надання правничої допомоги від 07.12.2022 року серія ВС № 1174246 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 002437 від 04.08.2022 року, оригінал та належно засвідчена копія знаходяться у матеріалах справи), обоє заяву про усиновлення дітей підтримали, просили таку задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ній були викладені, з урахуванням також поданої заяви про зміну окремих її положень. Заінтересована особа 1 [PERSON] у призначене судове засідання з`явилася, підтвердила свою попередньо надану згоду на усиновлення заявником [PERSON] двох її малолітніх дітей із подальшим внесенням змін до актових записів про їх народження, відтак заяву [PERSON] про усиновлення цих дітей підтримала, просила таку задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ній були викладені, з урахуванням також поданої заяви про зміну окремих її положень. Заінтересована особа 2 Служба у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області у призначене судове засідання забезпечила явку уповноваженої представниці - юриста служби у справах дітей Кухар З.Р., яка проти задоволення заяви [PERSON] про усиновлення дітей не заперечувала, вважала таку у повній мірі підставною й обґрунтованою. Заінтересована особа 3 Стрийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у призначене судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки такого представника суд не повідомляв, жодних заяв чи клопотань з приводу відкладення судового розгляду цієї справи або ж її розгляду за відсутності такого представника до суду не подавав. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, наданих Верховним Судом України, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, заявник [PERSON] та заінтересована особа 1 [PERSON] з 10.06.2020 року перебувають у шлюбі, котрий був зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що було складено актовий запис № 813. Зазначена обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 10.06.2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (копія міститься у справі, а. с. 7, 43). Судом встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі у заявника [PERSON] та заінтересованої особи 1 [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 03.06.2021 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у відповідності до складеного актового запису про народження № 140 (копія міститься у справі, а. с. 27, 63), однак у цієї заінтересованої особи ще є двоє дітей, народжених до вказаного шлюбу з заявником [PERSON] , а саме дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 27.01.2014 року Стрілківською сільською радою Стрийського району Львівської області у відповідності до складеного актового запису про народження № 4 (копія міститься у справі, а. с. 16, 52), та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 01.03.2016 року виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області у відповідності до складеного актового запису про народження № 2 (копія міститься у справі, а. с. 18, 54). Обоє цих дітей народжені заінтересованою особою 1 [PERSON] , яка не перебувала у шлюбі, й при цьому була відсутня спільна заява батьків, або ж заява батька або рішення суду, зв`язку з чим записи про батька обох цих дітей - [PERSON] , українця, громадянина України, у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем [PERSON] як їх матері, а ім`я та по батькові обох цих дітей було записано за вказівкою останньої у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України. Судом встановлено й те, що заявник [PERSON] є уродженцем с. Майорщина на даний час Лебенського району Полтавської області, з середньою спеціальною освітою, фізично здоровий, до кримінальної відповідальності не притягався, колишній командир бойової машини-командира відділення 8 механізованої роти з механізованого батальйону військової качатини [NUMBER] , звільнений 29.09.2022 року з військової служби в запас за підпунктом «г» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений із списків особового складу зазначеної частини, у певні періоди неодноразово брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, зарахований до військового оперативного резерву першої черги на посаду командира бойової машини-командира відділення [NUMBER] . На даний час заявник [PERSON] разом із заінтересованою особою 1 [PERSON] , їх малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а також двома малолітніми дітьми зазначеної заінтересованої особи - дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , фактично проживають [ADDRESS] , де винаймають житло, усі разом ведуть спільне господарство, є однією сім`єю. У свою чергу заінтересована особа 1 [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з дислокацією у м. Стрий Львівської області, у званні старшого солдата. Сукупний із заявником [PERSON] дохід за шість місяців станом на кінець жовтня 2022 року складав 42 165 грн. 54 коп.. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.10.2022 року (копія міститься у справі, а. с. 26, 62), проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. Санітарний стан квартири задовільний, у приміщенні чисто, затишно, наявні усі необхідні меблі та побутова техніка. До квартири підведено газопостачання, електропостачання та водопостачання. Житлова кімната облаштована необхідними меблями для користування та побутовою технікою. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям, а для їх повноцінного проживання та виховання створено належні умови. Відповідно до заяви від 19.10.2022 року,посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Мокрицькою Н.В. та зареєстрованої у реєстрі за номером: 626 (копія міститься у справі, а. с. 22, 58), заінтересована особа [PERSON] дала згоду на усиновлення її малолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , її чоловіком - заявником [PERSON] , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, з правом зміни прізвища цих дітей. З висновку Органу опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області від 24.10.2022 року № 03-18/84 «Про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дітей - малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] » (копія міститься у справі, а. с. 28, 64) вбачається, що зазначений орган опіки та піклування вважає, що усиновлення заявником [PERSON] малолітніх дітей заінтересованої особи 1 [PERSON] , а саме дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам цих дітей. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом статей 207, 208 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновленою може бути дитина В силу статей 211, 212 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 КК України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно із ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до положень ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. В силу ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В силу ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно частин 2, 3, 4 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Так, згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В силу ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. За змістом ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93) Європейський Суд з прав людини зазначив, що норма права щодо способу захисту гарантують на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Європейський Суд з прав людини вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У свою чергу, у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за цією Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі (§ 75 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02). Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи встановлені обставини справи, суд констатує, що підстав для визнання заявника [PERSON] таким, що не може бути усиновлювачем малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Окрім того, заінтересвана особа 1 [PERSON] , як мати зазначених малолітніх дітей та дружина заявника [PERSON] , надала свою обов`язкову згоду на усиновлення зазначених дітей. Отже, як встановлено судом, при наданні заявником [PERSON] заяви про усиновлення, а також Ораном опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області висновку про доцільність усиновлення й відповідність його інтересам малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дотримано вимоги наведеного вище законодавства України. Крім того відповідає таким вимогам й подана заява [PERSON] про усиновлення, а тому визнається судом такою, що відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що усиновлення малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним і не суперечить вимогам законодавства України, а також є таким, що відповідає інтересам цих дітей. Щодо розподілу судових витрат у справі. За замістом ч. 4 ст. 314 ЦПК України усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Відтак, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявником [PERSON] судового збору за подання ним до суду заяви про усиновлення дітей, слід залишити за останнім, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Outcome: approved