Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» 28.06.2022 року звернулось до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2019 року у розмірі 25 162,73 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) на суму 25 162,73 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 2481,00грн. Позов мотивовано неналежним виконанням за зобов`язанням за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2019 року. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2019 року. щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. 19.07.2022 представником позивача подано відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги визнає частково, а саме заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2019 року у розмірі 4 269,73 грн., яка є тілом кредиту, оскільки кредитні кошти у заявленому позивачем розмірі в сумі 25 162,73 грн. не отримував, розмір процентної ставки не погоджував, також не отримував і примірник кредитного договору, а проценти нараховані позивачем щомісячно включались у тіло кредиту, внаслідок чого тіло постійно збільшувалось. 11.08.2022 представником відповідача подано відповідь на відзив. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з мотивів, викладених у відзиві. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2019р. між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» зобов`язувалось відкрити [PERSON] поточний рахунок у гривні та надати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12-36). Позивач у позові стверджував, що кредитний ліміт відповідачу було встановлено у розмірі 25 000 грн., однак чи видано йому було в межах максимально встановленої кредитної суми кредитні кошти, позивач не зазначив, як і не надав окремого доказу наявності таких коштів із зняттям їх відповідачем-позичальником. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав анкету заяву до договору про надання банківських послуг і витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) (а.с.12-36). У заяві підписаної [PERSON] (а.с.12) зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Разом з тим, в самому змісті заяви відповідача, ні суми кредиту, чи кредитного ліміту, ні відсоткової ставки не визначалось, однак позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити ліміт на вказану у додатку суму (а.с.12). Додатком №10 до Умов «Паспорт споживчого кредиту» (а.с.32-34), який є загальним та типовим, а не додатком укладеним саме з позичальником [PERSON] , ліміт кредиту вказується кредитором від 0грн. до 100000грн. Тому, доводи сторони позивача, що ним встановлено кредитний ліміт саме у 25000 гривень відповідачу, є недоведеним перед судом, а зняття коштів на таку суму позичальником, не підтверджено і розрахунком поданим позивачем до позову. Так, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість по договору від 05.07.2019 року, у відповідача існує заборгованість станом на 09.02.2022р. у розмірі 25 162,73 грн. (а.с.9-11), з яких саме 25 162,73 грн. - тіло кредиту. Разом з тим, Умови і правила які розміщені на сайті банку, чинні з 04.07.2019р. (а.с.15) передбачали обов`язки позичальників оплачувати відсотки за користуванням кредитних коштів, такі відсотки передбачені і в додатку №10 у розмірі 38.4% річних, як фіксовані. У поданому розрахунку відсоткова ставка банком у розмірі 38.4% річних (а з 01.09.2020р. - 37.2%) застосовується також, однак як вірно зазначив представник відповідача, заборгованості по нарахованих відсотках у розрахунку відсутня, натомість щомісячно є збільшення тіла кредиту як поточної заборгованості до 09.11.2021р., а з цього часу ці кошти враховані на прострочену заборгованість по тілу кредиту. Звідси, починаючи з 13.07.2019р. по 09.02.2022р. позивач в рахунок кредитного ліміту по картці, почав списувати заборгованість по відсотках в рахунок тіла позики, що складає, як доводила сторона відповідача, суму 20893.60грн. (а.с.58), і при такому списанні коштів та збільшення тіла кредиту, на цю суму боргу знову нараховувались %. Предметом позовних вимог стягнення відсотків - не заявлено. Отже, суд надає оцінку в межах заявлених вимог, тобто перевіряючи наявність заборгованості за тілом кредитних коштів. Натомість у відзиві на позов представник банку вказав, що за пп.4.23 п.4 р.2 Умов обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», в редакції з 05.07.2019р., при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів встановлено, що кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. А тому, при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank позивачем збільшено тіло кредиту. Однак, такого пункту 4.23 п.4 р.2 немає в наданих позивачем Умовах, окрім того надано не Умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», а Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» в редакції 04.07.2019р. Ознайомившись з розділом 2 пунктом 4 (права та обов`язки сторін - з п.4.1.1 по 4.4.8), судом не знайдено обумовлені права банку на те, що кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Тому, доводи в цій частині позову та відзиву на позов є голослівними, позивачем недоведені. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, судом встановлено, що між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок підписаної Анкети-заяви, яка не містила ні суми кредиту, ні розміру кредитного ліміту, ні відсоткової ставки та Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», в редакції з 04.07.2019р., з додатками. Підсумовуючи викладене, доводи сторони відповідача, що договір є неукладеним, хоча такий укладався позичальником з використанням електронного цифрового підпису, що не отримано письмовий примірник договору, хоча доступ до нього у позичальника був через мобільний додаток, є помилковими і не враховуються судом. Отже судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти (тіло кредиту) в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ "Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму 4269.73грн., яку відповідач і визнає. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2481грн. (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial