Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про скасування державної реєстрації прав та просила скасувати рішення реєстратора приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни про реєстрацію обтяження права приватної власності в Єдиному реєстру іпотек запису на об`єкт квартиру, що знаходиться [ADDRESS] що їй належить на праві приватної власності. На обґрунтування позову посилалася на таке. 21.09.2011 р. було укладено договір купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карпенко В. В. за реєстром № 3675, де [PERSON] продав, а Позивач придбала у власність квартиру що знаходиться за [ADDRESS] , що складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 38,4 кв.м, загальною площею 56,9 кв.м. , та 03.10.2011 р. зареєструвала своє право власності в КП Київське міське БТІ . Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.2011 р., приватним нотаріусом Карпенко В. В. під час вчинення дій при купівлі Позивачем зазначеної вище квартири, було перевірено відсутність заборони відчуження (арешту) квартири, що підтверджувалось Витягом №33039870 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 вересня 2011 року, про що зазначено в п.6 Договору купівлі-продажу від 21.09.2011 року, а 03.10.2011 року було проведено державну реєстрацію права власності. 16.02.2012 р. Позивач зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 08.08.2013 р. Позивач звернулась до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, але 29.08.2013 р. отримала відмову, з якої позивачу стало відомо про перебування даної квартири в Державному реєстрі іпотек. Проте, під час укладання договору купівлі-продажу попереднім власником [PERSON] було надано нотаріусу оригінали документів про вилучення 20.11.2011 р. з відповідних державних реєстрів записів стосовно даної квартири як об`єкту іпотеки. Під час вчинення договору купівлі-продажу нотаріусом було перевірено відсутність заборони відчуження (арешту) квартири, що підтверджувалось відповідним витягом з Реєстру, та про що зазначено і в Договорі. Як стало відомо Позивачу, що між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено 19 червня 2006 року договір кредиту ML-007/511/2006. Цим же днем було укладено договір іпотеки № PCL-007/511/2006/1 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та майновим поручителем [PERSON] . У відповідності до ст. 3.1 Договору Іпотеки № PCL-007/511/2006/1 від 19 червня 2006 року визначено, що Предметом іпотеки за цим Договором є квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить на праві приватної власності Іпотекодавцю, що підтверджується Договором Купівлі-продажу, посвідченим Київською державною нотаріальною конторою №1 від 20.07.2000р. Номер №16-1306, зареєстрована в Київському міському БТІ в реєстраційній книзі № 302-286 під реєстраційним номером №4332. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки №194598730 від 20.12.2019 року мають наступну хронологію: - 19.06.2006 реєстратором: Приватний нотаріус Тверська І.В. на підставі договору іпотеки, 3731, 19.06.2006 року було внесено обтяження, де Іпотекодержателем є АКБ «Райффайзенбанк Україна», а іпотекодавцем [PERSON] (майновий поручитель - померла у 2008р.) а боржник за основним договором є [PERSON] ; - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1-320, 13.02.2009 року, Київська державна нотаріальнаконтора № 4, 28.04.2011 року зареєстрував право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] .; - 13.11.2010 року реєстратором: Приватний нотаріус Бондар І.М. вчинила зміну обтяжень, а саме підставу обтяжень та вказала: «договір іпотеки, 3731, 19.06.2006, ПН КМНО Тверська І.В. змінено на договір про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010. Додано об`єкт обтяження, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] .. Змінено Іпотекодержателя з АКБ «Райффайзенбанк Україна» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна на підставі договору про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010 року посвідчений ДМНО Бондар І.М.; - 28.04.2011 року [PERSON] зареєстрував право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . в порядку спадкування.; - 20 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гнідюк О.Б. на підставі ст 74 ЗУ « Про нотаріат» та у зв`язку з припиненням договору іпотеки № PCL-007/511/2006/1 від 19 червня 2006 року знято заборону відчуження нерухомого майна з квартири [ADDRESS] , накладену 10 червня 2006 року. Та вилучено запис. (згідно витягів з Державного реєстру іпотек (реєстрація вилучення запису) №32242683, №32242698, №32242665, №32242615 від 20 липня 2011 року, на підставі заяви-листа 107/2 від 05 липня 2011 року ПАТ ОТП Банк приватним нотаріусом Гнідюк О.Б. вилучений запис з реєстру іпотек 3351980,3352021, про обтяження спірної квартири іпотекою. ). Дії приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. не визнавались неправомірними та такий запис про вилучення не скасовувався у встановленому законом порядку. [PERSON] з 03.10.2011 року на підставі договору купівля-продажу, 3675, 21.09.2011, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карпенко В. В. зареєстровано право приватної власності квартиру загальною площею 56.90, житлова(кв.м):38.40, що знаходиться в [ADDRESS] . 03.10.2011 року право приватної власності на квартиру [PERSON] було припинено у зв`язку з набуттям права власності [PERSON] . 27.04.2012 року реєстратор Приватний нотаріус Бондар І.М., яка наділена правом доступу до реєстрів з нерухомості, не перевіривши інформацію щодо власників, раніше внесених відомостей внесла за відомо неправдиву інформацію що-до майна, де вказала іпотекодавцем [PERSON] та вказала підставу обтяження «Договір іпотеки, 3731, хоча своїми же діями змінювала підставу з договору іпотеки на договір про відступлення права вимоги (дія 13.11.2010 року, реєстраційний номер 3352021) Виходячи з фактичних обставин Позивач, набував право приватної власності за договором купівлі продажу укладеного та посвідченого приватним нотаріусом без обтяжень та у Власника, таким чином є добросовісним Власником свого майна. Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлені судом обставини Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Карпенко В. В. за реєстром № 3675, [PERSON] продав, а Позивач придбала у власність квартиру [ADDRESS] , що складається з двох кімнат, житловою площею 38,4 кв. м, загальною площею 56,9 кв. м. Згідно з пунктом 6 зазначеного договору, відсутність заборони відчуження (арешту) квартири підтверджується витягом № 33039870 з Єдиного реєстру заборон відчуження об&apos;єктів нерухомого майна від 21 вересня 2011 року. 03 жовтня 2011 року Позивач зареєструвала своє право власності у КП «Київське МБТІ», що підтверджується витягом від 03 жовтня 2011 року № 31522472. 16 лютого 2012 року Позивач зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Максименко Л. А. від 29 серпня 2013 року № 5410024 за результатом розгляду заяви Позивача відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру з посиланням на те, що на підставі договору іпотеки від 19 червня 2006 року № 3731 зазначене нерухоме майно знаходиться в іпотеці, боржником за основним зобов`язанням є [PERSON] . Так, 19 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна») та [PERSON] укладений кредитний договір № ML-007/511/2006, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 147 600,00 дол. США на умовах, визначених вказаним договором, строком до 21 червня 2021 року. Відповідно до договору іпотеки від 19 червня 2006 року № PCL-007/511//2006/1, укладеного між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] (померла в 2008 році) , посвідченого приватним нотаріусом Тверською І. В. за реєстром № 3733, на забезпечення виконання кредитного зобов&apos;язання [PERSON] в іпотеку банку [PERSON] передано нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 19 червня 2006 року приватний нотаріус Тверська І. В. як державний реєстратор внесла запис про зазначену квартиру (як об&apos;єкт обтяження) до Державного реєстру іпотек, згідно з яким іпотекодержателем є АКБ «Райффайзенбанк Україна», іпотекодавцем - [PERSON] , боржником за основним зобов&apos;язанням - [PERSON] .. Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як покупцем та ПАТ «ОТБ Банк» як продавцем, банк продав товариству заборгованість за зазначеним кредитним договором № ML-007/511/2006 щодо боржника [PERSON] . Також судом встановлено, що 20 липня 2011 року з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборони відчуження об&apos;єктів нерухомого майна на підставі заяви-листа ПАТ «ОТП Банку» від 05 липня 2011 року за № 107/2 був вилучений запис стосовно заборони відчуження квартири [ADDRESS] . Будь-яких доказів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо переходу іпотечного зобов`язання від АКБ «Райффайзенбанк Україна» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» чи ЗАТ «ОТП Банк» подано не було та і відповідно до відомостей з інформаційної довідки судом не встановлено. 27.04.2012 року реєстратор Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., внесла інформацію що-до майна, де вказала іпотекодавцем [PERSON] та вказала підставу обтяження «Договір іпотеки, 3731, хоча своїми же діями змінювала підставу з договору іпотеки на договір про відступлення права вимоги (дія 13.11.2010 року, реєстраційний номер 3352021). Договір на який посилається Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. є договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як покупцем та ПАТ «ОТБ Банк», а не договір укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» між ЗАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Норми права, які регулюють спірні правовідносини та законодавство які взято при винесенні рішення. - ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення реєстраційних дій); - ПОСТАНОВА КАБІНЕТ МІНІСТРІВ УКРАЇНИ від 22 червня 2011 р. № 703 \Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 868 від 17.10.2013\ Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Ця постанова набирає чинності з 1 січня 2012 року.); - Наказ МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 02.08.2011 N 1936а/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 р. за N 963/19701 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 2175/5 ( z1643-14 ) від 26.12.2014) «Про затвердження Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; - Закон України«Про нотаріат» в редакції чиній на дату проведення реєстраційних дій; - Наказ МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 03.03.2004 N 20/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; - Наказ МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 22.02.2012 № 296/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; - Закон України «Про іпотеку» в редакції чинній на винекнення правовідносин; - Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року). Так, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010) визначає, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Статею. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010) визначено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав; Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Стаття 3. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010) Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Частиною 2 статті 3 цього з Закону визначено, що Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Стаття 4. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010) Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Стаття 24. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010) У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: об`єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; Стаття 28 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення змін до реєстру 16.03.2010). Нотаріус при здійсненні нотаріальних дій користується інформацією з Державного реєстру прав, порядок доступу ( z0963-11 ) до якого встановлює Міністерство юстиції України. Постановою КМУ від 22 червня 2011 р. № 703 \Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 868 від 17.10.2013\ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. п. 56. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у разі проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. п.57. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видача нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передача заставної, видача дубліката заставної проводяться відповідно до вимог закону, цього Порядку та з урахуванням особливостей, зазначених у цьому розділі. п. 60. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації відступлення прав за іпотечним договором заявник подає органові державної реєстрації прав документи, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком;рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. п.67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення органу досудового слідства щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; договір, укладений у порядку, встановленому законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; закон, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; інші акти. п 70. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень зазначено, що у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем його розташування орган державної реєстрації прав, який проводив таку реєстрацію, передає документи, що зазначені у пункті 22 цього Порядку, органові державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мінюстом, для долучення їх державним реєстратором до відповідної реєстраційної справи. Наказом МЮУ від 02.08.2011 №1936а/5 було затверджено «Порядок доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» Цей Порядок визначає умови та підстави доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) при здійсненні нотаріальних дій який надавав можливість приватним нотаріусам використовувати інформацією про зареєстровані речові права,їх обтяження на об`єкт нерухомого майна, що міститься у Державному реєстрі прав, здійснюється користувачем виключно при здійсненні нотаріальних дій щодо цього об`єкта нерухомого майна. Відповідно до ст.2, 7 Закону України «Про нотаріат» Правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України ( 254к/96-ВР ), цей Закон, інші законодавчі акти України. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. Відповідно до ст.13-1. Закону України «Про нотаріат» Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Відповідно до ст. 55Закону України «Про нотаріат» Угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна,обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. Іпотечні договори, предметом іпотеки за якими є нерухомість, яка належить третім особам і стане власністю іпотекодавця після укладання такого договору, посвідчуються до моменту оформлення встановленого законодавством документа про право власності іпотекодавця на нерухомість. Після оформлення встановленого законодавством документа про право власності іпотекодавця на нерухомість, що є предметом іпотеки, іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на нерухомість. Якщо іпотечним договором передбачено накладення заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, нотаріус накладає таку заборону за повідомленням іпотекодержателя. Відповідно до ст.73Закону України «Про нотаріат» Нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження за повідомленням іпотекодержателя. Відповідно до ст.74Закону України «Про нотаріат» Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Наказом МЮУ від 03.03.2004 № 20/5 затверджено Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» п. 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених Законом України "Про нотаріат" ( 3425-12 ) та іншими актами законодавства України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених Законом ( 3425-12 ). п 22. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом посадової (уповноваженої на те) особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи викреслене. п. 38. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що Правочини про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому. При посвідченні правочинів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони правочину про відчуження майна,обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. п. 91. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що договори застави (іпотеки) нерухомого майна (нерухомості) підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення іпотечного договору проводиться за місцезнаходженням нерухомості, яка є предметом іпотеки, або за місцезнаходженням іпотекодержателя чи іпотекодавця. п. 102. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що одночасно з посвідченням договору про іпотеку нотаріус, якщо це передбачено договором, накладає заборону на відчуження предмета іпотеки за правилами, викладеними в розділі 26 цієї Інструкції, де визначено що Нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна та земельної ділянки, а також за місцем державної реєстрації транспортного засобу або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону щодо відчуження цього майна (майнових прав на нерухоме майно) (п.250) Наказом МЮУ 22.02.2012 № 296/5 було затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так,відповідно до Глави 1 Положення про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Главою 13 Положення про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Главою 15Положення про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в супереч вимогам діючого законодавства, а саме ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення реєстраційних дій); Постанови КМУ від 22 червня 2011 р. № 703Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Наказу МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 02.08.2011 N 1936а/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 р. за N 963/19701 «Про затвердження Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; Закону України«Про нотаріат» в редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій; НаказуМЮУ 03.03.2004 N 20/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; Наказу МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 22.02.2012 № 296/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на виникнення правовідносин, знаючи, що АКБ «Райффайзенбанк Україна», ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та і первісний боржник - [PERSON] , майновий поручитель [PERSON] зареєстровані територіально в м. Києві, що не підпадає під дію територіального округу нотаріуса не мала права вчиняти будь які дії стосовно предмету іпотеки що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Окрім цього досліджуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яку б мала приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна також досліджувати та перевіряти на день змін 13.11.2010 року де Приватний нотаріус Бондар І.М. вчинила зміну обтяжень, а саме підставу обтяжень та вказала: «договір іпотеки, 3731, 19.06.2006, ПН КМНО Тверська І.В. змінено на договір про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010. Додано об`єкт обтяження, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] .. Змінено Іпотекодержателя з Райффайзенбанк Україна на ТОВ «ОТП Факторинг Україна на підставі договору про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010 року посвідчений ДМНО Бондар І.М., але такого договору не існує, адже за цим договором було відступлення права вимоги ПАТ «ОТП Банк» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а не АКБ «Райффайзенбанк Україна» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що дає підстави вважати суду в безпідставності та незаконності дій вчинених 13.11.2010 та 27.04.2012 року в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна,що знаходиться за адресою [ADDRESS] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Таким чином, суд дослідивши дані обставини приходить до висновку, що внесені зміни в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна,що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме: 13.11.2010 року де реєстратором: Приватним нотаріус Бондар І.М. вчинила зміну обтяжень, а саме підставу обтяжень та вказала: «договір іпотеки, 3731, 19.06.2006, ПН КМНО Тверська І.В. змінено на договір про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010. Додано об`єкт обтяження, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] .. Змінено Іпотекодержателя з Райффайзенбанк Україна на ТОВ «ОТП Факторинг Україна на підставі договору про відступлення права вимоги, 8676, 05.11.2010 року посвідчений ДМНО Бондар І.М, та рішення від 27.04.2012 року реєстратор Приватний нотаріус Бондар І.М., яка наділена правом доступу до реєстрів з нерухомості, не перевіривши інформацію щодо власників, раніше внесених відомостей, де вказала іпотекодавцем [PERSON] та вказала підставу обтяження «Договір іпотеки, 3731, хоча своїми же діями змінювала підставу з договору іпотеки на договір про відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги яки їй був достеменно відомий та стороною правочину не був первісний іпотекодержатель (дія 13.11.2010 року, реєстраційний номер 3352021) не відповідають вимогам законодавства та такі рішення реєстратора підлягають скасуванню. З огляду на це і подальші дії щодо рішення та вчинення змін у Державному реєстрі - які є похідними - теж вчинені з грубим порушенням вимог чинного законодавство. Щодо правомірності набуття Позивачем права власності на квартиру. 21.09.2011 р. було укладено договір купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карпенко В.В. за реєстром № 3675, де [PERSON] продав, а Позивач придбала у власність квартиру що знаходиться за [ADDRESS] , що складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 38,4 кв.м, загальною площею 56,9 кв.м. , та 03.10.2011 р. зареєструвала своє право власності в КП Київське міське БТІ . Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.2011 р., приватним нотаріусом Карпенко В.В. під час вчинення дій при купівлі Позивачем зазначеної вище квартири, було перевірено відсутність заборони відчуження (арешту) квартири, що підтверджувалось Витягом №33039870 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 вересня 2011 року, про що зазначено в п.6 Договору купівлі-продажу від 21.09.2011 року, а 03.10.2011 року було проведено державну реєстрацію права власності. 16.02.2012 р. Позивач зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформацій про зміни 19.06.2006 реєстратором : Приватний нотаріус Тверська І.В. на підставі договору іпотеки, 3731, 19.06.2006 року було внесено обтяження , де Іпотекодержателем є Райффайзенбанк Україна, а іпотекодавцем [PERSON] (майновий поручитель) а боржник є [PERSON] . [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1-320, 13.02.2009 року, Київська державна нотаріальна контора № 4, 28.04.2011 року зареєстрував право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . 28.04.2011 року [PERSON] зареєстрував право приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . в порядку спадкування. Так як іпотекодержателем (майнової поруки) за договором іпотеки 3731, 19.06.2006 року АКБ «Райффайзенбанк Україна», а іпотекодавцем [PERSON] (майновий поручитель) а боржник є [PERSON] , змін щодо іпотекодавця не вносили інших, та з урахуванням того що [PERSON] в порядку спадкування набув у власність предмет іпотеки, який не був на день оформлення обтяжений іпотекою АКБ «Райффайзенбанк Україна», а в подальшому взагалі відбулися змінив в іпотекодержателю за реєстром з АКБ «Райффайзенбанк Україна» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», хоча насправді за договором відступлення з даними сторонами не укладався, суд вважає що ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» де передбачено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою не може бути застосована в даному випадку. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З урахуванням наведеного, а також встановивши, що ПАТ «ОТП Банк», а також ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не набув статусу кредитора, а тимпаче статусу іпотекодержателя, відомостей в реєстрі не відображено, то на ці правовідносини і не може поширюватися дія статті 23 Закону України «Про іпотеку», так як кредитором та іпотекодержателем був АКБ «Райффайзенбанк Україна». Очевидним є те, що відступлення права АКБ «Райффайзенбанк Україна» не здійснював а ні ПАТ «ОТП Банк», а також ТОВ «ОТП Факторинг Україна», про що вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що 21.09.2011 р. було укладено договір купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карпенко В.В. за реєстром № 3675, де [PERSON] продав, а Позивач придбала у власність квартиру що знаходиться за [ADDRESS] , що складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 38,4 кв.м, загальною площею 56,9 кв.м. , та 03.10.2011 р. зареєструвала своє право власності в КП Київське міське БТІ було вільним від обтяжень, а тому є добросовісним набувачем, так як Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.09.2011 р., приватним нотаріусом Карпенко В.В. під час вчинення дій при купівлі Позивачем зазначеної вище квартири, було перевірено відсутність заборони відчуження (арешту) квартири, що підтверджувалось Витягом №33039870 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 вересня 2011 року, про що зазначено в п.6 Договору купівлі-продажу від 21.09.2011 року, а 03.10.2011 року було проведено державну реєстрацію права власності. Так, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації. З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно. Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Етапами державної реєстрації речового права є перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмова у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (пункт 4 частини першої статті 18 вказаного Закону у тій же редакції). Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункти 1-2 частини третьої статті 10 того ж Закону у відповідній редакції). Велика Палата в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі 922/3537/17 вказала, що «добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень» (п. 38 постанови). Такого ж висновку дійшли Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 487/1398/15, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 905/2947/17. Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)) Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа,яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі No922/3537/17 (провадженняNo12-127гс19). Постанова ВП ВС від 15 червня 2021 року, справа No922/2416/17, провадження No12-44гс20. Європейський суд з прав людини послідовно стверджує, що «легалізація передачі права власності на квартиру шляхом процедури реєстрації, спеціально спрямованої на надання додаткової безпеки власнику титулу, відноситься до виключної компетенції держави. Оскільки численні регуляторні державні органи дозволили перехід права власності, то потреба виправити їх минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються» (рішення від 05 листопада 2002 року у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява № 36548, п. 58; рішення від 24 травня 2007 року у справі «Радчиков проти Росії», заява № 65582/01, п. 50; рішення від 13 грудня 2007 року у справі «Гаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40; рішення від 11 червня 2009 року у справі «Трго проти Хорватії», заява № 35298/04, п. 67; рішення від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, п. 71; рішення від 06 грудня 2011 року у справі «Гладишева проти Росії», заява № 7097/10, п. 79; рішення від 29 січня 2015 року у справі «Столярова проти Росії», заява № 15711/13, п. 48; рішення від 17 листопада 2016 року у справах «Пчєлінцева проти Росії», заява № 47724/07, п. 98 та «Поняєва та інші проти Росії», заява № 63508/11, п. 53; рішення від 09 липня 2019 року у справі «Ольховський проти Росії», заява № 53716/17, п. 27). Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю, то на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 992.40 грн. На підставі викладеного, ст. ст.11, 15, 16, 328 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час внесення реєстраційних дій); Постанова КМУ від 22 червня 2011 р. № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; НаказуМЮУ02.08.2011 N 1936а/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2011 р. за N 963/19701 «Про затвердження Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; Закону України«Про нотаріат» в редакції чинній на дату проведення реєстраційних дій; НаказуМЮУ 03.03.2004 N 20/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; НаказуМЮУ 22.02.2012 № 296/5 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року).

Outcome: approved