Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третьої особи: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 10378,75 гривень на відшкодування завданої майнової шкоди та покласти на неї відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи. Свої вимоги мотивує тим, що 29.05.2018 його дружина [PERSON] , рухаючись по дорозі в напрямку села Надіїв по вулиці Полуботка з дотриманням правил дорожнього руху, керувала транспортним засобом марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] . У той час на зустріч зазначеному автомобілю рухались три великі рогаті корови. Нічого не підозрюючи і не очікуючи небезпеки при наближенні транспортного засобу до тварин і порівнянні з ними, його дружина продовжила рух з малою швидкістю (не більше 30 км/год). Одна з корів, яка йшла разом з двома іншими, несподівано вискочила на проїжджу частину дороги, зробивши перешкоду вільному руху транспортному засобу, і наскочила на автомобіль, в результаті чого він отримав механічні пошкодження, а саме: пошкоджено праве дзеркало заднього виду, переднє праве крило та дві праві дверки. Єдиною особою, яка супроводжувала даних корів, була жінка з двома дітьми, яка не вчинила жодних дій, спрямованих на те, щоб відігнати худобу. Корова, яка завдала майнову шкоду автомобілю, належала цій же жінці, якою є відповідачка [PERSON] . В той момент вона була єдиним погоничем трьох корів і не змогла забезпечити безпеку дорожнього руху, що в результаті призвело до завдання шкоди його майну. За кермом ж автомобіля перебувала його дружина [PERSON] . Близько 17.45 год вона повідомила в Долинське відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП в Івано- Франківській області про дану подію. Пошкодження транспортного засобу ними було зафіксовано на телефон. ДОП Долинського ВП лейтенант поліції Юсип Т.П., розглянувши матеріали, зібрані по рапорту інспектора - чергового капітана поліції Дранчука В.Д., надав висновок від 20.06.2018, в якому рекомендував звернутись з даного приводу в порядку цивільного судочинства до суду. Оскільки з відповідачкою вони є жителями одного села, тому він, як власник автомобіля, намагався мирно врегулювати даний спір та пропонував їй добровільно відшкодувати кошти, необхідні для ремонту автомобіля. Він навіть звернувся до страхової компанії, щоб зменшити витрати [PERSON] . Якщо страхова компанія відшкодувала б хоч частково шкоду, то відповідно і відповідачці не довелось би відшкодовувти всю необхідну суму для ремонту автомобіля. Однак 07.02.2019 ним було отримано інформаційний лист від страхової компанії «Провідна», яким повідомлено, що дана подія (зіткнення з великою рогатою худобою) не є страховим випадком. Згідно із висновком судового експерта від 30.11.2019 \~ \~ \~ \~ № 18/19, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , в результаті пошкодження, яке мало місце 29.05.2018, становить 5463,27 гривні. Вартість завданих йому матеріальних збитків як власнику вказаного транспортного засобу в результаті пошкодження, яке мало місце 29.05.2018, становить 4985,47 гривень. Загальна сума завданих збитків складає 10448,74 гривень. Як вбачається з попереднього розрахунку на оплату № 295 від 11.02.2021, вартість відновлювальних робіт по ремонту його автомобіля складає 9460,80 гривень. Крім того ним для належної експлуатації транспортного засобу придбано та встановлено дзеркало заднього огляду, вартість якого 917,95 гривень. Таким чином загальна вартість завданих йому збитків становить 10378,75 гривень. Відповідачка категорично відмовилась добровільно відшкодувати завдані збитки, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка подала відзив на позов з доповненнями до нього, в якому просила в задоволенні позову відмовити. Вказала, що 20 лютого 2020 року Долинським районний судом ухвалено рішення у справі № 343/990/19, що набрало законної сили, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до неї про відшкодування матеріальної шкоди. В ході розгляду даної справи судом досліджувались обставини скоєння пригоди, яка мала місце 29.05.2018, та було встановлено, що, переганяючи корів на пасовисько проїзною частиною дороги, вона забезпечила наявність ще одного погонича, але при цьому не достатньо упевнилася у відсутності небезпеки для руху з тваринами, хоча і рухалася по краю проїзної частини на зустріч транспортному засобу, однак не зреагувала як належить, коли появився автомобіль, не відігнала свою корову якомога ближче до правого краю дороги, щоб не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль під керуванням [PERSON] , яка в свою чергу також не вжила всіх заходів, щоб з метою виникнення перешкоди для руху уникнути її, зіткнувся з коровою [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Судом спростовано належними доказами твердження [PERSON] , що корова, яка йшла з двома іншими коровами, несподівано вискочила на проїзну частину дороги, зробивши перешкоду вільному руху транспортному засобу, і наскочила на автомобіль. Також судом встановлено, що вона, як водій транспортного засобу, не в повній мірі дотрималася Привил дорожнього руху, що призвело до спричинення майнової шкоди. Згідно із висновком судового експерта № СЕ-19/109/26-71Т/19 від 26.06.2019, наданого Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України, за заданих дорожніх умов водій автомобіля марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , [PERSON] повинна була, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 2.36; 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водійка для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була, рухаючись даною ділянкою дороги, бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися посередині проїзної частини назустріч автомобілю, - дотримувати безпечного інтервалу. У справі № 343/990/19 суд дійшов висновку, що сукупність встановлених факторів, що характеризують, зокрема, дорожні умови, достатню видимість та оглядовість, свідчили про те, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом, не достатньо врахувала дорожню обстановку, а також особливості перешкоди для руху (велику рогату худобу), що позбавило її можливості маневрувати або зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу, щоб запобігти зіткненню з твариною. Відтак, суд дійшов висновку, що останньою не доведено, що виключно з її вини було завдано пошкодження транспортному засобу, яким керувала [PERSON] на законних підставах. Також судом встановлено, що під час самої пригоди огляд транспортного засобу та наявних на ньому пошкоджень не проводився, схема місця ДТП не складалась, дана пригода не була зафіксована у встановленому законом порядку співробітниками патрульної поліції, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР у даному випадку вона не притягалась. Оскільки [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у зв`язку з даною пригодою не притягалась, а подія, про яку йдеться, трапилась з вини [PERSON] , внаслідок порушення останньою вимог ПДР, вважає, що підстави для покладення на неї обов`язку з відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити. Щодо розміру заявленої до відшкодування шкоди, то такий є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами. Так, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 18/19 від 30.11.2019, виконаний судовим експертом Петричковичем Б.С., вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не відповідає. Технічний огляд транспортного засобу експертом не проводився, що позбавляє його можливості визначити ринкову вартість транспортного засобу, а відтак і визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ. У висновку автотоварознавчого дослідження не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому суд не може брати цей висновок до уваги. Крім того,\~вказуючи у\~висновку експертного\~автотоварознавчого дослідження,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~транспортного засобу\~в результаті\~пошкоджень,\~які були\~нанесені автомобілю\~29.05.2018,\~становить 5463,27\~грн,\~експерт не\~зазначає ні\~характеру цих\~пошкоджень,\~ні в\~результаті чого\~вони утворились.\~Провівши огляд\~транспортного засобу\~03.11.2019,\~тобто через\~17 місяців після події, експерт не обґрунтовує як він встановив, що пошкодження були нанесені автомобілю саме 29.05.2018. Вищенаведене свідчить про неналежність висновку експертного автотоварознавчого дослідження №18/19 від 30.11.2019 як доказу. Вказані обставини також досліджувались Долинським районним судом під час розгляду вищезгаданої справи № 343/990/19. Що стосується інших доказів, долучених позивачем до позовної заяви, то такі не підтверджують фактичного понесення витрат на ремонт автомобіля, жодних доказів оплати виконаних робіт, згідно з попереднім розрахунком на оплату №295 від 11.02.2021, ним не надано. Крім того, в наданому позивачем акті виконаних робіт № 20495 від 10.10.2018 безпідставно вказано, що окрім дзеркала заднього виду з монтажем, яке в дійсності було пошкоджене внаслідок події, ще придбано і замінено автолампочки стопу та габариту. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено, що саме такі роботи, які зазначені в акті та попередньому розрахунку на оплату, є необхідними у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29.05.2018. Позивач подав заперечення на відзив на позов, в яких вказав, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 по справі № 343/990/19 встановлено, що [PERSON] , переганяючи корів на пасовисько проїзною частиною дороги, хоч і забезпечила наявність ще одного погонича, при цьому не достатньо упевнилася у відсутності небезпеки для руху з тваринами, хоча і рухалася по краю проїзної частини на зустріч транспортному засобу, як стверджувала [PERSON] , однак не зреагувала як належить, коли появився автомобіль, не відігнала свою корову якомога ближче до правого краю дороги, щоб не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль під керуванням [PERSON] , яка в свою чергу також не вжила всіх заходів, щоб з метою виникнення перешкоди для руху уникнути її, зіткнувся з коровою [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Таким чином, відповідачка порушила п. 2.3.б), 7.6. Правил дорожнього руху, якими передбачено, що переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлу пору доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин якомога ближче до правого краю дороги і не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Посилання відповідачки на висновок експерта №СЕ-19/109/26-71Т/19 від 24.01.2019, наданого Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України, як на доказ порушення водієм автомобіля марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , Правил дорожнього руху України насправді не може бути таким, оскільки з даного висновку вбачаються рекомендації експерта як мав діяти водій автомобіля із технічної точки зору, дотримуючись п. 2.3б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, за даних дорожніх умов, а не вказує про порушення ним вказаних пунктів. Крім цього, сам висновок експерта надавався не з фактичних обставин справи, а з попередніх пояснень відповідачки, за якими водій автомобіля марки «Renault Logan» здійснив «наїзд на корову», що насправді не мало місця. В судовому\~засіданні представник позивача адвокат Комарницький Е.Г. позов та відповідь на відзив підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, зіславшись на обставини, викладені в них. Додатково вказав, що винуватцем ДТП є виключно [PERSON] , оскільки вона, як погонич, порушила п. 7.6, 7.8, 2.10 ПДР. Натомість [PERSON] , керуючи транспортним засобом, дотрималася ПДР, порушень з її боку не зафіксовано, пошкодження автомобіля спричинене не з її вини, а тому витрати на відшкодування шкоди перед його довірителем має понести саме відповідачка. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судовому засіданні вказала, що 29 травня 2018 року вона керувала транспортним засобом чоловіка та їхала з ним додому. Доїхавши до повороту, помітила корів, які рухались їй на зустріч, тому почала гальмувати, знизивши швидкість до 10-15 км/год. Їх погоничем була відповідачка, яка йшла в супроводі двох своїх дітей, які їхали на велосипедах. Дві корови між собою «зчепилися». Щоб уникнути з ними зіткнення, вона намагалася їх об`їхати з лівої сторони. Однак одна з корів, яка належить [PERSON] , «наскочила» на її транспортний засіб. Було пошкоджено дзеркало, яке підняв її чоловік, крило і на правих передніх дверках були вмятини. Завчасно вона не могла побачити худобу та зреагувати іншим чином, оскільки вони були за поворотом, попри який ростуть берези, ялини, які зменшують оглядовість. З нею в автомобілі їхала сусідка з малою дитиною, яка злякалася через вказані події та почала плакати, тому вони спершу відвезли її додому, а тоді повернулись до місця проживання [PERSON] . Вони намагались врегулювати все мирним шляхом, однак остання поводила себе дуже зухвало, тому вони викликали працівників поліції. На транспортному засобі були пошкоджені дзеркало, крила, на правій передній дверці були вмятини. Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, підтримала поданий відзив на позов з доповненнями та просила відмовити у задоволенні позову. Додатково зазначила, що 29.05.2018 вони з [PERSON] гнали трох корів, які вперше вийшли зі своїх господарств. З ними були й діти: її два сини, дитина сусідки та внучка згаданої погонички. Коли по дорозі їхала [PERSON] , одна корова йшла по обочині зліва, дві інші посередині. Водійка знизила швидкість, однак не зупинялась і продовжувала рух, намагаючись об`їхати худобу. В цей час корова, яка йшла посередині, зачепила дзеркало її автомобіля чи останній дзеркалом зачипив заднє бедро корови. Після цього транспортний засіб проїхав ще близько 20 метрів, а тоді зупинився. Її син підняв дзеркало, яке «відпало» від транспортного засобу, й підніс його [PERSON] . Остання вийшла з автомобіля, забрала дзеркало та вказала, що добре, що «обійшлося тільки дзеркалом» і поїхала додому. В її автомобілі була жінка пенсійного віку, дітей не було. Тільки через годину, коли вона перебувала на пасовищі, [PERSON] приїхала до неї додому з претензіями, які висловлювала її сину, та вимагала відшкодувати завдану шкоду. Вона не заперечує, що внаслідок зіткнення з автомобілем її корова «зламала» дзеркало в ньому, тому і хотіла відшкодувати їй його вартість, вірніше це хотів зробити її сусід, який був очевидцем конфлікту та поведінки [PERSON] у них на подвір`ї, однак вона відмовилась та викликала поліцію. Будь-яких інших пошкоджень корова транспортному засобу не завдала. При цьому, сама ж корова зазнала ушкоджень: храмала на задню ногу, у зв`язку з чим вони також зверталися в поліцію. Представник відповідачки адвокат Волосянко Р.О. в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що в ході розгляду цивільної справи № 343/990/19 судом досліджувались обставини скоєння пригоди, яка мала місце 29.05.2018, та рішенням суду від 20.02.2020, яке набрало законної сили, було встановлено, що переганяючи корів на пасовисько проїздною частиною дороги, [PERSON] забезпечила наявність ще одного погонича, але при цьому не достатньо впевнилась у відсутності небезпеки для руху з тваринами, хоча і рухалась по краю проїздної частини дороги на зустріч транспортному засобу, однак не зреагувала як належить, коли появився автомобіль, не відігнала свою корову якомога ближче до правого краю дороги, щоб не створити небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого автомобіль під керуванням [PERSON] зазнав механічнихї пошкоджень. [PERSON] , як водій транспортного засобу, також не в повній мірі дотрималася Привил дорожнього руху, що призвело до спричинення майнової шкоди, оскільки, керуючи транспортним засобом, не достатньо врахувала дорожню обстановку, а також особливості перешкоди для руху (велику рогату худобу), що позбавило її можливості маневрувати або зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу, щоб запобігти зіткненню з твариною. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав доказів винуватості учасників пригоди, а так само ступеня винуватості кожного з них, не здобуто таких і в ході судового розгляду, тому необхідно враховувати висновки, викладені у рішенні Долинського районного суду від 20 лютого 2020 року у цивільній справі №343/990/19, які мають преюдиційне значення для даної справи, щодо недотримання вимог ПДР у спірній ситуації як відповідачкою, так і водієм транспортного засобу [PERSON] . Незважаючи на це, [PERSON] пред`явив позовну вимогу про стягнення матеріальної (майнової) шкоди тільки до [PERSON] . Натомість [PERSON] залучена до участі у справі як третя особа, хоча з огляду на порушення нею як водієм транспортного засобу вимог ПДР і, як наслідок, завдання пошкодження, в т.ч. з її вини, автомобілю позивача, вона мала б бути залучена до участі у справі як відповідач (співвідповідач). Клопотань про залучення до участі у справі [PERSON] як відповідача (співвідповідача) позивач не заявляв, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення матеріальної (майнової) шкоди внаслідок неналежного складу відповідачів. Тільки при належному суб`єктному складі учасників спору можна було б встановити вину кожного з них та у межах їх винуватості заявляти вимогу про відшкодування всієї завданої шкоди. Щодо пошкоджень, яких зазнав автомобіль внаслідок пригоди, то в ході судового розгляду з достовірністю з`ясовано, що було пошкоджено праве дзеркало заднього виду. Встановити, чи інші пошкодження автомобіля, які наявні на ньому, перебувають у причинному зв`язку з вказаною подією, а так само їх давність (до події чи після) не представилось можливим, оскільки автомобіль весь час перебував у розпорядженні позивача. Крім того просив врахувати, що при розгляді справи № 343/990/19 було встановлено, що під час самої пригоди огляд транспортного засобу та наявних на ньому пошкоджень не проводився, схема місця ДТП не складалась, дана пригода не була зафіксована у встановленому законом порядку працівниками патрульної поліції, до адміністративної відповідальності ні [PERSON] , ні [PERSON] не притягувались. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15 червня 2021 року від представника відповідачки адвоката Волосянко Р.О. поступило клопотання про відкладення розгляду справи. Від відповідачки через канцелярію суду 15 червня 2021 року надійшов відзив на позов з додатками та доказами надіслання його позивачу. 15 червня 2021 року позивач на електронну адресу суду скерував клопотання про відкладення розгляду справи. 24 червня 2021 року позивач подав клопотання про призначення судової експертизи. 25 червня 2021 року від відповідачки надійшли доповнення до відзиву на позов. Від позивача через канцелярію суду 25 червня 2021 року поступили заперечення на відзив на позов. Ухвалою суду від 25 червня 2021 року до участі у розгляді даної справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , а також продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. 17 серпня 2021 року представником позивача на електронну адресу суду скеровано клопотання про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, в якій заявлене клопотання про призначення експертизи вони підтримали, просили задовольнити. Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року призначено автомобільно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, провадження у справі зупинено. 03 вересня 2021 року [PERSON] подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду від 17.08.2021, за результатами розгляду якої ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.11.2021 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 22 листопада 2021 року справу за даним позовом повернуто з апеляцйної інстанції до суду першої інстанції. 24 лютого 2022 року на адресу суду поступив висновок експерта від 17.02.2022 № СЕ-19/109-21/133045-АВ. 24 лютого 2022 року провадження по справі поновлено. 15 квітня 2022 року задоволені клопотання представника позивача про допит свідка та клопотання представника відповідачки про виклик експерта, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 19 липня 2022 року експертною установою направлено на адресу суду повідомлення про перебування експерта на військовій службі. У судовому засіданні 24.11.2022 прийнято відмову представника позивача від допиту свідка. Неодноразово сторони клопотали про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 12 грудня 2022 року представник відповідачки заявив про намір подати докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: в письмових поясненнях від 29.05.2018, наданих поліцейському, [PERSON] вказала, що: «29.05.2018 близько 18.10 год вона рухалась на власному транспорті з [ADDRESS] йшло стадо корів, погоничем якої була дочка [PERSON] . Під час вигону корів, корова [PERSON] вискочила на автомобіль, в результаті чого він зазнав пошкоджень: відірване дзеркало заднього виду з правої сторони, деформовані переднє і праве крило та праві двері. Свідками події були односельчанка [PERSON] та її чоловік» (т. 1 а.с. 14). Супровідним листом за вих. № 4994 від 13.08.2018 Долинське ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомило [PERSON] про те, що проведено перевірку її повідомлення, зареєстрованого в журналі ЄО № 2776 від 29.05.2018, і розгляд повідомлення завершено у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР, рекомендовано їй звернутися до суду з цивільним позовом (т. 1 а.с.11). Відповідно до висновку від 20.06.2018, затвердженого начальником Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Хомином В.Д., у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, немає підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР, рекомендовано [PERSON] та [PERSON] (матері [PERSON] ) з даного приводу звертатися до суду в порядку цивільного судочинства (т. 1 а.с. 12-13). Згідно з відповіддю за вих. №17-12/1148 від 07.02.2019, наданою ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» [PERSON] , страхова компанія повідомила останній про те, що, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1884326 від 22.12.2017, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» застраховано її, [PERSON] , відповідальність перед третіми особами під час використання забезпеченого транспортного засобу RENAULT Logan, д.н.з. [NUMBER] . Крім цього, повідомлено, що описана нею у зверненні подія (зіткнення автомобіля з великою рогатою худобою), не є страховим випадком у зв`язку з тим, що шкода була заподіяна не життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, а забезпеченому транспортному засобу. Звертають увагу заявниці, що відшкодування шкоди за пошкодження транспортного засобу під час його експлуатації передбачено саме Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) (т. 1 а.с. 10). Згідно з висновком №18/19 експертного автотоварознавчого дослідження за заявою [PERSON] , складеного 30.11.2019, фототаблиць до нього, долученої ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкоджень, що були нанесені автомобілю 29.05.2018, становить 5463,27 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкоджень, що були нанесені автомобілю 29.05.2018, становить 4985,47 гривень. Власником вказаного транспортного засобу, згідно зі свідоцтвом про його реєстрацію, є [PERSON] . Має право керувати [PERSON] (т. 1 а.с.16-36). Товарний чек від 30.11.2019 вказує на те, що експертне автотоварознавче дослідження автомобіля Renault Logan, р.н. [NUMBER] , становить 2300 грн (т. 1 а.с. 15). На підтвердження\~вартості відновлювальних\~робіт по\~ремонту транспортного\~засобу Renault\~Logan,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~позивачем надано\~акт виконаних робіт № 20495 від 10.10.2018, в якому в тому числі вказано, що вартість дзеркала заднього виду правого становить 779,20 гривень+ 138,75 грн за його монтаж, що складає 917,95 грн (т. 1 а.с. 41), а також попередній рахунок на оплату № 295 від 11.02.2021 на суму 9460,80 грн, виставленого приватною виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» (т. 1 а.с. 40). Заперечуючи проти позову, відповідачка вказує на те, що подія, яка мала місце 29.05.2018, сталася не тільки через її причетність до неї, а й у зв`язку з порушенням ПДР водійкою транспорного засобу, на підтвердження чого долучила до матеріалів даної справи висновок експерта №CЕ-19/109/26-71Т/19 від 24.01.2019, відповідно до якого за заданих дорожніх умов, водій автомобіля марки Renault Logan реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] повинна була, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 2.3б; 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля [PERSON] для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була рухаючись даною ділянкою дороги бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися посередині проїзної частини назустріч автомобілю - дотримувати безпечного інтервалу (т. 1 а.с. 75-77). Також, на думку відповідачки, про відсутність підстав для покладення на неї обов`язку з самостійного відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, свідчить і рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 у справі № 343/990/19, яке залишено без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.09.2020 (т. 1 а.с. 71-74), яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено (т. 1 а.с. 60-66). Предметом дослідження даної справи був спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок події, яка мала місце 29.05.2018 за участю водійки [PERSON] та погонича корови [PERSON] , при розгляді якої були встановлені обставини, що описані нижче. Під час розгляду даної справи за клопотанням сторони позивача було проведено транспортно-товарознавчу експеризу, за результатами якої складено висновок експерта № СЕ-19/109-21/13305-АВ від 17.02.2022, згідно з яким вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Renault Logan 90 L, р.н. [NUMBER] , 2010 р.в., внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 29.05.2018 становила 4429,62 грн (т. 1 а.с. 170-181). Будь-яких інших доказів сторони не подавали, щодо проведення інших експертних досліджень не клопотали, хоча не були позбавлені такої можливості, також судом вживалися заходи з метою виклику заявленого позивачем свідка, який в судове засідання не з`явився, після чого сторона позивача відмовилася від його допиту та просила обмежитись наявними у справі письмовими доказами. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу відшкодування відповідачкою завданої позивачу матеріальної шкоди. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, взявши до уваги їх письмові заяви, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог та відповідачкою на підтвердження її заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено вимогами ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України,\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, згідно зі ч. 3 ст. 386 ЦК України, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії); б) наявність шкоди (під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх значених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, враховуючи зміст статті 1166 ЦК України, цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини у заподіянні шкоди. Відтак, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Як встановлено в судовому засіданні та підтвердили учасники судового розгляду, 29 травня 2018 року в с. Надіїв по вул. Полуботка Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області відбулося зіткнення автомобіля марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з коровою, що належить [PERSON] , яка була також її погоничем. [PERSON] зверталася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь завдану матеріальної шкоду, яку вона понесла у зв`язку з вищевказаною подією. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 у справі № 343/990/19 в задовленні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. В рамках вказаної цивільної справи суд досліджував обставини події, яка сталася 29.05.2018, зокрема й дії кожного з її учасників, а саме водія транспортного засобу та погонича, встановивши у тому числі, що, переганяючи корів на пасовисько проїзною частиною дороги, [PERSON] забезпечила наявність ще одного погонича, але при цьому не достатньо упевнилася у відсутності небезпеки для руху з тваринами, не зреагувала як належить, коли появився автомобіль, не відігнала свою корову якомога ближче до правого краю дороги, щоб не створювати небезпеку та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого транспортний засіб під керуванням [PERSON] , яка в свою чергу також не вжила всіх заходів, щоб уникнути небезпеки для руху її автомобіля, який зіткнувся з коровою [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. [PERSON] також не в повній мірі дотрималася Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення майнової шкоди. [PERSON] , керуючи транспортним засобом, не достатньо врахувала дорожню обстановку, а також особливості перешкоди для руху (велику рогату худобу), що позбавило її можливості маневрувати або зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу, щоб запобігти зіткненню з твариною. [PERSON] повинна була і могла для забезпечення безпеки дорожнього руху рухатися ділянкою дороги уважно, при цьому стежити за дорожньою обстановкою, а під час виконання маневру об`їзду тварин, що рухалися по проїзній частині назустріч автомобілю, - дотриматися безпечного інтервалу. Після набрання рішенням суду від 20.02.2020 законної сили вже [PERSON] , як власник автомобіля марки «Renault Logan», р.н. [NUMBER] , звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , вказуючи, що пошкодження його транспортного засобу відбулося тільки з вини останньої, яка, будучи власником корови, не слідкувала належним чином за її поведінкою та не забезпечила безпеку чужого майна, хоча власність зобов`язує, доказів на спростування своєї винуватості вона не надала, тому зобов`язана відшкодувати йому 10378,75 грн. Натомість відповідачка, заперечуючи проти заявлених вимог, вказує, що подія сталася в тому числі і з вини водійки, яка, керуючи транспортним засобом позивача, не дотрималася Правил дорожнього руху. З огляду на вказане, враховуючи характер спірних правовідносин, які склалися в даній справі, предмет дослідження при розгляді справ про відшкодування шкоди, суб`єктний склад учасників розгляду та обставини, на які посилаються сторони як на підставність своїх вимог та заперечень, суд вважає, що встановлені в рішенні суду від 20.02.2020 обставини щодо дій кожного з учасників події, яка відбулася 29.05.2018, мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, оскільки в даному випадку дотримані як суб`єктивні, так і об`єктивні межі преюдиції, тому що при розгляді даної справи беруть участь особи, щодо яких були встановлені такі обставини спірної події, а саме третя особа [PERSON] , яка була позивачкою по справі № 343/990/19, та відповідачка, яка є такою в обидвох справах. Встановлені обставини в цій частині оспорювалися сторонами та були предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили. Разом з тим суд враховує, що [PERSON] не брав участі при розгляді вказаної справи, проте під час\~розгляду даної\~справи не надав будь-яких доказів, які б спростовували встановлені у рішенні суду від 20.02.2020 обставини щодо дій учасників події, яка мала місце 29.05.2018, тому підстав для їх повторного дослідження судом не встановлено. При цьому позивач вказав, що відповідачка була єдиним погоничем, однак ним не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, а саме скільки погончів було, натомість у вказаному вище рішенні суду від 20.02.2020 встановлено наявність двох погоничів. Суд при розгляді даної справи враховує вимоги ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", відповідно до якої шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує, однак зважає і на те, що транспортний засіб [PERSON] зазнав пошкоджень внаслідок недотримання Правил дорожнього руху як погоничем, так і водійкою автомобіля, хоча позивач заявляє позовні вимоги тільки до [PERSON] , прохаючи стягнути з неї всю завдану йому шкоду, не доводячи при цьому, що виключно з вини останньої було завдано пошкодження його автомобілю. Натомість [PERSON] , яка керувала автомобілем, за клопотанням його представника залучено до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні позивача. Крім того, він не обгрунтовує, які саме пошкодження, наявні на його автомобілі та вказані в експертних дослідженнях, утворилися внаслідок дій саме відповідачки, хоча, як встановлено вище, спричинення шкоди мало місце і внаслідок дій третьої особи, як і не доводить причинного зв`язку між протиправною поведінкою [PERSON] із заподіяними збитками, тобто не розмежовує, які саме пошкодження зазнав автомобіль внаслідок дій погонича, та які зазнав він у результаті недотримання ПДР водійкою, хоча це є необхідною умовою у даному випадку, з огляду на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести причинний зв`язок протиправної поведінки заподіювача шкоди із заподіяними збитками. Позивач також не надає доказів, що в разі дотримання третьою особою ПДР, пошкоджень його транспортного засобу можна було б уникнути, як і не доводить, що незалежно від дотримання ПДР водійкою, така шкода була б заподіяна відповідачкою в будь-якому випадку. Щодо самих пошкоджень транспортного засобу, на які вказує [PERSON] , вартості їх відновлення, то суд зазначає таке. За твердженнями позивача, пошкодження транспортного засобу відразу на місці події було зафіксовано на телефон фотофіксацією, однак таке твердження є голослівним, оскільки такої до позовної заяви не долучено, хоча з неї можливо було б встановити обставини та місце події, у тому числі наявні пошкодження на автомобілі. Не долучено жодного доказу (фотосвітлини, план-схеми тощо), які б підтверджували, викладені позивачем обставини в частині пошкоджень автомобіля, і під час розгляду справи. Крім того, в рамках розгляду справи № 343/990/19 встановлено, що під час самої пригоди\~огляд транспортного\~засобу та\~наявних на\~ньому пошкоджень\~не проводився,\~схема місця\~ДТП не\~складалась,\~дана пригода\~не була\~зафіксована у\~встановленому законом\~порядку працівниками\~патрульної поліції. При цьому, до тверджень позивача про те, що у висновку № 18/19 експертного автотоварознавчого дослідження від 30.11.2019, яка проводилась за заявою позивача, встановлено, що наявні на автомобілі пошкодження були завдані саме 29.05.2018, суд ставиться критично, оскільки огляд автомобіля був забезпечений і проводився тільки 03.11.2019, що майже через 17 місяців від події, яка мала місце 29.05.2018. Крім того у висновку не вказано походження виявлених на транспортному засобі пошкоджень, як і не зазначено в результаті чого такі настали. Більше того, в самому висновку в розділі «Обмеження щодо достовірності дослідження» зазначено, що висновки дослідження є достовірними за певних умов, у тому числі за умови, що наявні на момент експертного огляду пошкодження автомобіля були нанесені 29.05.2018. Перевірка відповідності вказаної умови дійсності виходить за межу компетенції експерта в галузі оцінки КТЗ. Оцінка дій осіб, що представляють недостовірні вихідні дані, використання яких призводить до необ`єктивних висновків про вартість КТЗ, є прерогативою суду (т. 1 а.с. 18). У висновку ж експерта № СЕ-19/109-21/13305-АВ від 17.02.2022 встановлено тільки вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, яка станом на 29.05.2018 становила 4429,62 грн, без прив`язки до того, внаслідок чого та за яких обставин сталося таке пошкодження автомобіля. При цьому, у висновку не має відомостей про те, що вказаний матеріальний збиток позивач поніс у результаті події, яка мала місце 29.05.2018, та внаслідок дій саме відповідачки. Незважаючи на вищевстановлене, сторона позивача не погодилася на отримання відшкодування за пошкоджене дзеркало заднього виду, до якого причетна корова відповідачки, а наполягала на стягненні вартості всього матеріального збитку з останньої, хоча до його спричинення мав відношення й інший учасник спірної події. Таким чином, з огляду на те, що позивач заявив позов тільки до погонички корови, однак не довів у встановленому законом порядку тільки її винуватість у завданні пошкоджень його автомобілю, не обгрунтував характер та обсяг завданого саме нею пошкодження транспортного засобу, відповідно і розміру шкоди, яка підлягає стягненню тільки з неї як з одного учасника події, як і не довів, що такі пошкодження були б завдані незалежно від того, чи дотрималась би ПДР третя особа, суд приходить до переконання, що за встановлкних обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягають за їх недоведеністю. Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, на залучення експертів та проведення експертизи, тощо. Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача, понесених ним судових витрат. Щодо понесених судових витрат стороною відповідача, то згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Беручи до уваги, що представник відповідачки до закінчення судових дебатів заявив про те, що докази про розмір понесених його довірителькою витрат на професійну правничу допомогу буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення, суд на підставі п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, вважає за необхідне у резолютивній частині вказати про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. На підставі вищевикладеного, ст. 16, 22, 180, 386, 1166 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", ст. 2, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 141 ЦПК України та

Outcome: dismissed