Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт постійного проживання однією сім`єю за однією адресою: [ADDRESS] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON] , [INFO] , з 01.04.1997 року по день смерті спадкодавця [INFO] . Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [PERSON] звернулась до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інформаційною довідкою державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. від 31.05.2022 року за №1006/02-14, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з питанням встановлення факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою однією сім`єю більше п`яти років разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після спадкодавця спадщину [PERSON] прийняла своєчасно. Однак, через відсутність встановленого юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, [PERSON] не може оформити спадщину на себе, у зв`язку з чим, на даний час, це необхідно встановити в судовому порядку. [PERSON] постійно проживала однією сім`єю разом із померлим [PERSON] з 01.04.1997 року до дня його смерті [INFO] як дружина з чоловіком у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , при цьому [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою та вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. У зв`язку з тим, що для прийняття спадщини заявнику необхідно встановлення факту постійного проживання за однією адресою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому заявник звернулась до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала та просила задовольнити. Від Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надійшла на адресу суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. У вказаній заяві представник також зазначив, що проти заяви [PERSON] заінтересована особа не заперечували. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона з заявником та померлим [PERSON] мешкає по сусідству, а також вона підтвердила той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] більше 20-30 років однією сім`єю. Крім того свідок зазначила, що [PERSON] був інвалідом, і знаходився постійно у інвалідному візку та заявник постійно за ним доглядала. Заслухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.03.2022 року, актовий запис №234. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. з заявою про прийняття спадщини. Листом від 31.05.2022 року за №1006/02-14 державним нотаріусом було повідомлено [PERSON] щодо необхідності встановлення факту, що має юридичне значення, а саме [PERSON] було необхідно надати документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , або звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та надати до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до довідки від 27.05.2022 року, виданої Біляївською міською радою Одеського району Одеської області село Градениці за вих. №415 встановлено, що [PERSON] згідно запису в по господарській книзі, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), по день смерті [INFO] . На даній житловій площі на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 07.06.2022 року, складеного депутатом Біляївської міської ради Пахомовим І.І. у присутності жителів с. Градениці [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , та громадянки [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , складено цей акт про те, що громадянин [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) проживав разом із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний побут з 01.04.1997 року по день смерті [INFO] за адресою в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Як визначено в ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2018 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Для заявника [PERSON] встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку. Тобто, фактично метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220, ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу), а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Проте, в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання це, зокрема житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно з ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з пп.4.10 п.4 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (положення п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13). Отже, законодавець, в даному випадку, висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як визначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до дня смерті останнього проживали в його будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] до дня його смерті в будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку.

Outcome: approved