Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2016 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , ЛКП «Львівський ліхтар» про приведення до попереднього стану самочинно перепланованої квартири. В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначають, що відповідачем придбано квартиру у 2000 році. Як встановлено працівниками ЛКП «Львівський Ліхтар» [PERSON] влаштувала санвузол на площі житлової квартири [ADDRESS] та позначеної на план-схемі поверхового плану під індексом 8а-3. На розпорядження районної адміністрації та попередження ЛКП відповідач не реагує. Дозвілних документів на проведення переобладнання відповідачем не пред`явлено. Перепланування (переобладнання) приміщень ремонтно-будівельні роботи, що проводяться власниками квартир, наймачами і орендарями за відповідними проектам щодо жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей (входів, прорізів) без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції житлового будинку з метою поліпшення благоустрою квартири, її експлуатаційних теплотехнічних та інших показників без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Відповідач здійснив самовільне переобладнання, яке призводить до порушення конструктивних елементів та заходів протипожежного захисту, порушив права інших мешканців захопивши місце загального користування у зв`язку з чим зобов`язаний за власний рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2016 року головуючим суддею визначено Мигаль Г.П. Ухвалою суду від 04.07.2016 року відкрито провадження у справі, призначено у справі судове засідання. На підставі розпорядження №164/Р від 19.12.2017 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2017 року головуючим суддею визначено Мартинишин М.О. Ухвалою суду від 09.01.2018 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 17.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. На підставі розпорядження №110/Р від 25.09.2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 року головуючим суддею визначено Мартьянову С.М. Ухвалою суду від 10.10.2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді. Розгляд справи визначного здійснювати за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання викликано учасників справи. Ухвалою судді від 02.12.2022 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимога підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник ЛКП «Львівський Ліхтар» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справа у його відсутність, та просив розглядати справу за доказами які наявні в ній. Позовні вимога Франківської районної адміністрації Львівської місткої ради підтримав у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не заявилась, про день , час та місце слухання справи повідомлялась належним чином про причини не явки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила, клопотань про відкладання розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. У відповідності до вимог п.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, де вказано власник згідно витягу про реєстрацію права власності № 10223148 від 28.03.2000 на [PERSON] (а.с.7) Як вбачається з план-схеми під літ. 8а-3 здійснено самовільне перепланування квартири, а саме влаштовано ванну в житловій кімнаті площею 15,5 кв.м. в будинку [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно розпорядження № 135 від 04.04.2016 року про приведення до попереднього стану самочинно перепланованої квартири [ADDRESS] на підставі доповідної записки ЛКП «Львівський Ліхтар», поданих документів, висновку міжвідомчої комісії, зокрема, відповідача зобов`язано в місячний термін за власні кошти здійснити демонтаж самочинно влаштованого суміщеного санвузла на площі житлової кімнати та привести планування квартири до попереднього стану. (а.с.3) Вищевказане розпорядження було направлено відповідачу рекомендованим поштовим повідомленням. (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як орган місцевого самоврядування Франківська районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до\~статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені\~Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. У\~статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. У\~статті 16 ЖК Української РСР\~до компетенції виконавчих органів місцевих рад віднесено здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); керування житловим господарством, забезпечення правильної\~\~експлуатації і схоронності жилих будинків, що є у віданні Ради, організація їх капітального і поточного ремонту. Згідно ст. 10 Житловий кодекс УРСР громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Положеннями ч.2 ст. 383 ЦК України визначено, що Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до\~статті 152 ЖК Української РСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках,\~\~ жилих\~\~ і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових\~\~ приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних\~\~ прорізів,\~\~ улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до пунктів 8.11, 8.13 державних будівельних норм В.3.2-2-2009 забороняється при реконструкції i капітальному ремонті розміщувати кухні i санвузли (ванні кімнати, туалети) над i під житловими кімнатами. Перекриття над і під кухнями, кухнями-нішами, робочими зонами кухонь-їдалень і санітарними вузлами слід проектувати з підвищеною звуко- і гідроізоляцією згідно з СНиП ІІ-12 та СНиП 2.03.11. У своєму рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), Суд проаналізував Статтю 1 Першого протоколу як таку, що містить в собі «три чітких правила»: перше правило, викладене у першому реченні першого пункту, носить загальний характер та проголошує принцип мирного володіння майном; у другому правилі, що міститься у другому реченні першого пункту, йдеться про позбавлення власності та встановлюються певні умови щодо цього; третє правило, викладене у другому пункті, визнає, що Держава-учасник має право, серед іншого, контролювати користування майном відповідно до загальних інтересів (Серія A № 52, пункт 61). Далі Суд зазначив, що перед тим, як аналізувати, чи було дотримане перше загальне правило, необхідно визначити, чи застосовуються два інших правила (там само). Ці три правила не є, однак, «різними» в розумінні того, що вони непов`язані. Друге і третє правило стосуються особливих випадків втручання у право на мирне володіння майном, і отже, мають тлумачитися в світлі загального принципу, визначеного у першому правилі (див. поміж багатьох інших джерел, справа «Джеймс та інші» (James and Others), § 37). При цьому, вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (див. рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrich v. France) від 22 вересня 1994 року, серія A, N 296-A, сс. 19-20, п. 42). Іншими словами, будь-яке втручання у право на мирне володіння майном, в тому числі покладення обов`язку привести приміщення до попереднього стану повинно бути таким, що здійснюється «згідно з законом». Отже, відповідно до пунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, відповідачу необхідно було отримати дозвіл виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів на переобладнання даної кімнати. Окрім того, згідно державних будівельних норм забороняється при реконструкції i капітальному ремонті розміщувати кухні i санвузли (ванні кімнати, туалети) над i під житловими кімнатами. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач здійснила переобладнання, а саме влаштувала санвузол на площі житлової кімнати без відповідного на те дозволу органу виконавчої влади, який передбачено нормами законодавства, чим порушила санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку. За вимогами статей\~12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно за\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною, обґрунтованою, підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved