Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів. [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , про що свідчить біржова угода купівлі-продажу нерухомості від 31.10.2000 та рішення Дубенського міськрайонного суду від 17 квітня 2008 року. У вказаному житлі зареєстрований [PERSON] , який з липня 2021 року не проживає за адресою реєстрації, що підтверджується актом про не проживання особи від 27 липня 2022 року. Його реєстрація у помешканні, без фактичного проживання, перешкоджає їм, як власникам, у здійсненні права власності на житло: не можуть оформити субсидії на комунальні послуги, не можуть відчужити дане майно, не дивлячись на те, що він не має до цієї власності жодного відношення. Він не є членом їх сім`ї і втратив право на користування житло. Тому, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та стягнути понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі. Сторони в судове засідання не викликались. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , про що свідчить біржова угода купівлі-продажу нерухомості від 31.10.2000 та рішення Дубенського міськрайонного суду від 17 квітня 2008 року (а.с.11-12). Факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 01.07.2021 підтверджується актом про не проживання від 27 липня 2022 року № 84, складеним ТОВ "Житловик-Дубно" (а.с.14). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також ст.321 ЦК України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Дослідивши докази, суд робить висновок, що факт не проживання відповідача за адресою: квартира [ADDRESS] понад встановлений строк підтверджується сукупністю письмових доказів. Отже, власники не можуть вільно реалізовувати свої права на розпорядження та користування майном. Одночасно зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому це єдиний спосіб захисту. Враховуючи усе вищевикладене, суд задовольняє позов. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПУ України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved