Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 09.10.2019 він уклав шлюб з відповідачем, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю. З червня 2021 року вони припинили шлюбні відносини у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, наслідком чого були постійні суперечки та скандали. Вважаючи примирення та збереження сім`ї неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, пояснила, що остаточно шлюбно-сімейні стосунки припинені з позивачем у січні 2022 року. Ще в вересні 2021 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, яка залишилася проживати з нею. Вважає, що сенсу зберігати сім`ю немає. Згідно із ухвалою суду від 29.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 09 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб у Мирноградському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 174, в якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили рік тому. Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтв про шлюб та народження дитини, заяв і пояснень сторін (а.с.7, 8). Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад рік тому, примирення сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб сторін підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо проживання та забезпечення дитини між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved