Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Представник АТ «УкрсибБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з листопада 2020 року працювала в АТ «УкрсибБанк» на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення №512. Відповідно до посадової інструкції [PERSON] , з якою вона була ознайомлена 16.11,2020р., до її посадових обов`язків належало здійснення операційно-касової діяльності відділення, зокрема, прийом та видача готівки по прибуткових і видаткових касових документах, здійснення формування розрахунково-касових документів по проведених операціях, здійснення прийому і видачі готівки з/на рахунки/ів клієнтів банку та інше. 16 листопада 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну відповідальність, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених їй готівкових та інших цінностей при зберіганні, обробці, перерахуванні, прийомі, видачі, перевезенні переданих їй цінностей та будь-яких інших діях у межах її трудових обов`язків. 19 липня 2021 року у касовому вузлі та сховищі цінностей відділення №512 було виявлено недостачу грошових цінностей у сумі 50 000 гривень, що підтверджується актом ревізії цінностей від 19.07.21р. [PERSON] , яка безпосередньо здійснювала операції з грошовим цінностями у відділенні №512, пояснити причину виникнення недостачі не змогла та написала заяву про утримання суми недостачі з її заробітної плати. 09 листопада 2021 року у касовому вузлі та сховищі цінностей відділення №512 було виявлено недостачу грошових цінностей у сумі 27 000 гривень, що підтверджується актом ревізії цінностей від 09.11.21р. Наявність недостачі у сумі 27 000 гривень [PERSON] пояснила тим, що видала клієнту вказану суму, але з технічних причин у програмному забезпеченні банку касовий документ не зберігся, але роздрукований документ з підписом клієнта також був відсутній. Службовою перевіркою встановлено, що інформація надана [PERSON] не відповідає дійсності і при виконанні посадових обов`язків [PERSON] порушила низьку внутрішніх нормативно-правових актів, що регламентують здійснення розрахунково-касових операцій. Також позивач, зазначив, що [PERSON] зобов`язалась компенсувати недостачі шляхом часткового утримання суми заборгованості з її заробітної плати. 26 січня 2022 року [PERSON] була звільнена на підставі ст.. 41 КЗпП України, з винних дій, що дають підстави для втрати довір`я. За період з серпня 2021 року по 26 січня 2022 року з заробітної плати [PERSON] в рахунок погашення заборгованості було утимано 14\~548.60 грн. Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка не була відшкодована АТ «Укрисббанк» відповідачем [PERSON] складає 62\~451.40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 30.11.2022 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Причину неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи була вчасно та належним чином неодноразово повідомдена. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з листопада 2020 року працювала в АТ «Укрсиббанк» на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення №512. Відповідно до Посадової інструкції старшому фахівцю з обслуговування клієнтів, з якою [PERSON] ознайомлена 16 листопада 2020 року, в розділі «Посадові обов`язки» за зазначено, здійснення операційно-касової діяльності відділення, а сам: -прийом та видача готівки по прибуткових і видаткових касових документах; -здійснення формування розрахунково-касових документів по проведених операціях; -здійснення прийому і видачі готівки з/на рахунки/ів клієнтів банку, та інше. 16 листопада 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.8) Згідно з Актом ревізії цінностей, що знаходиться у касовому вузлі та сховищі цінностей відділення №512 Третього Київського РУ Київського РД РБ АБ «Укрсиббанк» від 19 липня 2021 р. ревізійною комісією виявлено нестачу грошових коштів в сумі 50000.00 грн. (а.с.13) Відповідно до пояснювальної, написаної власноручно [PERSON] , остання не змогла визначити причину нестачі грошових коштів в сумі 50000.00 грн.(а.с.14) 09 листопада 2021 року на відділенні № 512 Третього Київського РУ Київського РД РБ АБ «Укрсиббанк» проведена позапланова ревізія цінностей та виявлена нестача коштів в сумі 27000.20 грн., по що складено Акт ревізії цінностей (а.с.15) В ході проведення перевірки було встановлено, що нестачу коштів допустила відповідачка [PERSON] , при обслуговуванні клієнта, але з технічних причин у програмному забезпеченні банку касовий документ не зберігся, але роздрукований документ з підписом клієнта також відсутній, про що [PERSON] було надано письмове пояснення (а.с.16) Відповідно до Витягу з наказу від 25.01.2022 р. №25-ВК [PERSON] звільнена з посади старшого фахівця з обслуговування клієнтів, Відділення №512 АТ «Укрсиббанк», з винних дій працівника, що дають підстави для втрати довір`я, а підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Згідно Посадової інструкції фахівець з обслуговування клієнтів здійснює операційно-касову діяльність відділення в розрізі операцій, а саме: здійснює прийом і видачу готівки з/на рахунків/клієнтів банку, здійснює прийом і видачу готівки по прибуткових і видаткових касових документах, здійснює відображення операцій із клієнтами в бухгалтерському обліку, та інше. Відповідно до п.1.1 розділу 1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16 листопада 2020 року працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених йому готівки та інших цінностей при зберіганні, обробці, перерахуванні, прийомі, видачі, перевезенні переданих йому цінностей та будь яких інших дій, у межах своїх трудових обов`язків. Пунктом 3.2 розділу 3 Договору передбачено, що у випадку незабезпечення провини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної установі Банку, її повернення виконується згідно з діючим законодавством. За заявою [PERSON] від 09.11.2021 р. АТ «Укрсиббанк» проводив утримання із заробітної плати відповідача. Так, за період з серпня 2021 року по 26 січня 2022 року з заробітної плати [PERSON] в рахунок погашення заборгованості утримано 14548.60 грн., з яких: -в рахунок погашення недостачі розмірі 50000.00 грн. утримано 14127.55 грн.; -в рахунок погашення недостачі розмірі 27000.00 грн. утримано 421.05 грн.. Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка не була відшкодована АТ «Укрсиббанк» відповідачем [PERSON] складає 62451.40 грн. Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.130 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству,установі, організації в наслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до ст.134 КЗпП, працівники несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації у випадках,коли між працівником і підприємством, установою організацією, відповідно до ст..135-1 цього кодексу укладено письмовий договір, про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей , відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов`язків.. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем, під час розгляду даної справи судом, не було надано відзив та належних і достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача Таким чином, суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода на суму 62451.40 грн.. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved