Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - адвокат Братищенко Ю.О. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 51 222,07 грн, інфляційні втрати у сумі 6 558,40 грн, три проценти річних у сумі 2 918,12 грн, а всього 60 698,59 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №274 від 04 листопада 2018 року житловий будинок по [ADDRESS] передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». 16 листопада 2009 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] , як власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , укладено договір про надання послуг №801-09. Відповідно до п.1.1. договору, замовник доручає виконавцю за плату виконання послуг з санітарно-технічного обслуговування майна, визначених за переліком та ціною у додатку №1 цього договору з наданням виконавцю права укладення відповідних договорів з спеціалізованими підприємствами і організаціями на забезпечення виконання виконавцем послуг по цьому договору. Згідно із п.п.3.1., 3.2. договору, ціна цього договору на момент його укладання становить 625,87 грн, ПДВ 125,17 грн, всього 751,04 грн, щомісячно, яка визначається сторонами в додатку №1 цього договору, а в разі замовлення додаткових послуг, в додатку №2 до цього договору. Оплата замовником проводиться в строки та на умовах, визначеними пунктами 2.1.2., 2.1.З., 2.3.1., 2.3.2. цього договору. 30 грудня 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору, якою внесено зміни щодо розміру тарифів на послуги визначені у додатках №1, 2 та п.3.1. договору та з 01 січня 2017 року визначено новий тариф у розмірі 8,66 грн за 1 кв.м. Отже, розмір щомісячної оплати починаючи з 01 січня 2017 року становив 1468,18 грн (8,66 грн * 141,28 кв.м = 1223,48 грн; 1223,48 грн * 20% = 244,70 грн; 1223,48 грн + 244,70 грн = 1468,18 грн; де 8,66 грн - тариф за кв.м. разом із рентабельністю, 141,28 кв.м. - площа нежилого приміщення, 20% - ПДВ). Вартість послуг у березні 2017 року у зв`язку із донарахуванням за січень- лютий 2017 року, становила 2271,78 грн. Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» №14 від 28 лютого 2018 року, з 01 березня 2018 року внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до складових тарифу до вказаного наказу, тариф на послуги з обслуговування нежитлого приміщення №11 з 01 березня 2018 року становив 9,89 грн за кв.м. разом із рентабельністю. Тому розмір щомісячної оплати складав 1676,71 грн (9,89 грн * 141,28 кв.м = 1397,26 грн.; 1397,26 грн. * 20% = 279,45 грн.; 1397,26 грн. + 279,45 грн. = 1676,71 грн.; де 9,89 грн. - тариф за кв.м. разом із рентабельністю, 141,28 кв.м. - площа нежилого приміщення, 20% - ПДФ). При цьому, вартість послуг у квітні 2018 року у зв`язку із донарахуванням за лютий- березень 2018 року, становила 2093,79 грн. Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» №55/1 від 27 червня 2019 року з 01 липня 2019 року припинено надання послуги з вивезення твердих побутових відходів у структурі послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які обслуговують КП «Житло-Сервіс». Починаючи з 01 липня 2019 року тариф на послуги з обслуговування нежитлового приміщення становив 8,72 грн. за кв.м. разом із рентабельністю. Тому розмір щомісячної оплати складав 1478,35 грн. (8,72 грн * 141,28 кв.м = 1231,96 грн.; 1231,96 грн * 20% = 246,39 грн; 1231,96 грн. + 246,39 грн = 1478,35 грн; де 8,72 грн - тариф за кв.м. разом із рентабельністю, 141,28 кв.м. - площа нежилого приміщення, 20% - ПДВ). Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» №6 від 28 січня 2020 року, з 01 лютого 2020 року затверджено та ведено в дію кошториси витрат на послуги з утримання нежитлових споруд та прибудинкових територій згідно додаткам №1-№6. Відповідно до складових тарифу до вказаного наказу, тариф на послуги з обслуговування нежилого приміщення №11 з 01 лютого 2020 року становив 10,50 грн за кв.м. разом із рентабельністю. Тому розмір щомісячної оплати складав 1780,13 грн. (10,50 грн * 141,28 кв.м = 1483,44 грн; 1483,44 грн * 20% = 296,69 грн; 1483,44 грн + 296,69 грн = 1780,13 грн; де 10,50 грн - тариф за кв.м. разом із рентабельністю, 141,28 кв.м. - площа нежилого приміщення, 20% - ПДВ). У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за договором за період з березня 2017 року по грудень 2020 року у останнього виникла заборгованість по оплаті наданих послуг у сумі 51 222,07 грн. Посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 6 558,40 грн та 3% річних у розмірі 2 918,12 грн за період з 01 березня 2017 року по 28 грудня 2021 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 46-48). 02 серпня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву (а.с. 51-55), в якому відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог. На думку відповідача, заявлений до стягнення розмір заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами. Відповідач зазначає, що позивач при розрахунку вказує розмір площі нежитлового приміщення №11, що належить відповідачу, 141,28 кв.м., однак дане приміщення має площу 140,4 кв.м. Також зазначає, що згідно п.п. 3.1 Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року, щомісячна сума оплати за цим договором становить 751,04 грн, однак позивач постійно змінював розмір тарифу і жодного разу за період з 2009 року по 2021 рік не надавав і не направляв акту наданих послуг, а долучені до позовної заяви акти від 31 березня 2017 року та від 30 квітня 2018 року не підписані замовником і не отримані позивачем. На думку відповідача ці акти не є документами первинного бухгалтерського обліку і на підставі них не можуть виникати юридичні наслідки. Також, відповідач зазначає, що долучені до позовної заяви додаткова угода №1 від 30 грудня 2016 року, перелік та вартість послуг (в редакції від 01 січня 2017 року) та розрахунок щомісячної плати за обслуговування [ADDRESS] (в редакції від 01 січня 2017 року) ним не підписувались. Вважає, що з урахуванням узгодженої ціни послуг на місяць з ПДВ у розмірі 751,04 грн та сплатою ним 22 084,20 грн, заборгованість не може становити більше ніж 1 949,08 грн. Крім того, відповідач посилається на те, що прострочення заборгованості, інфляційні втрати і 3% річних слід рахувати для кожного щомісячного платежу окремо і для стягнення такої заборгованості встановлюється за кожен окремий платіж позовна давність в 3 роки та зазначає, що він несе відповідальність за кожен щомісячний платіж окремо і не вчиняв дій, що свідчить про визнання сум боргу за платежі з березня 2017 року по квітень 2018 рік включно. У зв`язку з зазначеним, відповідач заявляє клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних з березня 2017 року по квітень 2018 рік включно. Також відповідача зазначає, що за встановленим рахунком на оплату №300801/09/1 від 01 листопада 2020 року загальний борг станом на листопад 2020 року складав 20 742,73 грн, однак за рахунком на оплату №3008001/09/1 від 19 січня 2021 року загальний борг станом на січень 2021 року вже вказано 42 665,06 грн, а в позові позивачем зазначено заборгованість у розмірі 51 222,07 грн, що свідчить про суперечності у проведені розрахунку. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року розгляд цієї цивільної справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання (а.с. 65-66). 23 серпня 2021 року від представника позивача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - адвоката Братищенка Ю.О. до суду надійшли додаткові пояснення щодо окремих питань (а.с. 72-77), які не є заявою по суті справи в розумінні положень ст.174 ЦПК України, якою закріплено, що учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 08 грудня 2021 року призначено в справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи (а.с. 96-99). 03 листопада 2022 року до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експертів від 19 жовтня 2022 року №3867/3868/22-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільної справи №755/8478/21 (а.с. 102-111). Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 04 листопада 2022 року поновлено провадження у цивільній справі за цим позовом. (а.с. 112-113) У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання представник позивача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - адвокат Братищенко Ю.О. не з`явився, до матеріалів позовної заяви докучив клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволені позову та стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 04 листопада 2008 року №274 у зв`язку з закінченням будівництва і введенням в експлуатацію нежитлової будівлю по [ADDRESS] , нежитлову будівлю передано на обслуговування КП «Житло-Сервіс» (а.с.6). Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» діє на підставі Статуту, який затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації 19 липня 2000 року №1205 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 10 січня 2018 року №20) (а.с.7-8). Згідно Статуту Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» створено відповідно до рішення Київської міської ради від 08 червня 2000 року №183/904 «Про створення комунального підприємства для експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс». Згідно пункту 2.1. Статуту метою створення підприємства є забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту. Предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів (п.п. 2.2.1. п.2.2. Статуту). Свідоцтвос про право власності від 19 січня 2010 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посвідчено, що нежиле приміщення №11 - офіс, площею 140,40 кв.м., яке розташоване в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 17 грудня 2009 року №1937-С/НП (а.с.59). 16 листопада 2009 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» та [PERSON] укладено договір №801-09 на надання послуг (а.с. 9-12), відповідно до якого [PERSON] доручає Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» за плату виконання послуг з санітарно-технічного обслуговування майна, визначених за переліком та ціною у додатку №1 цього договору, з наданням Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» права укладання необхідних договорів з спеціалізованими підприємствами і організаціями на забезпечення виконання Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» послуг по цьому договору. Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» зобов`язався, серед іншого, надати замовнику протягом дії цього договору послуги за переліком, які визначені в додатку №1 цього договору, а у разі замовлення замовником додаткових послуг за переліком, які визначені в додатку №2 «зведений розрахунок щомісячної плати по договору» до цього договору. Щомісячно готувати і подавати замовнику до 15 числа наступного за розрахунковим місяця акт виконаних робіт за формою, визначеною в додатку №3 цього договору, платіжну вимогу на попередню оплату послуг та акт звірки сальдо розрахунків. Включати в акти виконаних робіт фактично надані послуги, згідно переліку послуг, які містяться в додатку №1 цього договору, а у разі замовлення додаткових послуг за переліком, визначених в додатку №2 («зведений розрахунок щомісячної оплати по договору») цього Договору (п.2.1. договору №801-09 на надання послуг від 16 листопада 2009 року). Відповідно до додатку №1 до договору на надання послуг №801-09 від 16 листопада 2009 року - перелік послуг по блоку обслуговування [ADDRESS], загальна вартість обслуговування 1кв.м загальної площі становить 5,31 грн, з яких 4,43 грн - загальна вартість з рентабельністю та ПДВ (20%) - 0,89 грн, за надання послуг: прибирання місць загального користування, прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація побутових і негабаритних відходів, обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і каналізації, обслуговування вузла обліку теплової енергії та вузла обліку водопостачання, обслуговуванні електрощитової, обслуговування підвищувальної насосної та утримання служби чергових (а.с.14). Як убачається з додатку №2 до договору №801-09 від 16 листопада 2009 року - розрахунку щомісячної плати за обслуговування приміщення [ADDRESS] , місячна плата за приміщення 4,43 грн*141,28 кв.м = 625,87 грн, ПДВ -20% - 125,17 грн, всього до сплати 751,04 грн (а.с. 13). Пунктом 3.1 договору №801-09 на надання послуг від 16 листопада 2009 року ціна цього договору на момент його укладання становить 625,87 грн, ПДВ 125,17 грн, всього 751,04 грн, яка визначається сторонами в додатку №1 цього договору, а в разі замовлення додаткових послуг, в додатку №2 до цього договору. Щомісячна сума оплати за цим договором розраховується відповідно до площі, яка належить замовнику на праві власності (перебуває в користуванні). За змістом ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги». Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6.2. договору №801-09 на надання послуг від 16 листопада 2009 року сторони домовились вносити зміни і доповнення до цього договору шляхом складання додаткових угод з дотримання письмової форми та в порядку, визначеному Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України. Позивачем до позовної заяви, серед іншого, долучено додаткову угоду №1 (724-17) про внесення змін до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року «на надання послуг» від 30 грудня 2016 року, перелік та вартість послуг, що є додатком №1 Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року) та розрахунок щомісячної плати за обслуговування приміщення [ADDRESS] , що є додатком №2 до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року) (а.с. 15, 16, 17). За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Разом з тим, відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №755/8478/21 від 19 жовтня 2022 року №3867/3868/22-32, підпис від імені [PERSON] , що міститься у Додатковій угоді №1 (724-17) про внесення змін до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року «на надання послуг» від 30 грудня 2016 року праворуч нижче реквізитів Замовника у рядку «[PERSON]», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у Переліку та вартості послуг (додаток №1 до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року) праворуч нижче реквізитів Замовника у рядку «[PERSON]», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в Розрахунку щомісячної плати за обслуговування приміщення [ADDRESS] , (додаток №2 до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року) праворуч нижче реквізитів Замовника у рядку « [PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 104-108). За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування щомісячної плати за обслуговування приміщення [ADDRESS] у розмірі тарифу визначеного додатковою угодою №1 (724-17) про внесення змін до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року «на надання послуг» від 30 грудня 2016 року, переліком та вартістю послуг, що є додатком №1 Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року) та розрахунком щомісячної плати за обслуговування приміщення [ADDRESS] , що є додатком №2 до Договору №801-09 від 16 листопада 2009 року (редакція від 01 січня 2017 року), оскільки наявність такої домовленості між сторонами спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи, який є повним та науково обгрунтованим. Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 28 лютого 2018 року № 14 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» з 01 березня 2018 року внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються комунальним підприємством (а.с. 19). Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 27 червня 2019 року №55/1 «Про припинення надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з будинків, які перебувають на обслуговуванні у КП «Житло Сервіс» відділеннями №1, №2, №4, №5, «Лівобережне», «Правобережне» припинено з 01 липня 2019 року надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з будинків, які перебувають на обслуговуванні у КП «Житло Сервіс» (а.с. 22). Наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 28 січня 2020 року №6 «Про затвердження і введення в дію кошторису витрат послуги з утримання нежитлових споруд та прибудинкових територій» затверджено та введено в дію з 01 лютого 2020 року кошториси витрат послуги з утримання нежитлових споруд та прибудинкових територій згідно додаткам №1-№6 (а.с. 24). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 802/2021/16-а (провадження № К/9901/34858/18) міститься такий висновок: формування тарифів і їх затвердження це різні за своїм змістом поняття, при цому формування тарифів другої групи житлово-комунальних послуг здійснюється виключно відповідним підприємством, що надає послуги, а встановлення тарифів на такі послуги здійснюється органом місцевого самоврядування в межах його компетенції та у спосіб, визначений законом. За змістом частин 4, 5 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 червня 2018 року №130 затверджено Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу І цього Порядку він визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи). Положення цього Порядку застосовуються при зміні цін/тарифів на комунальні послуги як за результатами перегляду тарифів і їх структури (або встановлення нових тарифів), так і за результатами перерахунку окремих складових тарифів (коригування тарифів). Згідно з пунктами 2, 3 Розділу ІІ Порядку протягом 5 робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, виконавці комунальних послуг інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів (або встановити тарифи) у спосіб, визначений цим Порядком, та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження і пропозиції, встановлюється виконавцем комунальних послуг, але він не може бути меншим за 7 календарних днів та більшим ніж 14 календарних днів з дня повідомлення споживачів про намір здійснити зміну тарифів на комунальні послуги (або встановити тарифи). Проте, з матеріалів справи не вбачається, що інформація про намір змінити тарифи була доведена Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до відома споживачів, в тому числі [PERSON] , як і підписання між сторонами додаткових угод про зміну обсягу та збільшення вартості таких послуг, як це передбачено Статутом підприємства та договором №801-09 на надання послуг від 16 листопада 2009 року. Згідно наданих стороною позивача довідок-розрахунків заборгованості за договором №801-09 від 16 листопада 2009 року за період з березня 2017 року по грудень 2020 року включно за [PERSON] наявна заборгованість в загальному розмірі 51 222,07 грн. (а.с.26, 27). При цьому, як убачається з матеріалів справи позивачем нараховано вартість послуг виходячи з загальної площі приміщення 141,28 кв.м, а не з дійсної загальної площі - 140,40 кв.м. Отже, враховуючи умови договору на надання послуг №801-09 від 16 листопада 2009 року, укладеного між сторонами, відстуність укладених між ними додаткових угод та неповідомлення виконавцем замовника послуг про наміри та зміну тарифів, суд убачає підстави для нарахування вартості обслуговування виходячи з 5,31 грн за 1 кв.м загальної площі, як це передбачено переліком послуг по блоку обслуговування [ADDRESS] , який є додатком №1 до договору на надання послуг №801-09 від 16 листопада 2009 року, а саме за обслуговування приміщення [ADDRESS] в розмірі 745,52 грн (з ПДВ) (5,31 грн*140,40 грн). Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості за договором №801-09 від 16 листопада 2009 року за період з березня 2017 року по грудень 2020 року [PERSON] сплачено: 13.02.2018 р. - 829,28 грн; 26.02.2018 р. - 1 252,00 грн; 01.08.2018 р. - 2932,58 грн, 12.09.2018 року - 1 676,71 грн; 09.10.2018 р. - 1 294,39 грн; 05.11.2018 р. - 1 676,71 грн; 19.11.2018 р. - 1 676,71 грн; 04.03.2019 р. - 3 353,43 грн; 23.07.2019 р. - 1 478,35 грн; 09.09.2019 р. - 1 478,35 грн; 08.01.2020 р. - 2 956,71 грн; 10.03.2020 р. - 1 780,13 грн; 17.08.2020 р. - 1 780,13 грн. (а.с.26, 27) Отже, заборгованість [PERSON] за договором на надання послуг №801-09 від 16 листопада 2009 року, укладеним між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» та [PERSON] , за обслуговування приміщення [ADDRESS] за період з березня 2017 року по грудень 2020 року включно становить 10 128,44 грн (745,52 грн * 46 - 24 165,48 грн). Відповідач не надав суду доказів щодо повної відсутності заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Отже відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати за житлово-комунальні послуги, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не здійснює платежі за житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наявних у матеріалах справи розрахунків інфляційних втрат та 3% річних за період з 01 березня 2017 року по 28 лютого 2021 року, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» нарахувало 3% річних в розмірі 2 918,12 грн та інфляційні втрати - 6 558,40 грн (а.с.28). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Соvid-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат, отже їх нарахування з 17 березня 2020 року на суму боргу за надані послуги, є помилковим та порушує норми чинного законодавства. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 17 березня 2020 року по 28 лютого 2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону, не підлягають задоволенню. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Отже, виходячи з наведеного, інфляційна складова боргу за період з 01 березня 2017 року по 16 березня 2020 року включно, виходячи з сум заборгованості становить 1 391,90 грн ((101,8/100 * 745,52 грн - 745,52 грн) + (100,9/100 * 1 491,04 грн - 1 491,04 грн) + (101,3/100 * 2 236,56 грн - 2 236,56 грн) + (101,6/100 * 2982,08 грн - 2982,08 грн) + (100,2/100*3 727,60 грн - 3 727,60 грн) + (99,9/100 *4 473,12 грн - 4 473,12 грн) + (102,0/100 *5 218,64 грн-5 218,64 грн) + (101,2/100 * 5 964,16 грн - 5 964,16 грн) + (100,9/100 * 6 709,68 грн - 6 709,68 грн) + (101,0/100 * 7 455,20 грн - 7 455,20 грн) + (101,5/100 * 8 200,72 грн - 8 200,72 грн) + (100,9/100 * 6 864,96 грн - 6 864,96 грн) + (101,1/100 * 7 610,48 грн - 7 610,48 грн) + (100,8/100 * 8 356,00 грн - 8 356,00 грн) + (100,0/100 * 9 101,52 грн - 9 101,52 грн) + (100,0/100 * 9 847,04 грн - 9 847,04 грн) + (99,3/100 * 10 592,56 грн - 10 592,56 грн) + (100,0/100 * 8 405,50 грн - 8 405,50 грн) + (101,9/100 * 7 474,31 грн - 7 474,31 грн) + (101,7/100 * 6 925,44 грн - 6 925,44 грн) + (101,4/100 * 4 317,54 грн - 4 317,54 грн) + (101,8/100 * 5 063,06 грн - 5 063,06 грн) + (101,0/100 * 5 808,58 грн - 5 808,58 грн) + (100,5/100 * 6 554,10 грн - 6 554,10 грн) + (100,9/100 * 3 946,19 грн - 3 946,19 грн) + (101,0/100 * 4 691,71 грн - 4 691,71 грн) + (100,7/100 * 5 437,23 грн - 5 437,23 грн) + (99,5/100 * 6 182,75 грн - 6 182,75 грн) + (99,4/100 * 5 449,92 грн - 5 449,92 грн) + (99,7/100 * 6 195,44 грн - 6 195,44 грн) + (100,7/100 * 6 940,96 грн - 6 940,96 грн) + (100,7/100 * 6 208,13 грн - 6 208,13 грн) + (100,1/100 * 6 953,65 грн - 6 953,65 грн) + (99,8/100 * 7 699,17 грн - 7 699,17 грн) + (100,2/100 * 5 487,98 грн - 5 487,98 грн) + (99,7/100 * 6 232,50 грн - 6 232,50 грн) + (100,8/100 * 5 198,89 грн - 5 198,89 грн)). Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 391,90 грн. За період з 01 березня 2017 року по 16 березня 2020 року включно, виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, помноженої на 3% та кількості повних днів прострочення та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає 9 699,29 грн (745,52 грн*3*1112/365/100 + 1 491,04 грн*3*1081/365/100 + 2 236,56 грн*3*1051/365/100 + 2982,08 грн*3*1020/365/100 +3 727,60 грн*3*990/365/100 + 4 473,12 грн*3*959/365/100+ 5 218,64 грн*3*928/365/100 + 5 964,16 грн*3*898/365/100 + 6 709,68 грн*3*867/365/100 + 7 455,20 грн*3*837/365/100 + 8 200,72 грн*3*806/365/100 + 6 864,96 грн*3*775/365/100 + 7 610,48 грн*3*747/365/100 + 8 356,00 грн*3*716/365/100 + 9 101,52 грн*3*686/365/100 + 9 847,04 грн*3*655/365/100 +10 592,56 грн*3*625/365/100 + 8 405,50 грн*3*594/365/100 + 7 474,31 грн*3*563/365/100 + 6 925,44 грн*3*533/365/100 + 4 317,54 грн*3*502/365/100+ 5 063,06 грн*3*472/365/100 + 5 808,58 грн*3*441/365/100 + 6 554,10 грн*3*410/365/100 + 3 946,19 грн*3*382/365/100 + 4 691,71 грн*3*351/365/100 +5 437,23 грн*3*321/365/100 + 6 182,75 грн*3*290/365/100 + 5 449,92 грн*3*260/365/100 + 6 195,44 грн*3*229/365/100 + 6 940,96 грн*3*198/365/100 +6 208,13 грн*3*168/365/100 + 6 953,65 грн*3*137/365/100 + 7 699,17 грн*3*107/365/100 + 5 487,98 грн*3*76/366/100 + 6 232,50 грн*3*45/366/100 + 5 198,89 грн*3*16/366/100) Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст.13 ЦПК України щодо розгляду справи в межах позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 2 918,12 грн. Позивач звернувся з даним позовом до суду 13 травня 2021 року (а.с.42). Відповідачем у відзиві на позовну заяву фактично викладена заява про застосування позовної давності до позовних вимог. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором, платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, виконавець в свою чергу має право вимагати сплату прострочених щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як убачається з наданих позивачем довідок-розрахунків заборгованості, відповідач з лютого 2018 року по серпень 2020 року періодично вносив кошти за надані позивачем послуги. Остання сплата здійснена відповідачем 17 серпня 2020 року у розмірі 1 780,13 грн. При цьому неодноразово розмір періодичного платежу перевищував нараховану до сплати у відповідному місяці суму, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу та обов`язку по сплаті платежів за договором на надання послуг №801-09 від 16 листопада 2009 року. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні. Що стосується інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, то Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, виходячи із встановлених судом фактів і відповідних їм правовідносин, належності, допустимості і достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку в їх сукупності, враховуючи наявність заборгованості за спожитими житлово-комунальними послугами з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 540,03 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати та зазначає, що витрати які поніс позивач складаються із 1 500,00 грн на правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Як визначено в статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України) Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 02 лютого 2021 року між Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та Адвокатським об`єднанням «Шенлі», в особі Голови адвокатського об`єднання Братищенка Ю.О., укладено договір про надання правничої допомоги №17-21, відповідно до якого за результатами проведення переговорної процедури виконавець зобов`язується надати послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (консультаційні послуги, претензійно-правова робота, представництво у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також представництво в органах державної виконавчої служби) (а.с. 29-31). Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 цього договору загальна вартість послуг, що є предметом даного договору становить 2 100 000,00 грн без ПДВ. Вартість окремих послуг визначається сторонами у Додатку №1 до даного договору. Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 ст. 62 ЦПК України). До позовної заяви долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Братищенка Ю.О. серії КВ №5994 від 23 листопада 2017 року (а.с.35) та довіреність від 12 січня 2021 року №110/306-24 (а.с. 36). Як убачається з попереднього розрахунку суми судових витрат за позовом КП «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі винагорода за підготовку і подання позовної заяви про стягнення боргу (п.2.1 додатку №1 до договору про надання правничої допомог №17-21 від 02 лютого 2021 року) складає 1 500,00 грн. (а.с.33) Як убачається з акту виконаних робіт за березень 2021 року по договору про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 202 року, підписаного Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та Адвокатським об`єднанням «Шенлі», виконавець надав замовнику послуги за період з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року на суму 140 100,00 грн без ПДВ (а.с. 37). Відповідно до вартості послуг за березень 2021 року, що є додатком №01 до акту виконаних робіт від 31 березня 2021 року по договору про надання правничої допомоги №17-21 від 02 лютого 2021 року, 09 березня 2021 року Адвокатським об`єднанням «Шенлі» надано Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» послуги з підготовки і подання позовної заяви про стягнення боргу зі [PERSON] за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] у сумі 60 698,59 грн, - вартістю 1 500,00 грн (а.с. 38) Із заключної виписки за період з 06.05.2021 року по 06 травня 2021 року вбачається, що КП «Житло-Сервіс» сплатило на рахунок Адвокатського об`єднання «Шенлі» кошти за правничу допомогу за 03.2021р. за договором №17-21 від 02 лютого 2021 року, рахунок №03 від 09 квітня 2021 року без ПДВ в розмірі 140 100,00 грн (а.с. 39). Враховуючи, що позов задоволено частково, беручи до уваги обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивача, суд вважає, що на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 356,85 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, пов`язані з проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати відповідача на проведення судової експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у сумі 7 480,80 грн (а.с.103).

Outcome: partial