Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Короткий зміст вимог. 13.12.2022 заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] ( [INFO] , паспорт - невідомо, РНОКПП [NUMBER] ), на строк 6 (шість) місяців, в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] : 1) заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати у місці проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; 3) заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори із [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб. за адресою [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що 24 жовтня 2022 року набрало законної сили рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/1716/22 про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] , та [PERSON] . Будучи подружжям ними набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані та фактично проживає заявниця з сином, [PERSON] . Старша донька, [PERSON] , хоч і зареєстрована у вказаній квартирі, проте в ній не проживає. Колишній чоловік, [PERSON] , хоч і зареєстрований в с. Сапанівчик, проте фактично проживає разом з ним в смт. Смига. Заявниця неодноразово звертались у Дубенський РВП ГУНП в Рівненській області за захистом, внаслідок вчинення насильницьких дій [PERSON] , а саме: 07.06.2022, близько 20:00 год. в кв. [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме, ображав нецензурними словами та шарпав за одяг, штовхав. 11.07.2022 близько 19:05 год [PERSON] за місцем проживання вчинив домашнє насильство відносно неї, в ході якого шарпав за одяг, виражався не цензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. 23.07.2022 [PERSON] близько 15.00 год. вчинив насильство в сім`ї відносно неї: ображав нецензурною лайкою, шарпав за одяг, намагався вчинити бійку. Окрім того, 07.12.2022 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області розглянуто матеріали кримінального провадження № 12022181040000369 від 06.09.2022 відносно [PERSON] , згідно яких він обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, з постановленням вироку згідно якого [PERSON] визнано винним у вчинені вказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт. Вказаний вирок ще не набрав законної сили. Окрім того, як тільки 07.12.2022 заявниця та [PERSON] покинули зал судового засідання, [PERSON] знову почав погрожувати та провокувати конфліктну ситуацію. Проте найбільш жахаючою була фраза: «Я тобі ще зроблю фокуса, заріжу чи покалічу, яка різниця, за що сидіти». Заявниця побоюється тепер не тільки за своє здоров`я, але і за життя свого сина та своє, оскільки колишній чоловік фізично здоровий та значно сильніший від неї та у випадку означеної ним ситуації, вона просто не зможу йому завадити вчинити кримінально протиправні дії. Враховуючи регулярність конфліктів за місцем спільного проживання, відношення колишнього чоловіка заявниці до їх спільного сина та до неї, вважає, що існує висока вірогідність вчинення [PERSON] домашнього насильства і ризику настання тяжких наслідків. Тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці та її сина, вона просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.12.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Судове засідання призначено на 10 годину 30 хвилин 14.12.2022. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] адвокат Бондарчук В.Ю. заяву підтримала, дала пояснення згідно поданої заяви, просила розгляд проводити за відсутності [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти винесення обмежувального припису. Суд, врахувавши ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, постановив розглядати заяву без участі заявниці. Встановлені судом обставини Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/1716/22 між заявницею, [PERSON] , та [PERSON] розірвано шлюб. Рішення набрало законної сили 24.10.2022(а.с.11-14) 07.06.2022, близько 20:00 год. в кв. [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно [PERSON] , а саме, ображав нецензурними словами та шарпав за одяг, штовхав. 11.07.2022 близько 19:05 год. [PERSON] за місцем проживання вчинив домашнє насильство відносно [PERSON] , в ході якого шарпав за одяг, виражався не цензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї. 23.07.2022 [PERSON] близько 15.00 год. вчинив насильство в сім`ї відносно [PERSON] ображав нецензурною лайкою, шарпав за одяг, намагався вчинити бійку. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.12.2022 [PERSON] визнано винним у вчинені вказаного кримінального правопорушення передбаченого ст.. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт(а.с.8-10). Заявниця, [PERSON] зареєстрована та проживає разом із спільки із [PERSON] сином - [PERSON] , [INFO] ,за адресою [ADDRESS] . Разом із ними за данною адресою зареєстрована донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4,6,7). Оцінка доказів та норми права, застосовані судом. У ст.3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст. 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом достовірно з`ясовано, що [PERSON] , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності передбаченої ст.. 173-2 КУпАП, окрім того, 07.12.2022 року заінтересовану особу [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.. 126-1 КК України, а саме умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи. Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №452/317/19-ц зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] та заявник проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, як убачається з пояснень заявника, що не заперечувалося у судовому засіданні заінтересованою особою, [PERSON] останній зареєстрований по [ADDRESS] , а відтак житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] не є його єдиним місцем проживання. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Таким чином, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати у місці проживання заявника, у кбудинку за адресою: [ADDRESS] та заборони йому наближатися на відстань ближче 200 метрів за цією адресою, підлягають задоволенню та є легітимним заходом втручання у права заінтересованої особи [PERSON] у користуванні вказаним житлом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Розподіл судових витрат. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved