Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника звернувся до Летичівського районного суду Хмельницької області із вищевказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить: усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно побудованої споруди, яка розташована на земельній ділянці [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та його представник посилаються на те, що [PERSON] являється власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,15 га., та житлового будинку [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0212. Також [PERSON] являється власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,1154 га., та житлового будинку [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0168. Вказані земельні ділянки є суміжними з земельною ділянкою [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, власником якої являється [PERSON] . На земельній ділянці [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, відповідач [PERSON] впритул до межі суміжних земельних ділянок розпочав самочинне будівництво. Згодом стало зрозуміло, що відповідач будує не звичайний житловий будинок, а багатоповерхову багатоквартирну споруду з підвальними приміщеннями по всьому периметру земельної ділянки чим фактично, на свій власний розсуд, без відповідних дозвільних документів, в тому числі змінив функціональне призначення земельної ділянки. На неодноразові зауваження та попередження щодо порушення відповідачем будівельних норм та правил, а також всупереч вимогам пожежної безпеки, наслідками якої можуть бути і людські життя, відповідач не реагує та продовжує будівництво. На час звернення до суду самовільно зведена п`ятиповерхова споруда з підвальними приміщеннями, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , з порушенням протипожежних вимог, яка несе в собі потенційну загрозу життю, здоров`ю та майну позивача та згідно збірного кадастрового плану, виготовленого ТОВ «ЗКА «СТС», відстань від межі суміжних земельних ділянок до кутів та фасаду самочинно побудованої споруди становить 0,95 м, 2,0 м, 1, 35 м, 1,34 м. Отже багатоповерхова споруда, яка є самочинною, продовжує будуватися відповідачем з грубим порушенням державних будівельних норм і правил, а також норм пожежної безпеки , що порушує охоронювані Законом права позивача, як власника суміжних земельних ділянок. Відповідне самочинне будівництво створює позивачу перешкоди у користуванні своїми земельними ділянками, власником яких він являється. 26.01.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків зазначених в ній. 11.02.2021 року відповідно до заяви представника позивача недоліки було усунено. 15.02.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. 31.05.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Клюки І.В. про забезпечення позову, та заборонено [PERSON] або ж будь-яким іншим підрядним організаціям чи фізичним особам виконувати будь-які ремонтно-будівельні роботи на об`єкті будівництва, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033). 02.11.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Клюки І.В. про призначення будівельно-технічної експертизи з вирішенням відповідних питань, закрито підготовче засідання та на час проведення експертизи зупинено провадження у справі. 24.10.2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, відповідно до супровідного листа судового експерта Власюка В.В. від 13.10.2022 року, повернуто вище вказану цивільну справу, разом з висновком експерта №922/021 від 07.10.2022 року, було поновлено провадження у справі та призначено її до судового засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Клюка І.В. подав до суду письмову заяву від 14.12.2022 року в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, також просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду, а також долучив завірену належним чином копію квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № квитанції: 0.0.2464936749.1 від 18.02.2022 року про оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній цивільній справі. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово повідомленим належним чином як у підготовчі судові засідання так і в судові засідання, в тому числі в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, в судове засідання не прибув, причини неприбуття в судове засідання не повідомив, будь-яких клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині другій статті 16 ЦК України. Ними можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України,\~але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 17.05.2018 року в справі №2-64/11. Судом встановлено, що згідно повідомлення директора Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України Гарник М. №6.2-8659/6-21 від 20.08.2021 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 09.11.2012 року зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.03.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №185, [PERSON] являється власником земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0212. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №184, Габай являється власником житлового будинку [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0212. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2017 року зареєстрованого в реєстрі за №1002, [PERSON] являється власником земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0168. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2017 року зареєстрованого в реєстрі за №1001, Габай являється власником житлового будинку [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0168. Земельні ділянки з кадастровими номерами 6823055400:00:001:0212, та 6823055400:00:001:0168, є суміжними з земельною ділянкою [ADDRESS] , кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, власником якого являється відповідач [PERSON] . Відповідно до рішення Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області «Про перейменування вулиць та провулків Меджибізької селищної об`єднаної територіальної громади» №2-4/2016 від 19.02.2016 року, було змінено назву [ADDRESS] . Згідно повідомлення начальника відділу містобудування та архітектури головного архітектора області Хмельницької обласної державної адміністрації Дунаєвської І. №01-14/54 від 05.02.2021 року, встановлено, що дозвільних документів на будівництво по [ADDRESS] відділом містобудування та архітектури облдержадміністрації не видавалось. На звернення ГО «Громадська підтримка» про незаконне будівництво готелів у смт.Меджибіж, Хмельницької області, за дорученням першого заступника голови обласної державної адміністрації В.Кальніченка 02.12.2019 року була утворена робоча група. 06.12.2019 року відбулось засідання робочої групи з виїздом до смт.Меджибіж, Хмельницької області. За результатами проведеного огляду земельної ділянки по [ADDRESS] , робочою групою встановлено факт будівництва споруди без дозвільних документів, проектної документації. Було з`ясовано, що власником земельної ділянки, на якій зводиться об`єкт є громадянин Ізраїлю [PERSON] . Цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, площею 0,0721 га. На земельній ділянці самовільно зведена 4-х поверхова споруда з цокольним поверхом. За результатами проведеного огляду земельних ділянок робочою групою встановлено факт самочинного будівництва об`єкту по [ADDRESS] , недобросовісна поведінка суб`єкту містобудування порушує права інших осіб та власників суміжних земельних ділянок. Відповідно до повідомлення секретаря Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №1578/02-20/2021 від 07.12.2021 року, встановлено, що в період з 19.11.2015 року по даний час селищною радою не приймалося жодних рішень щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0721 га, кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Разом з тим, згідно з інформації про ділянку, що міститься в Державному земельному кадастрі право власності на зазначену земельну ділянку набуте [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу; генеральний план смт.Меджибіж, Хмельницького району Хмельницької області в процесі розробки; у селищної ради відсутні проектно-технічна та дозвільна документація, а також матеріали технічної інвентаризації на багатоповерхову споруду, розташовану на земельній ділянці кадастровий номер 6823055400:00:001:0033. Згідно висновку судового експерта Власюка В.В. №922/021 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 07.10.2022 року, та додатків до нього, встановлено, що при розміщенні багатоквартирних житлових будинків поверховістю від 4 поверхів до 8 поверхів суміжно з кварталами садибної забудови, що зберігається, відстань від фасадів багатоквартирного будинку, що зводиться, до меж земельних ділянок садибних будинків слід приймати не менше 15 м, а до стіни найближчого садибного будинку - не менше висоти будинку, що зводиться, для багатоквартирних будинків до З поверхів відстань від фасадів до меж земельних ділянок - не менше 10 м для забезпечення проїзду пожежних машин. Поверховість будинків в межах територій садибної забудови не може перевищувати 3-х поверхів без урахування мансарди. Розміщення багатоквартирних (секційних) будинків в кварталах садибної забудови не допускається. У межах садибної забудови (до трьох поверхів включно) відстань від краю проїзної частини вулиці до зовнішніх стін будинків допускається приймати в межах 5-25 м. Відстань від стін з віконними прорізами існуючого житлового будинку загальною площею 43,3 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6823055400:00:01:0168 та знаходиться у власності [PERSON] , до стін з віконними прорізами чотириповерхової будівлі, яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер 6823055400:00:001:0033, складає 15,57 м, що не відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме пункту 6.1.24 ДБН Б.2.2-12:2019. Також чотириповерхова будівля затінює значну площу земельної ділянки з кадастровим номером 6823055400:00:01:0168, а також накладає суттєві планувальні обмеження на більшу частину земельних ділянок з кадастровими номерами 6823055400:00:01:0168 та 6823055400:00:01:0212 щодо розміщення на них нових житлових будинків. Також згідно вищевказаного висновку експерта, встановити відповідність багатоповерхової споруди, яка знаходиться по [ADDRESS] , та збудована на земельній ділянці № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033) генеральному плану смт Меджибіж не має можливості, оскільки на дослідження не наданий відповідний генеральний план, а згідно відповідей Меджибізької селищної ради, генеральний план селища перебуває у процесі розроблення, при цьому рішень по затвердженню детальних планів території в районі розташування досліджуваних земельних ділянок, в т.ч. багатоповерхової будівлі, селищною радою не приймалось; відстань від багатоповерхової споруди, яка знаходиться по [ADDRESS] , та збудована на земельній ділянці № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033) до межі земельних ділянок № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0212) та № 11 (кадастровий номер 6823055400:00:01:0168) не відповідає державним будівельним нормам України, а саме: мінімальна відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни багатоповерхової будівлі до межі ділянки кадастровий номер 6823055400:00:01:0168 складає 0,71 м, що не відповідає мінімальній відстані 1,0 м, що передбачена пунктом 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а також мінімальній відстані 15 м до меж земельних ділянок садибних будинків, що передбачена пунктом 6.1.22 ДБН Б.2.2-12:2019; крім того, відстані від стін багатоповерхової будівлі до меж земельних ділянок з кадастровими номерами 6823055400:00:01:0168 та 6823055400:00:001:0212, які складають на рівні цоколю будівлі від 1,16 м до 3,14 м, не дозволяють влаштувати односмуговий проїзд шириною 3,5 м для пожежних машин з однієї поздовжньої сторони чотириповерхової будівлі на відстані 5 м від стін, що передбачено пунктом 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019; на земельних ділянках № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0212) та №11 (кадастровий номер 6823055400:00:001:0168) можливо розташувати\~нові житлові\~будинки у відповідності до норм ДБН з урахуванням існуючої багатоповерхової споруди, яка знаходиться на земельній ділянці № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033). Дослідити можливість розташування нових житлових будинків на зазначених земельних ділянках у відповідності до генерального плану не має можливості, оскільки генеральний план смт.Меджибіж не наданий на дослідження; багатоповерхова будівля, яка збудована на земельній ділянці № [NUMBER] (кадастровий номер 6823055400:00:001:0033) не знаходиться на земельних ділянках або їх частинах №7 (кадастровий номер 6823055400:00:001:0212) та №11 (кадастровий номер 6823055400:00:001:0168). Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно п.«г» та п.«е» ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно зі ст.104 ЗК Українивласники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, будівлі, споруди вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, або належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Згідно ст.ст.386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. За змістом ст.376 ЦК України, вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявити за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою (постанова Верховного суду від 06.09.2017 року в справі 6-1721цс16, від 16.01.2019 у справі 458/1173/14-ц). Ст.152 ЗК України, встановлює, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз`яснено в п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст. 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. При цьому, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.102019 року у справі № 917/1307/18). Положеннями ст.89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч.2 ст.78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Судові витрати по справі становлять суму в розмірі 13862 грн., що складаються з судового збору за подання позовної заяви - 908 грн., та судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн., витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи №922/021 від 07.10.2022 року - 12500 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, які становлять 13862 грн., На підставі вище викладеного та

Outcome: approved