Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова 06.07.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі представника позивача Жила П.С., який діє на підставі довіреності, до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить суд\~в рахунок погашення заборгованості\~ [PERSON] за Кредитним договором № МL-702/583/2008 від 17.01.2008 року в розмірі 1573820,73 гривень, з яких: 265759,33 грн - заборгованість по тілу кредиту; 72696,73 грн - заборгованість за процентами; 1235364,67 грн - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.01.2008 року\~між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та\~ [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL-702/583/2008. Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки від 17.01.2008 року Банк надав\~ [PERSON] кредит в сумі 35 000,00 Доларів США.\~ 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до статей 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н.\~Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № МL-702/583/2008 від 17.01.2008 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № МL-702/583/2008 від 17.01.2008 року. [PERSON] в свою чергу зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідно, частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у\~Графіку\~платежів. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. 29.05.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-702/583/2008 від 17.01.2008 року в розмірі 1573820,73 гривень. Однак на теперішній час рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення суми боргу за Кредитним договором № ML-702/583/2008 від 17.01.2008 року\~не виконано.\~Тому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: квартири [ADDRESS] . 23.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-702/583/2008, відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є - квартира, загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 26,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям по 1/2 частки кожному і Іпотекодавців на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 12.02.2007 року, номер витягу 13537996, за №17804468, номер запису П-1-45857. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити з вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення будь-якого із зобов`язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. З огляду на викладене загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-702/583/2008 від 17.01.2008 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» станом на 06.07.2021 року становить 1573820,73 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 27.07.2021 року\~ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова\~відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання (а.с.38). 24.11.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток за місцем проживання, однак судові повістки повернуті суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявник не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи, що, зокрема, свідчить про те, що він протягом тривалого часу не звертався до суду за інформацією щодо стану розгляду його заяви. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України». Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи наведені положення, згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 17.01.2008 року\~між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та\~ [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL-702/583/2008. Відповідно до п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 кредитного договору, повернення відповідно частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у\~Графіку\~платежів.\~Сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 1.9 кредитного договору).\~При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 1.9.1) (а.с.8-11). 23.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-702/583/2008, відповідно до умов якого останні зобов`язалися відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є - квартира, загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 26,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям по 1/2 частки кожному і Іпотекодавців на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 12.02.2007 року, номер витягу 13537996, за №17804468, номер запису П-1-45857. Згідно з п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення будь-якого із зобов`язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» , у відповідності до статей 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України , було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля № б/н. Згідно з вказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № МL-702/583/2008 від 17.01.2008 року щодо боржника [PERSON] (а.с. 16-22). Крім того, 29.06.2010 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за р. № 5822, за яким Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за іпотечним договором № РМL-702/583/2008 від 17.01.2008 року щодо майнового поручителя боржника [PERSON] та [PERSON] (а.с.23-24). Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника [PERSON] за кредитним договором № МL-702/583/2008 від 17.01.2008 року, та за іпотечним договором № РМL-702/583/2008 від 17.01.2008 року до Боржника [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувались, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 у справі № 638/1268/14-ц, позовні вимоги ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» задоволені, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором\~№ МL-702/583/2008 від 17.01.2008 у розмірі 1573820,73 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 3654, 00 грн. (а.с.25-26). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до частин 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»,\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою\~статті 7 цього Закону\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Згідно з частиною першою\~статті 12 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, згідно із наведеним положенням Закону право на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у разі невиконання вимоги банку про дострокове виконання основного зобов`язання, тобто пред`явленню позову про звернення стягнення на предмет іпотеки обов`язково має передувати пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У пункті 2.1 договору іпотеки\~№ РМL-702/583/2008 від 17.01.2008\~сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії, а саме: строк повернення кредиту визначений не пізніше 17.01.2023. Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-1561цс15, від 9 грудня 2015 року у справі № 6-2479цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-340цс15, які в силу положень статті 360 - 7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Слід зазначити, що положеннями частини першої\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей\~38,\~39 Закону України «Про іпотеку»\~можна зробити висновок, що у розумінні норми\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою\~статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей\~19,\~57 Закону України «Про виконавче провадження»\~сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. У спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Даної правової позиції дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 23.05.2018 року по справі № 643/2362/14-ц. Враховуючи зазначене, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця), початкова ціна для реалізації зазначається не в рішенні суду, а визначається вже на стадії виконання такого рішення відповідно ст. 57 Закону України Про виконавче провадження. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Також відповідно до п.7.1. Договору Іпотеки, за бажанням іпотекодержателя предмет іпотеки передається в управління іпотекодержателю. З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як Іпотекодержателя та запобігання спричинення Іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Відповідно до статті 1037, 1038 Цивільного кодексу України, управитель здійснює управління майном шляхом вчинення юридичних і фактичних дій, направлені на зберігання, примножені вартості майна шляхом інвестування або здійснення права власності іншим способом, з урахуванням особливостей об`єкта і цілей управління. При створенні управління управитель наділяється настільки широкими повноваженнями. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на, нерухоме майно, право на отримання витягу та інформації з Реєстру прав мають тільки власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи, або відповідні органи державної влади, та зокрема суд. Отже, для задоволення вимог позивача, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів. Відповідно до\~ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до\~ст. 11 ЦК України. На підставі змісту\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог\~ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно\~ст. 599 ЦК України. Згідно з ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором ML702/583/2008 від 17.01.2008 року становить 1573820, 73 грн. З вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звертається після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання, а саме: стягнення заборгованості за кредитним договором № ML702/583/2008 від 17.01.2008 року, про що Дзержинським районним судом міста Харкова було ухвалено відповідне рішення від 29.05.2014 року по справі № 638/1268/14-ц. Станом на час розгляду справи заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не виконаною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved