Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

20.04.2016 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов [PERSON] до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровської області, третя особа Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2016 в м.Новомосковськ на автомобільній дорозі Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «Renault Clio», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стала глибока вибоїна з гострими краями із металевими частинами, яка мала довжину біля 4 м, ширину 0,3 м та глибину 15 см. Розмір завданого матеріального збитку з проведенням автотоварознавчої експертизи становить 2461,76 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 25.05.2016 року відкрито провадження по справі. Відповідачем надані письмові заперечення у яких він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених у позові. Ухвалою суду від 15.02.2021 року справу прийнято до свого провадження цим складом та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 20.02.2016 в м.Новомосковськ на автомобільній дорозі Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «Renault Clio», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , а саме спричинено розрив шини заднього колеса та диску. Відповідно до проведеної перевірки взводом ДПС ОСП № 1 підпорядкованого ГУ МВС України в Дніпропетровській області в діях водія [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України не вбачається та відсутній склад правопорушення. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало покриття проїзної частини, яке не відповідало ДСТУ № 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вулиці та залізничні переїзди», п.3.1.1. «Покриття проїзної частини не повинно мати просідань, вибоїн, напливів та інших деформацій, які утруднюють рух транспортних засобів». Відповідно до висновку експетрного автотоварознавчого дослідження № 1767 від 15.04.2013 року, про оцінку вартості матеріальних збитків, виготовлено судовим експертом Божко М.Ю.. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Clio», державний номер [NUMBER] становить 1932,56 грн. Вартість наданих експертних послуг складає 529,20 грн., яка була сплачена позивачем та підтверджується квитанціє від 04.03.2013 року. Згідно ст.22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її явного права, має право на їх відшкодування. Зазначеною нормою закону визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною третьою статті 14 та частиною першою статті 16\~Закону України\~"Про\~дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно зі статтею 9\~Закону України\~«Про дорожній\~рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до частини першої статті 24\~Закону України\~"Про\~дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 30\~березня 1994\~року за\~№ 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №902/320/17). Відповідно до частини першої статті 24\~Закону № 3353\~власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Не притягнення працівників відповідача до адміністративної відповідальності за неналежне утримання автомобільної дороги не свідчить про відсутність відповідальності відшкодувати шкоду. Суд звертає увагу, що й водія [PERSON] не притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.124 КУпАП. Відтак позивачем доведено факт завдання шкоди у зв`язку із неякісним дорожнім покриттям автомобільної дороги, яка перебуває у віданні відповідача. За правовим висновком наведеним у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №904/5489/18, від 20.09.2020 у справі №569/18043/17 у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано матеріальні збитки в розмірі 2461,76 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 1932,56 грн. та вартості проведеної експертизи для розрахунку завданих збитків в розмірі 529,20 грн. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка обумовлена як зміною звичного укладу життя, пов`язаного з втратою можливості користуватись певний час транспортним засобом, так і переживанням є доведеною. Через те, суд приходить до висновку, що позивач зазнав негативних наслідків, спричинених діями відповідача, вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, достатніми й справедливими та підлягають задоволенню в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1\~статті 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували би доводи позивача, суду не надав. В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Враховуючи встановлені обставини справи, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно порушення прав позивача, завдання йому збитків, які виразились в матеріальній та моральній шкоді, та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження з відповідача до стягнення на користь позивача вартості завданих збитків в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2461,76 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved