Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

16.12.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, Банк, АТ КБ «Приватбанк») та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №SAMDN1000734976038 від 30.04.2013, а саме: вклад у сумі 371 706,16 грн + 388 805,66 грн (16% річних нараховані з 27.04.2017 по 27.10.2021 ( повних 54 місяців перед зверненням до суду ) + 1480,72 грн (3% річних) = 761 992,54 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір на виконання якого позивачем на депозитний рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» внесені грошові кошти в сумі, що визначені цими договором. В жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих на неї відсотків у зв`язку із закінченням строку дії договору. Відповідач у строки визначені договорами, після отримання заяви позивача, грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права позивача. У письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що між позивачем та відповідачем відсутній предмет спору, оскільки депозитний договір №SAMDN1000734976038 від 30.04.2013 року було укладено позивачем на материковій частині України, депозитний №SAMDN1000734976038 від 30.04.2013 року є діючим. Депозитний договір після закінчення чергового строку договору продовжено своєю дії на наступний термін. Крім того варто зазначити що позивачем самостійно додано виписку по депозитному рахунку станом на 04.05.2017 року, яка підтверджує що депозитний договір продовжує свою дію на новий термін, за вказаним депозитним рахунком нараховуються відсотки.. Позивач може отримати кошти за депозитним договором №SAMDN1000734976038 від 30.04.2013 року, для цього необхідно безпосередньо звернутися до відділення АТ КБ «Приватбанк». В свою чергу нараховані позивачем 3% річних на підставі ст.. 625 ЦК України на нібито не виконання Банком зобов`язань за депозитними договором є взагалі неправомірним, оскільки відповідач не порушував права позивача. Ухвалою суду від 20.12.2021 року було відкрито провадження в порядку позовного загального провадження. Ухвалою суду від 17.11.2022 року було закрито провадження та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність та просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник відповідача подав заяву про розгляду справи у відсутність та просив винести рішення на підставі письмових пояснень. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір на виконання якого позивачем на депозитний рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» внесені грошові кошти в сумі, що визначені цими договором. В жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих на неї відсотків у зв`язку із закінченням строку дії договору. Відповідач у строки визначені договорами, після отримання заяви позивача, грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права позивача. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. За змістом ч. 4 ст. 1060 ЦК України передбачено, що якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 10610 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Частинами 5, 6 ст. 1061 ЦК України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б підтвердили порушення прав позивача відповідачем, оскільки банком не було відмовлено позивачу у виплаті суми вкладу та відсотків, тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed