Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння і взаємоповага, вони не підтримують шлюбних стосунків і їх сім`я існує формально, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу. Діти проживають разом з позивачкою, а відповідач не надає належної фінансової підтримки на їх утримання, що обумовлює необхідність визначення розміру аліментів судом. Відповідач письмового відзиву до суду не подавав. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились, проте 20.12.2022 року подали до суду спільну заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Відповідач також зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004р. /а.с. 6/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 7-10/. На теперішній час шлюб між сторонами має формальний характер, оскільки між ними втрачено почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. Діти проживають разом з позивачкою і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Спору про місце проживання дітей між сторонами на момент розгляду справи немає. Відповідач отримує пенсію, оскільки має 1-у групу інвалідності. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст. 110 Сімейного кодексу України, відсутні і сторони не заперечуються таких обставин. В добровільному порядку сторони не змогли врегулювати питання щодо розірвання шлюбу та сплати аліментів, внаслідок чого позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин щодо регулювання реєстрації шлюбу та забезпечення утримання дітей, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК). Згідно ст. 110 СК один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним в даному випадку надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, а лише сприятиме виникненню між ними ще гірших відносин. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки подальше перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Також, беручи до уваги бажання позивачки, після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Згідно ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Варто звернути увагу, що законом не передбачений конкретний порядок визначення судом розміру частки з доходів платника аліментів, що підлягає стягненню в якості аліментних платежів. Натомість орієнтований розмір такої частки передбачений ч. 5 ст. 183 СК і складає одну третину доходу платника аліментів у випадку їх стягнення на двох дітей. Отже законом передбачено, що такий розмір частки доходів відповідає засадам справедливості та є належним і достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконання батьківського обов`язку. Відступлення від такого розміру допускається з урахуванням конкретних обставин спірних правовідносин. Оцінивши обставини справи суд приходить до висновку, що з огляду на принцип паритетності побудови сімейних відносин (ч. 2 ст. 1 СК) та зміст засад справедливості, добросовісності і розумності (ч. 9 ст. 7 СК), відповідач зобов`язаний надавати своїм дітям матеріальну допомогу у вигляді аліментних платежів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, що є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дітей та виконанням батьківського обов`язку за рахунок якого існуватиме достатній баланс забезпечення інтересів дітей та недопущення надмірного обмеження прав та законних інтересів відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Позовна заяви містить дві вимоги розірвання шлюбу (немайнового характеру) та стягнення аліментів (майнового характеру). За вимогою немайнового характеру позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн./, а за вимогами майнового характеру позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак за вимогами про стягнення аліментів судовий збір слід віднести на рахунок держави. У свою чергу позивачка не просила компенсувати їй витрати з оплати судового збору за вимогою про розірвання шлюбу, а тому це питання судом не розглядається. На підставі викладеного,

Outcome: approved