Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

14.11.2022 року позивачка звернулася до суду із заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.08.2016 року Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (актовий запис №26), посилаючись на наявність малолітньої дитини у сторін по справі та те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне життя припинено та поновленню не підлягає, збереження шлюбу протирічить інтересам позивачки, сторони не ведуть спільного господарства. Окремо просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач належної допомоги в утриманні дитини не надає. Підставою розірвання шлюбу позивачка зазначила відсутність спільних інтересів між подружжям, наявність різних поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Підставою стягнення аліментів позивачка зазначила обов`язок відповідача як батька утримувати дитину відповідно до вимог Сімейного кодексу України. Ухвалою судді від 17.11.2022 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, з можливістю подання відзиву з боку відповідача, питання подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до першого судового засідання, справу було призначено до судового розгляду на 05 грудня 2022 року (а.с.17). Перед судовим засіданням 05.12.2022 року від позивачки по справі надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.22). Також перед судовим засіданням 05.12.2022 року від відповідача по справі надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, згоду з позовними вимогами та проханням залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки саме він змінив прізвище при укладанні шлюбу (а.с.23). Безпосередньо у судове засідання сторони не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.19-21). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у судовому засіданні без їх участі, при цьому відповідач визнав позовні вимоги, а позивачка наполягала на їх задоволенні, суд вважає за можливе розглянути справу у судовому засіданні без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 05.08.2016 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, який був зареєстрований у Великобагачанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (актовий запис №26), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 05.08.2022 року (а.с.13), яке після розгляду справи погашається. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (актовий запис №6 від 24.01.2017 року)(а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні справи по суті стосовно вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до думки, що зазначені позивачкою та визнані відповідачем підстави розірвання шлюбу, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам сторін по справі. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Щодо зміни прізвища відповідача, який змінив його при укладанні шлюбу, суд зазначає, що відповідачу за його волею слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною п`ятою ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка у позовній заяві просила стягнути мінімально визначений розмір аліментів на дитину з відповідача, тому такі її вимоги слід задовольнити, оскільки вони становлять мінімально допустими законодавчі вимоги до стягнення аліментів на одну дитину, окрім верхньої межі, яка у позовному провадженні відсутня, що не перешкоджає задоволенню такої вимоги. На підставі зазначеного та

Outcome: approved