Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

У квітні 2015 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 року. Згідно кредитного договору позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 24 159 доларів США, 86 центів, на термін до 01.08.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 20.03.2015 року у розмірі 86 408 доларів США, 41 центів, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 19 668 доларів США, 12 центів; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20 741 доларів США, 18 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США, 98 центів; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44 680 доларів США, 13 центів. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 408 доларів США, 41 центів, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 2003811, 03 грн. та судовий збір у розмірі 3654, 00 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2015 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 408 доларів США, 41 центів, яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 19 668 доларів США, 12 центів; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20 741 доларів США, 18 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США, 98 центів; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44 680 доларів США, 13 центів, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 2003811, 03 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Не погодившись із таким рішенням суду, відповідач подав заяву про його перегляд. У зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя судді Женеску Е.В., заява про перегляд заочного рішення передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення залишена без руху та надано строк відповідача для усунення її недоліків. 30.06.2022 року недоліки були усунуті. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року - поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, призначено заяву до розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року - заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення - задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року скасоване, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду. Представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також до суду надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не з`явився в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення повторного заочного рішення. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 01.08.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNL0AE00006890, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 24 159 доларів США, 86 центів - для придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань відповідачем передано в заставу транспортний засіб - автомобіль марки Honda, модель Accord, 2004 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору, позивачем було видано [PERSON] готівкою у касі кредитні кошти у розмірі 22 500 доларів США, 00 центів, що підтверджено випискою по руху коштів по рахунку. Також банком було надано відповідачу 1314 доларів США, 32 центів - для страхування автомобіля, 6,81 доларів США - реєстрація в Державному реєстрі, 113, 74 доларів США - за договором особистого страхування. Суд вважає, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 24 159 доларів США, 86 центів. Відповідно до змісту п. п. 2.2.2., 2.2.4. кредитного договору відповідач зобов`язаний сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути банку кредит у порядку та строки, передбачені цим договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Так, згідно розрахунку заборгованості станом на 20.03.2015 року, заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» складає 86 408 доларів США, 41 центів. Структура заборгованості: поточне тіло кредиту 19 668 доларів США, 12 центів; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 20 741 доларів США, 18 центів; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США, 98 центів; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у розмірі 44 680 доларів США, 13 центів. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Поняття кредитного договору визначено у ст. 1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що наданий банком, поточне тіло кредиту станом на 20.03.2015 складає 19 668 доларів США, 12 центів. Проте з виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.08.2007 р. по 20.09.2022 р. видно, що відповідачем було здійснено часткове погашення кредитної заборгованості, усього на суму 21 309 доларів США, 98 центів. Так, з колонки «обороти по рахунку USD» убачається, що [PERSON] проводив погашення заборгованості у касу банку, переважно платежами по 574 доларів США. Крім того, Українським фінансовим агентством «Верус» здійснено погашення зобов`язань по кредитному договору у розмірі 4 192, 74 та 4 157, 43 доларів США відповідно. Отже, розрахунок заборгованості в частині обчислення розміру поточного тіла кредиту, судом визнається необґрунтованим, оскільки за період з 01.08.2007 р. по 20.09.2022 р. [PERSON] та Українським фінансовим агентством «Верус» внесено коштів для погашення кредитної заборгованості у розмірі 21 309, 98 доларів США, а отже заборгованість за тілом кредиту становить (24 159, 86 USD, сума виданого кредиту - 21 309, 98 USD = 2 849, 88 доларів США). На підставі цього, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 2 849, 88 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 66 088, 71 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд відзначає таке. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач ставить питання про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.08.2007 р. по 20.03.2015 року у розмірі 20 741 доларів США, 18 центів. Як видно зі змісту кредитного договору, проценті ставки, що погоджені сторонами: 12% річних на поточну заборгованість, 25% річних - на прострочену. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки кредитним договором № DNL0AE00006890 від 01.08.2007 встановлено строк кредитування до 01.08.2012 року включно, то з наступного дня право кредитора нараховувати відсотки - припиняється. Отже, станом на 02.08.2012 року заборгованість по процентам становить 11 497, 68 доларів США, що підтверджено також розрахунком заборгованості. Таким чином, з відповідача належить стягнути відсотки у розмірі 11 497, 68 доларів США, що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року становить 266 631, 19 грн. Щодо вимог про стягнення пені та комісії, суд відзначає таке. Так, покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга ст. 549 ЦК України). В частині стягнення комісії за користування кредитом, суд зауважує про безпідставність таких вимог, оскільки кредитним договором, зокрема й у розділі «4. Відповідальність сторін», не передбачено стягнення комісії. Натомість АТ КБ «Приватбанк» використовує у п.п. 3.7., 6.2., 7.1. кредитного договору такі платіжні інструменти як додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку, додаткову винагороду за користування кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту. Такі умови кредитного договору, на переконання суду, є нікчемними, оскільки порушують права [PERSON] як споживача, а також покладають додатковий тягар у вигляді несення додаткових витрат на обслуговування кредиту, що суперечить принципу добросовісності, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Тому включення цих платежів до складу комісії за користування кредитом, є незаконним, а відтак вимога про стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 1318 доларів США, 98 центів, задоволенню не підлягає. Стосовно вимоги про стягнення пені у розмірі 44 680 доларів США, 13 центів, суд виходить з того, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачений спеціальний строк позовної давності в 1 (один) рік. Як встановлено п. 4.1. кредитного договору, при порушенні будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3., 7.5. даного Договору, банк має право нарахувати, а позичальник сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні в день прострочки. Проте розрахунок пені, що наданий банком, слід визнати необґрунтованим, оскільки позивач просить стягнути пеню у розмірі 44 680 доларів США, 13 центів станом на 20.03.2015 року, але у колонці № 12 «Сума пені нарахована» розрахунку заборгованості, сума нарахованої пені станом на 20.03.2015 р. вказана у розмірі 29936, 70 доларів США, що свідчить про помилковість її розрахунку та невідповідність прохальної частини позову, інформації, що викладена у розрахунку заборгованості. Крім того, відповідальність у вигляді сплати пені застосовується АТ КБ «Приватбанк» в тому числі й за невиконання споживачем обов`язків, передбачених п. 2.2.3. кредитного договору (додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку, додаткову винагороду за користування кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту). Нарахування неустойки (пені) за невиконання цих обов`язків, є протиправним, оскільки саме по собі включення цих умов до кредитного договору, вже свідчить про порушення принципу добросовісності та справедливості, тому встановлення відповідальності за невиконання цих умов, також є незаконним. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача сум пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, через суперечливість та необґрунтованість розрахунку пені, та застосування її за порушення умов кредитного договору, які є несправедливими. Відповідна судова практика вже сформована, і аналогічні висновки викладені, зокрема, у Постанові КЦС ВС від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» частини непогашеного поточного тіла кредиту у розмірі 66 088, 71 грн. та відсотків у розмірі 266 631, 19 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 606,56 грн. (процент задоволення позовних вимог 16,60%). На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial