Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У жовтні місяці 2022 року [PERSON] в особі представника адвоката Довгій В.І. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] 27 [INFO] РНОКПП: [NUMBER] жителька [ADDRESS] , отримала в борг від [PERSON] 3 [INFO] жительки [ADDRESS] суму в розмірі 6 000 ( шість тисяч доларів)\~ США, з зобов`язанням\~ погашення заборгованості за розпискою в строк до 1 березня 2011 року. Грошові кошти були передані позичальнику у повному обсязі, що підтверджується свідками-особами\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Боргове зобов`язання відповідачкою не виконувалось, та [PERSON] для захисту своїх прав звернулась до\~ Хустського районного суду, про що суд прийняв рішення у справі №712/2737/12 яким стягнув з відповідачки 48300 грн., боргу, та 483 грн., судових витрат, яке пред`явлено до виконання до відділу Державної виконавчої служби. Крім того позивач звертає\~ увагу суду на те, що рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі №713/2737/12-ц не виконано, про що надано відповідь начальника Хустського відділу держаної виконавчої служби у Хустському районі за вих. №9458/20-13-28, на адвокатський запит за вих. №22/022. та станом на день подання позову перебуває на виконанні. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 14 121,67 грн., та інфляційні збитки в розмірі 108 448,49 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Довгій В.І., подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу без участі позивачки та\~ у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі доданих до справи доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом публікації оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов відповідачкою не подавалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що\~ позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] 27 [INFO] РНОКПП: [NUMBER] жителька [ADDRESS] , отримала в борг від [PERSON] 03 [INFO] жительки [ADDRESS] суму в розмірі 6 000 (шість тисяч доларів) США, з зобов`язанням\~ погашення заборгованості за розпискою в строк до 1 березня 2011 року. Грошові кошти були передані позичальнику у повному обсязі, що підтверджується свідками-особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Боргове зобов`язання відповідачкою не виконувалось, та [PERSON] для захисту своїх прав звернулась до Хустського районного суду, про що суд прийняв рішення у справі №712/2737/12 яким стягнув з відповідачки 48300 грн. боргу та 483 грн., судових витрат, яке пред`явлено до виконання до відділу Державної виконавчої служби.\~ Також при дослідженні доказів судом встановлено, що рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі № 713/2737/12-ц не виконано, про що надано відповідь начальника Хустського відділу держаної виконавчої служби у Хустському районі за вих. №9458/20-13-28, на адвокатський запит за вих. №22/022. та станом на день подання позову перебуває на виконанні. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими знаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані\~ йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше\~ - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати\~ кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового\~ зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи вищезазначене, на позичальника покладено додаткові зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України за неналежне виконання рішення суду. Отже, рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі №309/713/2737/12-ц не виконано, а тому у позивачки [PERSON] виникло право стягнення з відповідачки [PERSON] інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць, з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що обґрунтовано наступним. За період з 11 лютого\~ 2013 року внаслідок порушення термінів сплати заборгованості за рішенням суду у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до\~\~ розрахунку заборгованості становить 122 571,16 грн. (Сто двадцять дві тисячі, п`ятсот сімдесят одна гривня шістнадцять копійок) без основної суми боргу, а саме - 3% річних за користування грошовими коштами\~ 14 121,67 грн.;\~ інфляційні збитки - 108 448,49 грн.. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кошти на підставі рішення Хустського районного суду від 11 лютого 2013 року у справі № 309/713/2737/12-ц. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою - відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, а саме з моменту винесення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором до моменту фактичного виконання (завершення ВП). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Таким чином в межах визначених положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник відповідачка [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора і зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Оскільки зобов`язання за договором позики є грошовим, то у зв`язку з простроченням виконання відповідачем такого зобов`язання, позивачка правомірно ставить питання про стягнення з відповідача сум, передбачених ст.625 ЦК України. У позовній заяві наведено розрахунок позивача за період з 11 лютого 2013 року внаслідок порушення термінів сплати заборгованості за рішенням суду у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до розрахунку заборгованості становить 122 571,16 грн. (Сто двадцять дві тисячі, п`ятсот сімдесят одна гривня шістнадцять копійок)\~ без основної суми боргу: 3% річних за користування грошовими коштами - 14121,67 грн.; інфляційні збитки - 108448,49 грн. Таким чином, за розрахунком, перевіреним судом, правомірним є стягнення з відповідачки 122 571,16 грн. 3% річних та 14121,67 грн. інфляційних втрат, а тому позов підлягає задоволенню в цій сумі. Суд констатує, що основною сумою боргу у даному випадку є 3% річних відповідно до розрахунку заборгованості який становить 122 571,16 грн. (Сто двадцять дві тисячі, п`ятсот сімдесят одна гривня шістнадцять копійок)\~ без основної суми боргу,\~ та 3% річних за користування грошовими коштами 14 121,67 (грн.), інфляційні збитки: 108 448,49 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду в розмірі 1225 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved