Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

у серпні 2021 року представник позивача адвокат Ільків М.М. звернувся до суду з позовом до ПАТ СК ЮНІВЕС, в якому просить стягнути на користь позивача, що діє в інтересах [PERSON] , страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 38400 гривень, відшкодування на утримання в розмірі 115200 гривень, пеню у розмірі 129209,87 гривень, три відсотки річних у розмірі 15228,46 гривень, інфляційні втрати у розмірі 35620,52 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 жовтня 2017 року в с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області на 95 км + 450 м автодороги Одеса-Рені, мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автобус марки Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , застрахована згідно полісу № АМ 0216866 у ПАТ Страхова компанія ЮНІВЕС. 27 грудня 2017 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування цивільному чоловіку загиблої - [PERSON] , який діє в інтересах їхнього сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Загальна сума виплати страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] становить 153600 гривень, з яких: [PERSON] - 19200,00 гривень моральної шкоди та 57600 гривень відшкодування на утримання, для [PERSON] - 19200 гривень моральної шкоди та 57600 гривень відшкодування на утримання. До матеріалів страхової справи долучено копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017160000000840 від 15 жовтня 2017 року. 20 лютого 2018 року на адресу відповідача направлено запит щодо одержання інформації про стан розгляду заяви. Листом № 18/05/03-12 від 03 травня 2018 року ПАТ СК ЮНІВЕС повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом ДТП, вказавши, що відповідно до ст. 36 Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку по кримінальній справі, який вступив в законну силу. 29 травня 2018 року на адресу відповідача було направлено заяву про страхову виплату в частині відшкодування моральної шкоди 38400,00 гривень на підставі заяви від 27 грудня 2018 року. Враховуючи тривалий період розгляду справи, у зв`язку із смертю [PERSON] , розмір усього належного страхового відшкодування слід здійснювати на користь [PERSON] , про що повідомлено заявою із долученням необхідних для прийняття рішення документів. 29 жовтня 2020 року на адресу відповідача було направлено заяву про долучення додаткових документів і виплату страхового відшкодування сину потерпілої [PERSON] , а саме: моральну шкоду 38400 гривень, відшкодування на утримання 115200,00 гривень. Загальна сума страхового відшкодування завданого смертю [PERSON] становить 153600,00 гривень. З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіль марки Mersedes-Benz, держаний номер [NUMBER] , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Окрім цього, з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. Також позивач зазначив, що є всі законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України для позивача, за період з 28 березня 2018 року по 21 липня 2021 року у розмірі 180118,85 гривень, з яких: пеня - 129209,87 гривень, три відсотки річних - 15288,46 гривень, інфляційні втрати - 35620,52 гривень. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати у загальному позовному провадженні із проведенням підготовчого засідання. 31 серпня 2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Ільків М.М. надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що з моменту звернення до суду із позовною заявою збільшилася кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, тому вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог з урахуванням суми нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування та просили стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ЮНІВЕС на користь позивача [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 38400,00 гривень моральної шкоди, 115200,00 гривень відшкодування на утримання, а всього 153600,00 гривень. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 133380 гривень 22 копійки, три відсотки річних у розмірі 16071 гривня 19 копійок, інфляційні витрати у розмірі 35809 гривень 74 копійки, а всього 185261 гривня 15 копійок, а також понесені судові витрати у розмірі 10000 гривень. 16 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає необґрунтованими та передчасними вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] до ПАТ СК ЮНІВЕС, які містяться в позовній заяві про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування та зазначив, що у страхової компанії наразі не настав строк на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Стаття 36 Закону №1961-IV встановлює для страхової компанії строки на здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 зазначеної статті такий строк починається з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не може перевищувати 90 днів. Абзац 4 пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV визначає, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати коли стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивачем по справі, додано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160000000840 від 15 жовтня 2017 року за обвинуваченням [PERSON] . Сама лише наявність обвинувального акта не встановлює обставини, за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, та не є підтвердженням вини особи, якій оголошено підозру. Наразі справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017160000000840, знаходиться в провадженні Арцизького районного суду Одеської області, яким листом вих.№3300/21-Вих від 26 квітня 2021 року надано інформацію, що наразі вина водія [PERSON] не встановлена, а також не встановлені розмір заподіяної та відшкодованої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, Ренійським районним судом Одеської області розглядається справа №510/784/19 за обвинувальним актом стосовно [PERSON] в тому, що він порушив правила випуску в експлуатацію транспорту, які забезпечують безпеку дорожнього рух, що спричинило смерть [PERSON] . Отже, у зв`язку з тим, що в провадженні двох судів наразі слухаються кримінальні справи по встановленню обставин дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула [PERSON] , на момент подання позову до суду строк прийняття страховою компанією рішення про здійснення страхового відшкодування не настав. З приводу відшкодування шкоди утриманцю померлого відповідач заперечує, оскільки з документів, доданих до матеріалів позовної заяви не встановлено факт, що [PERSON] перебував на утриманні загиблої [PERSON] . Також, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, до заяви про страхове відшкодування додаються: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого; документи, що підтверджують доходи потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік; документи, що підтверджують розмір пенсій, надані утриманцям внаслідок годувальника. Зазначені документи позивачем ані до страхової компанії, ані до суду не надані. Позовна заява містить вимоги про здійснення відшкодування в повному розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку на користь свого сина [PERSON] , але до позовної заяви не долучено належних доказів, які свідчать про відсутність інших осіб, частка яких має бути врахована при визначенні розміру страхового відшкодування. Крім того, на адресу ПАТ Страхова компанія ЮНІВЕС 28 квітня 2021 року надійшла заява про страхове відшкодування від [PERSON] , який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , заява про страхове відшкодування від [PERSON] . З цього випливає, що заяви про страхове відшкодування, про які зазначає представник позивача взагалі не зрозуміло ким подавались і на підставі яких документів. З урахуванням всього вищевикладеного представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та передчасністю. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні 29 червня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, а також зазначив, що 15 жовтня 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автобус марки Mersedes-Benz, під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка загинула. Цивільно-правова відповідальність водія відповідно до полісу застрахована у ПАТ Страхова компанія ЮНІВЕС. Позивач через своїх представників звертався до страхової компанії з метою виплати страхового відшкодування, у даних заявах просив стягнути на користь сина відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та моральну шкоду. На сьогоднішній день позивач не отримав належні суми страхових виплат, у зв`язку із чим страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування, що є підставою для нарахування пені, у відповідності до положень статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та інфляційних витрати та трьох відсотків річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також наголосив на тому, що дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю пішохода та автомобіля, обвинувальний акт відносно [PERSON] перебуває на розгляді в Арцизькому районному суді Одеської області, який був за кермом автомобіля та здійснив наїзд на пішохода. Крім того, відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] отримує допомогу в інтересах їх спільної із загиблою дитиною, що є підставою для отримання страхового відшкодування. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 17 серпня 2022 року підтримав позицію викладену його представником та зазначив, що дійсно в дорученні від 13 грудня 2017 року стоїть його підпис. Заяву про залишення без розгляду написав, оскільки йому пояснили, що він може отримати страхову виплату без звернення до суду. До нього у 2017 році приїзжав представник страхової, який йому надавав допомогу в отриманні страхового відшкодування та ним була надана довіреність ЮК Центр Автовиплат Поліс. Оскільки з часу ДТП він досі не отримав відшкодування, з метою отримання відшкодування, він у 2021 році повторно звернувся до страхової, однак жодної виплати не отримав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначила, що страхова компанія не відшкодовує шкоду, а відшкодовує страхове відшкодування, яке передбачене спеціальним законом, і відповідно до прийнятого рішення страховою відстрочено прийняття рішення до прийняття рішення по кримінальній справі, зміни до законодавства не вносились. Крім того, у страхової компанії не виникає обов`язку щодо сплати штрафних санкцій, оскільки цей строк ще не настав, то відповідно підстав для їх стягнення не має. Також, представник відповідача звернула увагу на те, що в матеріалах справи міститься ухвала Саратського районного суду Одеської області в якій зазначено, що позивач [PERSON] довіреностей не надавав, і угоду не укладав з адвокатом Ільків М.М. Третя особа, [PERSON] , у судовому засіданні 17 серпня 2022 року, позовні вимоги підтримала та вказала на те, що вона пам`ятає той день коли батьком була підписана довіреність від 13 грудня 2017 року. В той день вони були на похоронах у с.Успенівка, та батько зателефонував та повідомив, що приїхав представник страхової компанії. Доручення було підписано батьком у сільській раді. Також, при цьому були присутні її чоловік, його брат, невістка та вона. До страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку із загибеллю матері не зверталась. Також, зазначила, що нею пред`явлено позов до [PERSON] та ТОВ Ренійське автотранспортне підприємство, будь-яких вимог до ПАТ СК ЮНІВЕС не пред`являла. Третя особа, [PERSON] , у судовому засіданні 17 серпня 2022 року, позовні вимоги підтримала, вказала на те, що [PERSON] була її мамою, з будь-якими заявами з приводу виплат страхового відшкодування до ПАТ СК ЮНІВЕС не зверталась. Третя особа, [PERSON] , у судовому засіданні 17 серпня 2022 року, вказав на те, що [PERSON] була його дочкою, із будь-якими заявами до ПАТ СК ЮНІВЕС не звертався. У судове засідання 14 грудня 2022 року позивач та його представник - адвокат Ільків М.М. не з`явились, однак від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. У судові засідання 28 листопада 2022 року та 14 грудня 2022 року представник відповідача не з`явився, причину не явки не повідомив, клопотань та заяв не подавав. Згідно повідомлення, яке повернулось на адресу суду, судова повістка на 14 грудня 2022 року на 14:00 годину отримана представником ПАТ СК ЮНІВЕС 06 грудня 2022 року. У судове засідання 14 грудня 2022 року треті особи не прибули, разом з тим в матеріалах справи містяться заяви від [PERSON] , [PERSON] , про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання 14 грудня 2022 року [PERSON] не прибула, була повідомленою про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки не повідомила. У судові засідання третя особа, [PERSON] , та представник третьої особи, товариства з додатковою відповідальністю Ренійське автотранспортне підприємство 15140, не з`являлись, причину своєї не явки не повідомляли. В матеріалах справи міститься заява товариства з додатковою відповідальністю Ренійське автотранспортне підприємство 15140, відповідно до якої представник товариства просить відмінити засідання суду та рішення надіслати на їх електронну адресу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28 листопада 2022 року показала, що вона дійсно, як секретар Миколаївка-Новоросійської сільської ради посвідчувала доручення від 13 грудня 2017 року. До неї особисто приходив сам [PERSON] разом із малими дітьми. Вона особисто не бачила людину на яку виписувалась довіреність, але [PERSON] особисто телефонував цій довіреній людині і вона з нею спілкувалась. Хто то був, жінка чи чоловік, вона не пам`ятає. Також підтвердила те, що в довіреності її підпис, а також той факт, що [PERSON] ставив свій підпис у довіреності у її присутності. Також нею були внесені відповідні відомості до книги реєстрації. Вислухавши пояснення учасників справи, свідка [PERSON] , оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони гуртуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 жовтня 2017 року в с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області на 95 км + 450 м автодороги Одеса-Рені, мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автобус марки Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , застрахована згідно полісу № АМ 0216866 у ПАТ Страхова компанія ЮНІВЕС. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 15 жовтня 2017 року зареєстровано кримінальне провадження №12017160000000840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відносно [PERSON] , [INFO] . Також, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 15 жовтня 2017 року зареєстровано кримінальне провадження №12018160000000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України відносно [PERSON] , [INFO] . Рішення у даних кримінальних провадженнях (у формі вироку, ухвали суду чи постанови слідчого про закриття кримінального провадження) не прийнято, судовий розгляд триває. Доказів протилежного суду не надано. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15 жовтня 2017 року серії [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 травня 1974 року Миколаївка-Новоросійською сільською радою Саратського району Одеської області. Відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану, відповідно до актового запису № 9 від 28 березня 1992 року, складеного виконавчим комітетом Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, між громадянами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, цей шлюб розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 89 від 15 жовтня 1999 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області. [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1990 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00033860871; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 серпня 1997 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2002 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 2008 року Миколаївка-Новоросійською сільською радою Саратського району Одеської області. Тобто, на момент смерті, яка настала [INFO] , [PERSON] , перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , та мала дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 27 грудня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] , який на той час був уповноваженим представником [PERSON] та [PERSON] , звернувся до ПАТ СК ЮНІВЕС з заявою на виплату страхового відшкодування з додатками. 03 травня 2018 року за вих №18/05/03-12 ПАТ СК ЮНІВЕС надано відповідь про те, що відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ СК ЮНІВЕС за полісом серії АМ № 0216866 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 15 жовтня 2017 року на 95 км+450 автодороги Одеса-Рені сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mersedes-Benz 0814, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Наразі дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі, яка знаходиться на стадії досудового розслідування. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування буде прийнято страховиком у строки визначені законом. Заява про страхову виплату в частині відшкодування моральної шкоди була надіслана представником [PERSON] - [PERSON] на адресу ПАТ СК ЮНІВЕС 29 травня 2018 року, в якій просили здійснити виплату страхового відшкодування в частині моральної шкоди 38400 гривень на підставі заяви від 27 грудня 2018 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2018 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [INFO] померла, [PERSON] , що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 7, виданого 27 лютого 2020 року КП Саратської МСД. 17 серпня 2020 року представником [PERSON] - [PERSON] до ПАТ СК ЮНІВЕС була надіслана досудова вимога про виплату страхового відшкодування, в якій вимагали невідкладно (протягом 7 календарних днів) провести виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 153600 гривень. Відповідно до довідки № 381 від 11 червня 2020 року виданої Управлінням соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , отримував державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника з грудня 2019 року по травень 2020 року у розмірі 1638 гривень, за винятком квітня 2020 року, де державна допомога склала 2638 гривень. Також, [PERSON] , який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , та [PERSON] , 22 квітня 2021 року повторно звернувся із заявою на адресу ПрАТ СК ЮНІВЕС, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування. З відповіді № 1500-0603-7/149928 від 29 листопада 2021 року, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, [PERSON] , як отримувач пенсії по втраті годувальника на малолітнього сина [PERSON] , на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області не перебуває та пенсію не отримує. З відповіді № 1500-0703-7/2905 від 10 січня 2022 року, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, згідно наявних даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за застраховану особу [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] у період з 01 вересня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, як за найманого працівника, страхувальники не звітували. Також, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дата народження [INFO] , дата смерті [INFO] , як отримувач пенсії, не перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Пенсія на утриманців внаслідок втрати годувальника [PERSON] не призначалась. В телефонному режимі з`ясовано, що дітям померлої [PERSON] призначена державна соціальна допомога в управлінні соціального захисту населення. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з частиною 1 статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Між тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст. 1168 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01 березня 2013 року №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03 грудня 2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, зазначена ДТП є страховим випадком і заподіяна позивачу [PERSON] , що діє в інтересах малолітнього [PERSON] , як сина загиблої моральна шкода підлягає відшкодуванню, і такий обов`язок покладається на страховика. Такий висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року № 447/2222/20. Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що сума страхового відшкодування моральної шкоди, з урахуванням кола осіб, які мають право на її одержання, має бути поділена на інших осіб, які потенційно можуть мати право на отримання страхового відшкодування, зокрема інші діти померлої, чоловік та батько загиблої. Водночас, суд відноситься критично до вказаних доводів виходячи із положень підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону, а також з того, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2018 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] , інші особи, які мають право на її одержання страхового відшкодування, в межах визначеного законодавством строку, до страхової з відповідними вимогами не звертались. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що «у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права». У постанові від 11 грудня 2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19), розглядаючи справу за позовом фізичної особи до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, Велика Палата Верховного Суду визначила, що «зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає», а «тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування». Дорожньо-транспортна пригода мала місце 15 жовтня 2017 року, 17 жовтня 2020 року вийшов трирічний строк, який надавав право іншим потерпілим звертатись із вимогою про виплату страхового відшкодування. Єдиною особою, яка заявила свої вимоги на отримання страхового відшкодування, є позивач, який діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону, позивач який діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , має право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 мінімальних розмірів заробітної плати, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Відповідно до абз. 1 ст. 8 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні. Тому, позивачем який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який внаслідок ДТП втратив близьку людину - мати, належними та допустимими доказами обґрунтовано розмір моральної шкоди (3200 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 12 (місяців)= 38400 грн, який відповідає вимогам ст. 27.3 та 27.4 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 27.1 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01 березня 2013 року страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, позивач який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з огляду на те, що інші особи не звертались у межах визначеного строку підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону із заявами про виплату страхового відшкодування, а також те, що малолітній перебував на утриманні матері, протилежного суду не надано, має право на розмір страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого [NUMBER] ) 115200,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Доводи представника відповідача, що страхова компанія фактично не порушувала прав та законних інтересів позивача, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , оскільки судове рішення в кримінальному провадженні № 12017160000000840 за фактом скоєння ДТП [PERSON] , та в кримінальному провадженні №12018160000000611 стосовно [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України, не прийнято та на теперішній час вину судом не встановлено, суд відхиляє як не обґрунтовані, з таких підстав. Згідно з пунктом 27.1. ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Цим Законом не встановлено, що страхуванню підлягає кримінальна відповідальність особи, що керує чи володіє транспортним засобом, яка спричинила шкоду, а передбачено, що страховик відшкодовує майнову шкоду, завдану внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Обставин щодо відсутності підстав для здійснення страхового відшкодування у відшкодування моральної шкоди та на утримання, що передбачені ст. 32, 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідачем доведено не було. Відповідно до загальних норм відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст.1167, 1187 ЦК України). Тобто, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Така заява подана відповідачем 27 грудня 2017 року, повторно заява подана 29 травня 2018 року. Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial