Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулись позивачі [PERSON] , [PERSON] , з позовом до [PERSON] , третьою особою зазначивши Другу Харківську міську державну нотаріальну контору, і просять суд визнати факт постійного проживання [PERSON] (помер [INFO] ) за адресою [ADDRESS] разом із його батьками-спадкодавцами: [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] (помер [INFO] ) станом на момент смерті батьків, 06.02.1980 р. та 19.04.2011 р.; Визнати факт постійного проживання [PERSON] 19.04.1965 [INFO] , ІПН [NUMBER] за адресою [ADDRESS] станом на момент смерті її чоловіка-спадкодавця [PERSON] (помер [INFO] ); визнати факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] за адресою [ADDRESS] станом на момент смерті його батька-спадкодавця [PERSON] (помер [INFO] ). В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] . Позивачі вказують, що за життя вони всі разом та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , мешкали за адресою: [ADDRESS] ., а раніше також із з батьком [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Останні роки перед смертю [PERSON] сильно хворів, через що не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса за прийняттям спадщини після своєї матері. Тим не менш, постійно, всі ці роки, з народження і до смерті ( [INFO] ) [PERSON] жив та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом зі своїми батьками - [PERSON] та [PERSON] , у тому числі і на момент смерті останніх, 06.02.1980 року та 19.04.2011 року відповідно. Крім того, він також приймав участь у похованні своїх батьків та у зв`язку з постійним проживанням у їх будинку користувався їх речами. Крім того, на ім`я [PERSON] його мати - [PERSON] склала заповіт. Даним заповітом вона заповіла все належне їй майно сину - [PERSON] . Наразі, є необхідність оформлення права на спадщину за померлим [PERSON] на будинок, який є спадковим майном за адресою: [ADDRESS] , але це не виявляється можливим. Документи щодо реєстрації (копія паспорту, відомості щодо місця реєстрації з Єдиного державного демографічного реєстру, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, чи КП «Жилкомсервіс») відсутні. Нотаріальний орган за даних обставин відмовляє позивачам у відкритті спадкової справи та оформленні спадщини. Крім того, місце постійного проживання позивачів є відмінним від місця реєстрації, що також потребує встановлення. Факт спільного постійного проживання [PERSON] з його батьками станом на 06.02.1980 року та 19.04.2011 року підтверджується копією домової книги, із якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у будинку за адресою [ADDRESS] з 30.06.1965 року, [PERSON] був зареєстрований у даному будинку з 30.06.1965 року та [PERSON] був зареєстрований у цьому ж будинку з 16.07.1979 року. Також із копії заповіту [PERSON] вбачається, що станом на момент оформлення заповіту остання також мешкала за адресою: [ADDRESS] та заповідала своє майно сину [PERSON] . Крім того, у витязі про реєстрацію з Єдиного реєстру довіреностей нотаріусом зазначено місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] . Факт родинних відносин сина з батьками підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Із відмітки у паспорті (штамп) вбачається, що [PERSON] взяла шлюб з [PERSON] 14.09.1985 року і була з ним у шлюбних відносинах до моменту його смерті. Від цього шлюбу у неї народилося двоє синів, [PERSON] та [PERSON] . Станом на момент смерті чоловіка та батька ( [INFO] ) [PERSON] та [PERSON] постійно проживали за адресою [ADDRESS] . Мешкають вони за цією адресою і дотепер. За відсутності підтвердження даних фактів нотаріальний орган відмовляє у відкритті спадкових справ (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2021 року Другої Харківської міської держнотконтори). [PERSON] є спадкоємцем першої черги, як син [PERSON] (померла [INFO] ) та батька [PERSON] (помер [INFO] ). [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкав за адресою [ADDRESS] ., разом із батьками ( [PERSON] був також і зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але первісні документи про реєстрацію відсутні). Так само і [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали станом на момент смерті [PERSON] (батька і чоловіка) за адресою [ADDRESS] станом на 13.01.2012 року, хоча і є зареєстрованими за іншою адресою. Тож, факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідним встановити з метою спадкування за [PERSON] . Зважаючи на те, що первісні документи про реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутні, - нотаріус відмовляє позивачам у відкритті спадкової справи за померлим. Крім того [PERSON] та [PERSON] , постійно на момент смерті мешкали із [PERSON] , але їх місце реєстрації є відмінним від місця постійного проживання, у зв`язку з чим данні факти потребують встановлення у судовому порядку. У зв`язку з викладеним, позивачі, вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.01.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного постійного проживання. Призначено підготовче засідання. Разом з\~тим,\~ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~18.08.2022\~року \~підготовче провадження\~у цивільній\~справі за позовом\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Друга Харківська\~міська державна\~нотаріальна контора\~про встановлення\~факту спільного\~постійного проживання закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Горлач О.С. надали вступне слово, в якому просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, в подальшому представник позивачів надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, в подальшому надав письмову заяву, в якій просив розглянути дану справу в його відсутність. Представник третьої особи Другої Харківської міської державної нотаріальної контори надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~судом не\~здійснювалося. Суд, заслухавши думку учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.1962 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Рішенням народного суду Жовтневого району м. Харкова від 07.05.1974 року шлюб, зареєстрований 27.08.1954 року Жовтневим рай ЗАГС м. Харкова під №3505/605 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Розділено майно, в тому числі, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.31,32). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.02.1980 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1251 (а.с. 18). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.09.1985 року, [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.22). [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.1991 року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №5412 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). З копії заповіту [PERSON] вбачається, що станом на момент оформлення заповіту остання мешкала за адресою [ADDRESS] та заповідала все своє майно, що належатиме їй на день смерті своєму сину (а.с.33). [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №643 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Згідно з даними листа, надісланого у відповідь на заяву [PERSON] від 05.07.2021 року, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку на території Харківської області не значиться, заявнику рекомендовано звернутись до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (а.с.39). В свою чергу Департамент реєстрації Харківської міської ради листом від 18.08.2021 року надав відповідь про те, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] не передана до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в реєстрі територіальної громади міста Харкова відсутні відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] . Рекомендовано з метою отримання архівних відомостей щодо реєстрації місця проживання [PERSON] звернутись до комунального підприємства «Жилкомсервіс» (а.с.40). КП «Жилкомсервіс» у відповідь на звернення від 14.09.2021 року повідомило, що житловий будинок [ADDRESS] на балансі підприємства не значиться, у зв`язку з чим надати інформацію щодо реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою не надається можливим (а.с.41). Між тим факт проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, виданому 29.03.2011 року приватним нотаріусом Гаража Н.П. (а.с.37). Крім того, з копії домової книги за адресою: [ADDRESS] , оригінал якої досліджувався судом в судовому засіданні, вбачається: -згідно запису №7 [PERSON] , [INFO] , прописаний постійно [INFO] , помер в 1980 році; -згідно запису №6 [PERSON] , [INFO] , прописана постійно 30.06.1965 року, змінила паспорт [INFO] ; -згідно запису №12 [PERSON] , [INFO] , прописаний 16.07.1974 року (а.с. 25-30). Дані перевірок станом на 2011-2012 роки в домовій книзі не фіксувались. З копії постанови Другої Харківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2021 року вбачається, що позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті їх чоловіка та батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту прийняття ними спадщини. При цьому в тексті постанови зазначено, що другою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №741П/2021 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в матеріалах справи знаходяться заяви [PERSON] та [PERSON] , інші заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.24). 03.12.2021 року мешканці [ADDRESS] Махно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали акт про те, що по [ADDRESS] фактично мешкають [PERSON] та [PERSON] , які є дружиною та сином [PERSON] , який їм відомий, як колишній сусід, який помер у 2012 році. [PERSON] проживає по [ADDRESS] з 1985 року та станом на момент смерті [PERSON] проживала із своїм чоловіком. [PERSON] проживав по [ADDRESS] з 1991 року та станом на момент смерті [PERSON] проживав із своїм батьком (а.с.42). 09.11.2019 року позивачем [PERSON] укладено договір на виготовлення меблів, які необхідно доставити за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). У судовому засіданні свідок [PERSON] , хрещена матір позивача [PERSON] , надала показання про те, що [PERSON] вона не знала, однак з сім`єю позивача спілкується дуже давно, з дитинства знає [PERSON] . Свідок приходила в гості до позивачів за адресою по [ADDRESS] , оскільки є ще й медичною сестрою і допомагала, коли хворів чоловік [PERSON] та його матір [PERSON] . Остання розповідала свідкові, що її чоловік також раніше помер. Свідок [PERSON] повідомив суду, що був знайомий з [PERSON] з 18 років, був свідком на його весіллі, приходив на свята до його родини за адресою: [ADDRESS] . Батьки [PERSON] весь час жили за вказаною адресою в одному будинку, однак батька свідок не бачив, той помер, матір померла пізніше. На момент смерті [PERSON] його дружина та її сини проживали також за вказаною адресою. Свідок [PERSON] повідомила суду, що доводиться подругою позивачу [PERSON] , і пояснила, що [PERSON] після весілля у 1985 році стала проживала за адресою: [ADDRESS] з чоловіком, а потім і з синами. При цьому батька [PERSON] свідок не бачила, а приходила в гості і знає, що [PERSON] з [PERSON] та їх двоє дітей проживали в одній половині вказаного будинку, а матір [PERSON] , в іншій половині. [PERSON] не проживала з синами за своїм місцем реєстрації у зв`язку з тим, що там мешкають її родичі. На момент смерті чоловіка [PERSON] та її сини мешкали за адресою: [ADDRESS] і це відомо свідкові у зв`язку з тим, що до смерті [PERSON] вона часто приходила в гості до подруги, а зараз частіше навпаки [PERSON] приходить у гості до свідка. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Зі змісту ст. 328 ЦК України\~вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Разом з тим, ст.ст.\~1216,\~1220-1221 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують права на спадкування почергово. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нотаріусом відмовлено позивачам у оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] і рекомендовано звернутись до суду. В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, показання свідків, з яких вбачається, що позивачі дійсно мешкали тривалий час за адресою [ADDRESS] , в тому числі і станом на 13.01.2012 року - момент смерті [PERSON] , мали спільний побут, разом виконували обов`язки по домогосподарству, спільно харчувались і мешкали на одній території і в одному домоволодінні, отже суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] станом на момент смерті її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а також для визнання факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] станом на момент смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , враховуючи, що вказані факти мають юридичне значення для прийняття спадщини, а також визнані відповідачем, який також є спадкоємцем. Разом з тим суд вважає недостатніми надані суду докази для встановлення факту постійного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом із його батьками-спадкодавцами: [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] (помер [INFO] , однак в позові вказана його дата смерті як [INFO] ), які були розлучені, саме станом на момент смерті батьків, оскільки єдиним наданим суду доказом з цього приводу є дані будинкової книги, які тривалий час не поновлювались, а покази свідків щодо часу проживання батьків носять абстрактний характер. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного та

Outcome: partial