Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 12.11.1978 Петрівською сільською радою Компаніївського району Кіровоградській області, актовий запис № 7. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ними з відповідачем спільного життя не склалось в зв`язку з несумісністю характерів, часто виникали сварки на ґрунті взаємного непорозуміння. Шлюбні стосунки між сторонами припинено декілька років тому, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Позивач після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », яке вона набула під час реєстрації шлюбу та стягнути на її користь судові витрати у справі. Ухвалою суду від 18.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явились, відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Згідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст.\~206\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.11.1978 виконкомом Петрівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградській області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) Зі змісту позову вбачається, що у сторін спільного життя не склалось, часто виникають сварки на ґрунті взаємного непорозуміння через різні характери, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, спору про поділ майна немає. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановлюється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. За змістом ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем, тому позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] », яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даній справі відповідачем до початку її розгляду по суті, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнано повністю, а тому суд вважає за необхідне, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, тобто в сумі 496 гривень 20 копійок. Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, тобто в сумі 496 гривень 20 копійок, слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved