Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

23.11.2021 року представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги у розмірі 19652,75 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в кімнаті № 332 гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мешкають та зареєстрований відповідач - [PERSON] . Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є одним з підрозділів Збройних Сил України, основне завдання якого організація квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казарменно-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно з актом прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному гуртожитку проживають військовослужбовці та члени їх сімей. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків відповідно до своїх завдань та повноважень щомісячно нараховує мешканцям зазначеного будинку плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. У зв`язку з тим, що відповідачі, а також інші особи, що мешкають у вищезазначеному будинку, несвоєчасно сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також комунальні послуги, значні кошти не надходять на поновлення бюджетних кошторисів, які витрачені заявником на сплату послуг для населення. Несвоєчасне погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги не дає можливості позивачу своєчасно розраховуватися з працівниками, які забезпечують експлуатаційні потреби та послуги з благоустрою (послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій), а також розраховуватися з підрядними організаціями за надані енергоносії, комунальні послуги. Невідшкодування з боку відповідачів на користь позивача суми заборгованості за спожиті комунальні послуги порушує економічні і оборонні інтереси держави, що виявляється у недоотриманні відповідних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Загальна сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.01.2018 року по 01.10.2021 р. складає 19652,75 грн. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків є одним з підрозділів Збройних Сил України, який діє на підставі «Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків», затвердженного наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 278 від 17.12.2019 року. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків згідно своїх завдань та повноважень здійснює технічну експлуатацію та обслуговування будинків та щомісячно нараховує мешканцям зазначених будинків - військовослужбовцям та членам їх сімей - плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки наданої Начальником КЕВ м. Харків від 17.03.2021 року №1268, [PERSON] дійсно мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації з місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги в межах позовної давності за період з 01.01.2018 року по 01.10.2021 р. складає 19652,75 грн. Відповідач, отримуючи надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги, несвоєчасно їх оплачував. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Нормами частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 р., особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572 (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 року № 45 зі змінами) передбачено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: approved