Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] у них з відповідачем народилася дочка [PERSON] . В зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони не перебували. З 2019 року вони з відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Він проживає з донькою. Відповідач не цікавиться дитиною, не виявляє щодо неї батьківського піклування. За три останніх роки відповідач телефонувала до дитини разів десять. Відповідач має іншу сім`ю. Фактично, з самого народження [PERSON] , її вихованням та розвитком займався він особисто, оскільки відповідач не приділяла належної уваги дочці. [PERSON] не надає грошових коштів на жодні потреби дитини та не виявляє батьківського піклування, не турбується та не цікавиться донькою. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків він не чинить. Він пропонував відповідачу спілкуватися з дитиною, виховувати її. Однак, відповідач робити цього не бажає, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не цікавиться розвитком та станом здоров`я доньки, не дбає про її інтереси. Ухвалою судді від 16.09.2022р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадженння та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.10.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків, зобов`язано ССД Лохвицької міської ради надати до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . В судовому засіданні позивач та в режимі відеоконференції його представник - адвокат Бондаренко О.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, суду пояснили обставини викладені в позові. Позивач додатково пояснив, що відповідач, наскільки йому відомо, після припинення відносин з ним, переїхала до Житомирської області до іншого чоловіка, з яким має малолітню дитину. Щодо дочки [PERSON] вона не виявляє ніякого піклування, не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги, навіть на останнє день народження дитини не телефонувала їй, щоб привітати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи . Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради в судове засіданняявку представника не забезпечила, в клопотанні до суду просила справу розглянути за відсутності такого. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження в с. Гиряві Ісківці Лохвицького району Полтавської області, [INFO] народилась [PERSON] батьком якої записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 3). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.09.2022 року, комісія в складі депутата Лохвицької міської ради Уса Ю.А. та членів комісії: [PERSON] , [PERSON] , склали Акт про умови проживання [PERSON] , [INFO] , вбачається, що позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] ; мати [PERSON] , [INFO], зареєстрована, але не проживає з 2004 року. [PERSON] проживає з дочкою [PERSON] в одному господарстві, займається вихованням та утриманням дитини, добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Мати [PERSON] не проживає з дочкою з 2019 року, не займається вихованням, забезпеченням дитини. На даний час місце проживання матері невідоме. Мати не телефонує до дочки, не цікавиться її розвитком та умовами проживання (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 01.09.2022 року № 262, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO]. (а.с.5). Як вбачається з характеристики [PERSON] , виданої директором Гирявоісковецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у школі з 2014 року, до виконання громадських доручень ставиться відповідально. Батько приділяє увагу вихованню доньки, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником та вчителями, бере участь у ремонті класної кімнати. Мама протягом останніх трьох років зовсім не цікавиться шкільним життям доньки, не була присутньою на батьківських зборах, не телефонувала. Зі слів [PERSON] мати не хотіла спілкуватися з нею навіть по телефону ще років два назад, їй дуже хотілося побути з мамою, але в неї були різні причини не бачитися, часто зовсім не відповідала на дзвінки, не вітала з Днем народження. [PERSON] любить свого тата, багато часу проводить з ним (а.с.6). Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради № 195 від 18.10.2022 року про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] встановлено, що виконавчий комітет Лохвицької міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.30-33). В судовому засіданні як свідок був допитаний [PERSON] , який пояснив, що є односельчанином і другом [PERSON] , йому відомо, що близько 16-17 років назад [PERSON] та відповідач [PERSON] стали проживати разом. Потім у них народилася дочка [PERSON] . У [PERSON] крім дочки ще було двоє старших синів. Років шість назад [PERSON] та [PERSON] розійшлися, а років два назад він її взагалі в селі не бачив. Це йому достеменно відомо, оскільки з позивачем є друзями і тривалий час (понад 9 місяців) працювали разом та часто спілкувалися, і за цей період [PERSON] він не бачив, і [PERSON] навіть не говорив, що вона телефонувала. Він постійно бачить [PERSON] з дочкою, заходить інколи (раз в два-три тижні) до них в гості. В судовому засіданні судом було з`ясовано думку неповнолітньої [PERSON] , яка в присутності педагога - класного керівника [PERSON] , пояснила, що її мати [PERSON] вже більш ніж два роки майже не спілкується з нею, їй відомо, що батьки розійшлися через те, що мати вирішила проживати з іншим чоловіком. Протягом цих двох років мама не придбавала їй ні шкільних речей, ні одягу, ні взуття, лише одного разу, колись давно, передала їй свої вживані речі. Батько повністю піклується про неї, забезпечує матеріально, та підтримує морально. Вона бажає, щоб батько завжди був з нею, і лише він піклувався про неї. Дослідивши матеріали зібрані у справі суд дійшов висновку що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, утримання дитини та позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування і першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК). Пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Визначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи до уваги, що надані позивачем докази кожен окремо та у своїй сукупності свідчать про доведеність факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини протягом тривалого часу. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надані позивачем докази не спростувала. Таким чином, судом встановлено, що змінити поведінку відповідача неможливо. На думку суду, висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, у сукупності з іншими доказами у справі дає підстави для задоволення позовних вимог. За таких обставин, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав слід задовольнити. Таке рішення буде повністю відповідати ітересам дитини, враховуючи її зв`язок з батьком та її думку, що була вислухана судом. Судом з`ясовано, що позивач при зверненні до суду з позовом не заявляв вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини на його користь. В судовому засіданні пояснив, що не бажає цього робити, оскільки на його думку вона не буде виконувати свої обов`язки щодо матеріального утримання дитини, і він вважає, що може самостійно утримувати дочку. Однак відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Вказана норма є імперативною, тому суд вважає, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоратив-них прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитини, визначається судом. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських (материнських) прав, з неї мають стягуватися аліменти на утримання дитини. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того враховуючи положення ч. 3 ст. 166 СК України та позицію батька дитини (позивача), який відмовився отримувати аліменти від відповідачки, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та вважає за необхідне зобов`язати батька дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved