Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

22.02.2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Іванову Т.В. звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22.11.1999 року у Відділі запису актів цивільного стану Дзержинського району м. Пермі, актовий запис № 872. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2021 року, що унеможливило подальше проживання однією сім`єю. Шлюб між сторонами існує формально, тому подальше перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не мають, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом з матір`ю, позивачем по справі. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Іванової Т.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 22.11.1999 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі запису актів цивільного стану Дзержинського району м. Пермі, актовий запис № 872. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом із матір`ю, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2021 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що позивач ніяким чином не висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved