Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення обтяження та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відносно об`єкту обтяження. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу будинку, зареєстрованого в реєстрі №22285 від 30.04.1996 року, який був посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори, вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує,\~що 07.07.2022\~року вона\~звернулась до\~центру надання\~адміністративних послуг\~у місті\~Луцьку з\~метою реєстрації\~місця проживання\~її онуків,\~однак їй\~стало відомо,\~що належне\~їй майно\~згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав на\~нерухоме майно перебуває під забороною (архівний запис), реєстраційний номер 6746217, яке зареєстроване Луцькою районною державною нотаріальною конторою 07.03.2008 року на підставі повідомлення № б/н; 22.11.1995 року Луцької районної державної нотаріальної контори , архівний номер [NUMBER] , архівна дата 15.11.1999 року, дата виникнення 22.11.1995 року, № реєстра 40441-6, внутр. №550106302CF0552C304E. Вважає, що оскільки вона як власник майна не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, жодних вимог до неї як до власника обтяженого майна не пред`явлено, то належне їй майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушуються її майнові права щодо розпорядження власністю. Зазначає, що відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту обтяження будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] стосуються колишнього власника даної нерухомості [PERSON] . У зв`язку з чим, просить усунути перешкоди в користуванні вказаним житловим будинком шляхом припинення обтяження у формі заборони та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про заборону. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі №22285 від 30.04.1996 року, який був посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори, позивач є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). При цьому, як слідує із повідомлення з Луцького відділу державної виконавчої\~служби у\~Луцькому районі\~Волинської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) згідно даних АСВП будь-яких виконавчих документів стосовно [PERSON] немає (а.с. 8, 9). Згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав на\~нерухоме майно,\~будинок,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] перебуває під забороною (архівний запис), реєстраційний номер 6746217, 6746248, яке зареєстроване Луцькою районною державною нотаріальною конторою 07.03.2008 року на підставі повідомлення № б/н від 22.11.1995 року (а.с. 10). Частиною 1\~статті 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В частині 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що права позивача як власника нерухомого майна порушені, доказів того, що вона є боржником у будь-якому виконавчому провадженні суду не представлено та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved