Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з липня 2008 року по жовтень 2018 року, а також про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання квартири [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] з липня 2008 року почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивачка зазначає, що [INFO] у сторін народилася спільна дитина [PERSON] . У серпні 2011 року [PERSON] та [PERSON] обвінчалися, доказом чого є відповідне свідоцтво. У листопаді 2013 року сторони в справі за спільні кошти придбали будинок у с. Білозір`я Черкаської області, де проживали та були зареєстровані з червня 2014 року по вересень 2015 року, на підтвердження чого позивачка додає копії сторінок паспортів сторін. Вказує на те, що [INFO] у сторін народилася друга дитина - [PERSON] . Пояснює також, що з серпня 2015 року по грудень 2018 року сторони проживали разом у орендованій квартирі у [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані статтями 73, 74 Сімейного кодексу України. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2021 року відкрито провадження в справі за вказаним позовом. У судове засідання ні позивачка [PERSON] , ні її представник [PERSON] не з`явилися, однак остання подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, при цьому позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що вона хрещена мама доньки сторін. Пояснила, що знайома з [PERSON] з дитинства, бо проживали на одній вулиці, в одному будинку в [ADDRESS] , вчилися в одній школі. У 2011 році вона перебувала у декретній відпустці. Тоді [PERSON] із своєю цивільною дружиною приїхали з [PERSON] проживати до його батька. Приблизно 3 роки вони проживали в будинку по [ADDRESS] , з 2011 року по 2014 рік, [PERSON] і [PERSON] жили у другому під`їзді, а [PERSON] у третьому, на першому поверсі. [PERSON] і [PERSON] приїхали з двома дітьми, одна дівчинка, [PERSON] , то донька [PERSON] . Свідок розповіла про те, що її сім`я дружила з сім`єю [PERSON] , вони постійно ходили один до одного додому. Знає, що після 2014 року [PERSON] і [PERSON] придбали будинок у Черкаській області у селі Білозір`я та переїхали туди проживати. Пояснила також, що знайшла квартиру для них, коли вони повернулися проживати в Ужгород. Квартира знаходилася на [ADDRESS] . [PERSON] пам`ятає, що сторони повернулися в Ужгород у 2015 році. Пояснила, що була присутня і під час таїнства вінчання [PERSON] та [PERSON] як свідок, а також під час хрещення їхньої доньки [PERSON] . Повідомила, що сторони у справі проживали разом як сім`я, проте не реєстрували шлюб. Також зазначила, що після повернення з [PERSON] , вона допомагала їм поселитися в квартиру [ADDRESS]. У них вже було двоє спільних дітей: [PERSON] та [PERSON] . Свідок пам`ятає також і те, що [PERSON] визнавав дітей своїми, ніколи не заперечував, що вони його діти. Повідомила, що вони проживали по [ADDRESS] . За цією адресою неодноразово приходила в гості до сторін. Зазначила, що і її чоловік може підтвердити ці обставини, оскільки вони дружили сім`ями. Зазначила, що неодноразово залишала свою маленьку дитину у [PERSON] разом з її дітьми. Пам`ятає, що [PERSON] і [PERSON] продали будинок у [PERSON] , а за виручені кошти придбали квартиру в Перечині . Розповіла також, що [PERSON] їздив у Москву на заробітки, проте одного разу не мав коштів на те, щоб повернутися додому, тоді [PERSON] позичила у неї гроші, щоб надіслати чоловіку. Зазначила, що вже після того, як [PERSON] і [PERSON] розійшлися, він часто приходив до [PERSON] з проханням, щоб вона примирила його з [PERSON] . Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що добре знає як позивачку, так і відповідача. Вони приїхали у с. Білозір`я у 2013 році купувати будинок. Він знаходився поблизу помешкання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Коли купували будинок, то були разом, і діти з ними були. Вони багато разів гостювали у неї зі своїми дітьми. [PERSON] має золоті руки - відремонтував ванну кімнату в їхньому спільному помешканні. Але все він робив за «дитячі» гроші, бо [PERSON] отримувала на трьох дітей. Не раз позичала їм гроші, бо і на хліб не було. Діти його дуже любили, називали «папа», він любив їх, «дихав» ними. Пам`ятає, що хотіли офіційно зареєструвати шлюб, але не зробили цього. Батьки їхні приїздили на новорічні свята. Їй також відомо, що після продажу будинку у Білозір`ї [PERSON] і [PERSON] поїхали проживати в місто Ужгород, а в Перечині придбали квартиру. Пам`ятає, що проживали у Білозір`ї півтора роки. У той період бачила їх щодня, бо будинки були поряд. У дворі [PERSON] стояв басейн, тому діти як тільки прокидались, то бігли купатися. Жили з сусідами як однією сім`єю. Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що у 2008 році працювала із позивачкою в одному кафе в Черкасах, тому була свідком того, як почалися стосунки [PERSON] і [PERSON] . У цьому ж році вони почали проживати разом. Свідок також пам`ятає, що коли [PERSON] була вагітна, то проживала однією сім`єю з [PERSON] . Потім вони поїхали в Ужгород, де повінчалися. Пам`ятає також, що крім [PERSON] з іншими чоловіками [PERSON] у період з 2008 року по 2018 рік не проживала. Пам`ятає, що мали і спільну справу, бо в оренді у них була автомийка, де вони працювали разом. Свідок [PERSON] забирала дітей із садочка: і свою дитину, доньку [PERSON] , [PERSON] , а вони, у свою чергу, працювали на автомийці до пізнього часу. Це було у 2008-2009 роках. Коли [PERSON] і [PERSON] приїздили з Ужгорода до [PERSON] погостювати, то і вони були з ними разом, навіть фотографії є. Пам`ятає також, що у с. Білозір`я сторони разом облаштовували свій будинок, [PERSON] своїми руками робив ремонт, а [PERSON] займалася господарством. Пояснила також, що приїздила до [PERSON] у цей будинок в гості, то там не було на початку ні ремонту, ні опалення, вони все самі зробили, разом купували холодильник, проводили опалення, купували дітям і собі ліжка, все облаштовували разом. Пам`ятає також, що дарували один одному подарунки. Стверджує, що за весь період часу з 2008 по 2018 роки [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю. Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачка є її мамою. Пам`ятає, що проживала з мамою і [PERSON] спочатку в Ужгороді разом із дідусем і бабусею (батьками [PERSON] ) по [ADDRESS] їх дідом і бабою. Коли була зовсім маленькою, коли ще проживали у Черкасах, то не могла [PERSON] називати татом, називала «[PERSON]», а пізніше почала називати «тато». Свідок пам`ятає, що у вихідні дні їздили всією сім`єю в Оноківці до тітки (сестри [PERSON] ), ходили в парк разом. Пам`ятає, що проживали мама з татом постійно разом, не було такого щоб [PERSON] десь проживав не з ними. Згадує про те, що у с. Білозір`я мама з татом придбали будинок, де вони проживали всі разом. У цьому будинку батьки разом провели отоплення, купували ліжка, холодильник, пральну машину. Тато тоді працював на Новій Пошті . Коли вже був без роботи, то пам`ятає, що сім`я отримувала лише «дитячі гроші». Згадала також, що мамина подруга [PERSON] передавала пакунки з їжею, щоб допомогти. У селі Білозір`я навпроти проживала «бабуся [PERSON] », часто ходили до неї в гості, святкували разом новорічні свята. Пам`ятає, що на свята також до них в гості приїжджали дідусь та бабуся (батьки [PERSON] ). Бабуся і дідусь купували їй речі, куртку. Постійно бабуся передавала посилки з одягом. Після того, знову приїхали в Ужгород, проживали на орендованій квартирі по [ADDRESS] . Жили всі разом, мама, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . На Святого Миколая, коли проживали [ADDRESS], тато подарував папугу. Пояснила також, що батьки разом придбали квартиру в місті Перечині, проте у ній сім`я не проживала. Згадує, як всі разом їздили відпочивати на Чорне море: з сестрами, мамою і [PERSON] . Розповіла також, що [PERSON] подарував їй мобільний телефон у 2018 році. Пам`ятає, що на різдвяні свята ходили в гості до дідуся і бабусі (батьків [PERSON] ). Стосовно продуктів харчування, то пояснила, що по черзі купували, і тато, і мама. Пояснила, що у 2019 році вони з мамою вже проживали у [ADDRESS] , там [PERSON] вже з ними не проживав. Але за весь період часу, скільки себе пам`ятає, і до 2018 року проживали всі разом як одна сім`я: мама, тато ( [PERSON] ) і сестри. Тато працював, а мама вела домашнє господарство. Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що сторони у справі є друзями її дочки. Вони жили у с. Білозір`я разом у приватному будинку. У 2016 році, влітку, вони відпочивали на морі, в гостях у [PERSON] , приїхали з трьома дітьми, гостювали приблизно два тижні. Жили як одна сім`я. Купували разом продукти харчування, одяг, мали спільний бюджет. [PERSON] дуже любив своїх дітей. Вони все робили разом, дружньо, жили у цивільному шлюбі. Діти називали [PERSON] татом. Після того, як продали будинок у с. Білозір`я, переїхали разом на Закарпаття. Пояснила, що приблизно 10 років [PERSON] і [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі. Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є власницею квартири по [ADDRESS] . Подруга її доньки шукала квартиру в оренду. [PERSON] , [PERSON] з трьома дітьми приїхали потягом вночі, відразу донька їх заселила у квартиру. Проживали в її квартирі однією сім`єю приблизно 4 роки. У квартирі, власницею якої є свідок, вони проживали з 25 грудня 2015 року до 14 квітня 2019 року, в кінці вже якийсь час без [PERSON] . Дати пам`ятає точно, оскільки мала зошит, у який записувала показники лічильників. Оплату за комунальні платежі завжди передавала [PERSON] , можливо, один раз [PERSON] . Працював останній якийсь час на Новій пошті. Було таке, що [PERSON] бив [PERSON] , будучи в нетверезому стані. Приносив продукти харчування, але згодом взяв декілька кредитів, не розрахувався. Знає про це, оскільки [PERSON] поштова кореспонденція приходила за адресою її квартири. Було й таке, що [PERSON] просила зачекати з оплатою за квартиру, оскільки [PERSON] забрав «дитячі» гроші. Будучи в декретній відпустці, [PERSON] неофіційно працювала. Одяг дітям [PERSON] рідко купував. Його мама передавала дітям одяг. Пояснила, що вони проживали у цивільному шлюбі, були «не розписані», мають двоє спільних дітей. Діти його любили, він їх визнавав, займався ними. Чула, як старша дитина від іншого батька називала [PERSON] татом. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду і покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. З копії Свідоцтва таїнства подружжя № 06 від 04 серпня 2011 року судом встановлено, що таїнство подружжя здійснено [INFO] у храмі [PERSON] греко-католицької єпархії; наречений: [PERSON] , наречена: [PERSON] . Одним із свідків у Свідоцтві зазначена [PERSON] . Згідно з Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 10 червня 2010 року, [PERSON] народилася [INFO] ; батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про таїнство хрещення та миропомазання від 01 серпня 2010 року № 56 таке таїнство здійснено над [PERSON] , [INFO] . Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 19 серпня 2014 року, встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] у місті Білозір`я Черкаської області; батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Двадцять першого липня 2015 року у Книзі Хрещень і Миропомазань під № 16 зроблено запис про хрещення [PERSON] , [INFO] ; батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З інформаційної довідки № 266623448 від 20.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з 31 липня 2013 року до 09 вересня 2015 року належав на праві власності [PERSON] . Довідкою виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 01.04.2021 № 827/02-14 підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з 25 червня 2014 року до 08 вересня 2015 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Довідкою виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 08.04.2021 № 915/02-14 підтверджено, що [PERSON] був головою дворогосподарства з 2013 року по 2015 рік за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 11.06.2014 по 08.09.2015. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області 25 жовтня 2001 року, [PERSON] з 25 червня 2014 року по 08 вересня 2015 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; з 19 листопада 2015 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Ужгородським МВ УМВС у Закарпатській області 13 червня 2003 року, [PERSON] з 11 червня 2014 року по 08 вересня 2015 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; з 05 листопада 2015 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Двадцять четвертого жовтня 2015 року укладено Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться в [ADDRESS] ; договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 973 та посвідчено приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М. Відповідно до згаданого договору покупцем квартири є [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про зареєстрованих осіб № 434 від 14 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21). У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ст. 74 СК України (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів купівлі-продажу спірного майна) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними; на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Глава 8 СК України регулює відносини щодо спільної сумісної власності подружжя. Так, згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). При застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок про те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 372/504/17 (провадження N 14-325цс18). Отже, на майно, набуте під час спільного проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На переконання суду, позивачкою доведено належними і допустимими доказами факт її проживання з відповідачем однією сім`єю без шлюбу з липня 2008 року по жовтень 2018 року, а тому вказаний факт підлягає встановленню судом. Зокрема, такі висновки суду підтверджені показами свідків, наданими під присягою, копіями паспортів сторін, що містять відмітки про реєстрацію сторін за однією адресою у один і той же період часу, як до придбання спірної квартири, так і після її придбання, копією Свідоцтва про таїнство подружжя (вінчанням є здійснення церковного шлюбного обряду, який благословляється церквою та висловлює наміри сторін на створення сім`ї, спільне проживання та народження спільних дітей), копією Свідоцтва про таїнство хрещення спільної дитини, копіями світлин, довідками виконавчого комітету Білозірської сільської ради про реєстрацію сторін за однією адресою, а також витягом ЦНАПу Перечинської міської ради про реєстрацію сторін у спірній квартирі. Суд також не ставить під сумнів твердження позивачки про те, що спірна нерухомість придбана нею і відповідачем за спільні кошти. Так, пояснення позивача, надані під час судового розгляду щодо придбання спірної квартири у м. Перечині після продажу сім`єю житлового будинку, у якому вони проживали у с. Білозір`я Черкаської області за спільні кошти, є логічними, послідовними та такими, що відповідають обставинам справи. Натомість відповідачем не наведено доводів про те, що спірна нерухомість придбана ним особисто лише за власні кошти, така можливість не узгоджується з встановленими судом обставинами. Таким чином, суд дійшов висновку, що спірна нерухомість придбана позивачкою і відповідачем за спільні кошти, а тому є їх спільним сумісним майном та підлягає поділу між ними в рівних частинах. За таких обставин позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved