Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей, сім`ї та молоді соцзахисту населення Виконавчого комітету Боратинської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком. Свій позов мотивує тим, що 02.06.2007 року між сторонами укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: Дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через конфлікти сторони припинили своє подружнє життя у лютому місяці 2022 року, проживають окремо, у них немає спільного бюджету, вони не несуть взаємних прав і не виконують взаємних обов`язків подружжя. Спору щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, на даний час немає. Вказує також, що дочка [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , та спору щодо визначення її місця проживання немає. Син [PERSON] залишився проживати з ним та перебуває на повному його утриманні. Покликаючись на викладені обставини, просить суд розірвати шлюб між сторонами та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Сторона позивача у письмовій заяві, поданої до початку розгляду справи, просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в письмовій заяві визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Органу опіки та піклування Боратинської сільської ради подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, враховуючи визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 02.06.2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 612, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.06.2007 року (а.с. 48). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, судом з`ясовано, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. З матеріалів справи судом встановлено, що у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.08.2009 року; син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2016 року. Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19, 20). З доводів позивача вбачається, що після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну [PERSON] із дочкою [PERSON] виїхала до США. Молодший син [PERSON] залишився проживати з позивачем [PERSON] .. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно наданого пояснення Боратинської сільської ради вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.11.2022 року, з`ясовано, що мати дитини [PERSON] разом зі своєю дочкою [PERSON] виїхали в США, залишивши свого малолітнього сина [PERSON] . Від матері дитини [PERSON] надійшла заява-згода проте, щоб її малолітній син [PERSON] проживав разом зі своїм батьком, оскільки зазначене відповідає забезпеченню кращих інтересів їхній малолітній дитині. Питання визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Боратинської сільської ради 22.11.2022 року, де було прийнято рішення про неможливість надання висновку органу опіки та піклування про роз`яснення між батьками даного спору, оскільки, такий спір на даний час відсутній.. У Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин сторін, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, а також факт визнання [PERSON] позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , разом з його батьком. На підставі наведеного та

Outcome: approved