Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

30.11.2022р. заявник [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 6 місяців із встановленням таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків як: заборона [PERSON] перебувати за місцем проживання постраждалої особи [PERSON] у його кімнаті за адресою: [ADDRESS] ; заборона [PERSON] створювати перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю [PERSON] ; заборона [PERSON] наближатись на відстань менше ніж 1 метр до місця перебування [PERSON] , у тому числі в місці його проживання за адресою: [ADDRESS] . Заяву обґрунтовано тим, що заявник проживає разом зі своїм сином [PERSON] за вищевказаною адресою та протягом кількох років потерпає від домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, яке вчиняє [PERSON] . Зокрема, [PERSON] систематично вчиняє скандали, застосовує фізичну силу, вчиняє дії, які є небезпечними для життя і здоров`я заявника, постійно психологічно принижує, застосовує нецензурну лайку, пошкоджує, викидає або забирає особисті речі заявника, виганяє його з квартири, забирає телефон, перешкоджаючи виклику правоохоронних органів. Через такі неправомірні дії [PERSON] заявник неодноразово протягом 2020 - 2022 р.р. звертався до поліції. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2022 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, однак і після цього [PERSON] не змінив своєї поведінки, продовжує вчиняти домашнє насильство щодо заявника. Таким чином, домашнє насильство з боку [PERSON] щодо [PERSON] носить системний характер, кривдник не припиняє своєї протиправної поведінки, що негативно позначається на фізичному та психічному здоров`ї заявника і викликає у нього побоювання за безпеку його життя і здоров`я. Ухвалою судді від 01.12.2022р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд 02.12.2022р. на 12 год. 30 хв., однак у зв`язку з неявкою заінтересованої особи судове засідання відкладено на 13.12.2022 на 12 год. 50 хв., яке, у зв`язку з повторною неявкою заінтересованої особи, відкладено на 20.12.2022 на 12 год. 30 хв. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала з викладених у ній підстав. Заявник у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] постійно, практично щодня, вчиняє щодо нього домашнє насильство психологічного характеру, словесно ображає, погрожує, викидає його речі. Раніше вибив двері до його кімнати. Він боїться навіть заговорити до [PERSON] , бо кожне його слово викликає у сина агресію. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що між ним та батьком склалися конфліктні відносини, батько має до нього претензії з приводу різних побутових речей, як от, наприклад, немитого посуду тощо, а він не хоче терпіти батькових зауважень, тому дійсно погрожує застосувати щодо нього фізичну силу, грубо та нецензурно висловлюється, оскільки тільки це зупиняє претензії батька. Він дійсно вибив двері до батькової кімнати, але така його поведінка зумовлена постійними претензіями батька. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що сторонами не оспорюється. Як убачається з відповіді Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № Ш-60 від 20.09.2022, у період 2020 - 2022 років зареєстровано дев`ять звернень [PERSON] щодо неправомірної поведінки його сина [PERSON] . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2022 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] 12.07.2022 року близько 23:20 год., перебуваючи за місцем свого проживання: [ADDRESS] , вчинив відносно свого батька [PERSON] насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, шарпав, штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю. Як стверджував заявник у судовому засіданні, після притягнення до адміністративної відповідальності своєї протиправної поведінки щодо нього не припинив. Його представник зазначала, що згідно з інформацією на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області неодноразово протягом останнього року були призначені розгляди справ щодо [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП. У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2022 (справа №607/11134/22), якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З зазначеної постанови вбачається, що 02 серпня 2022 року близько 08 год. 30 хв. [PERSON] за адресою [ADDRESS] вчинив відносно свого батька [PERSON] домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме ображав його, висловлювався нецензурною лайкою, відібрав мобільний телефон. Крім цього, у Єдиному державному реєстрі судових рішень за 2021 - 2022 р.р. наявні й інші постанови про притягнення [PERSON] , зокрема: - постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2021 (справа № №607/6120/21), якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З зазначеної постанови вбачається, що 07 квітня 2021 року близько 21 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно батька [PERSON] , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягало у вчиненні бійки та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю; - постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2022 (справа №607/5675/22), якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] 03 травня 2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання, а саме по [ADDRESS] вчиняв домашнє насильство відносно батька [PERSON] , а саме психологічного та фізичного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурними словами, погрозами фізичною розправою, штовханням, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю. Відповідно пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, надані суду, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що в родині постійно виникають конфліктні ситуації, існує насильство [PERSON] щодо батька похилого віку, яке проявляється у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо нього, його приниженні, нецензурній лайці, постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, застосуванні сили, чиненні перешкод у користуванні майном заявника. Своїх погроз грубого характеру [PERSON] не стримував і в судовому засіданні, подекуди визнаючи свою протиправну поведінку щодо батька, а подекуди виправдовуючи її нібито благими намірами покращити життя батька. Разом із тим, судом установлено, що [PERSON] боїться свого сина, його постійних залякувань та погроз, живе в постійному неспокої за власне життя та здоров`я. [PERSON] неодноразово протягом 2021 - 2022 р.р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , проте продовжує вчиняти щодо батька домашнє насильство. Тому, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалого батька похилого віку, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме заборони [PERSON] перебувати за місцем проживання постраждалої особи [PERSON] у його кімнаті за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] створювати перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю [PERSON] , та заборони [PERSON] наближатись на відстань менше ніж 1 метр до місця перебування [PERSON] , у тому числі в місці його проживання за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців. При цьому застосування зазначених заборон жодним чином не порушує права [PERSON] на проживання у його помешканні, а спрямоване лише на захист законних прав заявника. На підставі наведеного,

Outcome: approved