Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження зазначивши в якості заінтересованої особи Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту смерті, а саме встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Енергодар Василівського району Запорізької області. Документами, що підтверджують факт смерті матері заявника є довідка про причину смерті № 191 від 31.10.2022, видана Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Енергодарська спеціалізована медико-санітарна частина» та лікарське свідоцтво про смерть від 31.10.2022, видане Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Енергодарська спеціалізована медико-санітарна частина». Зазначені документи наявні у заявника у вигляді фотокопій, отримати оригінал не є можливим за тимчасової окупації та активними бойовими діями на території Запорізької області. За цих підстав зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку заявник не може. Встановлення даного факту є необхідним заявникові для реєстрації смерті [PERSON] державними органами України. Заявник та її представник адвокат Прядко Д.В. в судове засідання не з`явились. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (зі змінами та доповненнями) Енергодарська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 17 листопада 2022 року. Відтак, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території. Родинні відносини між заявником та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу, заявниця змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується її свідоцтвом про шлюб. У даному свідоцтві про народження, прізвище покійної [PERSON] було " [PERSON] ". Згодом [PERSON] змінила прізвище з " [PERSON] на " [PERSON] " і надалі за паспортом громадянина України значилася як " [PERSON] ". Крім того, родинні відносини підтверджені копією свідоцтва про припинення одруження [PERSON] № [NUMBER] від 07.06.1968 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00037739920, копією заповіту серії ВМХ №575652 , копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 2443568. До того ж, у трудовій книжці на підставі свідоцтва про шлюб було змінено прізвище покійної [PERSON] з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією трудової книжки. Звернувшись до Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про видачу свідоцтва про смерть матері, їй усно було відмовлено у реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлено копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті [PERSON] , а такі документи не відповідають формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. Судом встановлено, що заявником [PERSON] при зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України - у м. Енергодар Василівського району Запорізької області, було надано копію довідки про причину смерті № 191 від 31.10.2022, виданої Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Енергодарська спеціалізована медико-санітарна частина» та копію лікарського свідоцтва про смерть № 191 від 31.10.2022, виданого Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Енергодарська спеціалізована медико-санітарна частина». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті [INFO] її матері [PERSON] та враховуючи, що заявником були надані докази, які в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. При цьому суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, що відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє зареєструвати смерть [PERSON] державними органами України.

Outcome: approved