Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

28.10.2022 [PERSON] звернулася до суду вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн щомісячно у зв`язку з навчанням доньки та до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.06.2022 рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі №274/594/22 стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у зв`язку із навчанням у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 01.02.2022 та до закінчення навчання у Державному вищому навчальному закладі "Бердичівський коледж промисловості, економіки та права", тобто до 30.06.2022. З 19.09.2022 донька [PERSON] зарахована на І курс денної форми навчання у Національну академію внутрішніх справ, на умовах договору із фізичними та юридичними особами. Термін навчання - до 30.03.2026. Відповідач відмовляється надавати дочці матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання. Разом з тим, дочці постійно потрібні підручники та зошити для навчання, кишенькові гроші для проїзду та харчування. Навчання в рік становить 28000 гривень. Позивачка зазначає, що офіційно працевлаштована, проте коштів які вона отримує не вистачає з тим, щоб забезпечити дочку усім необхідним до закінчення нею навчання. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.11.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін ( а.с. 21-22). Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Відповідно до копії довідки №46/02-5086 виданої 26.09.2022 року Національної академією внутрішніх справ, [PERSON] в 2022 році зарахована на денну форму навчання, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю "Право" і є студентом І курсу Національної академії внутрішніх справ, на умовах договору іх фізичними та юридичними особами. Терміна навчання з 19.09.2022 до 30.06.2026 (а.с.13). Згідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 та ст. 142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 182, ч.ч. 1,2 ст. 199, ст. 200 СК України вбачається, що міра (розмір) участі батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття та утриманням повнолітнього у зв`язку з продовженням навчання, - є рівною, оскільки не лише батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та повнолітнього, який навчається, але такий обов`язок покладається й на матір, можливість нею надавати утримання, при цьому необхідно враховувати: чи є реальна потреба повнолітнього, який навчається, у матеріальній допомозі на навчання; чи є можливість надання одному з батьків (зокрема, батькові) матеріальної допомоги повнолітньому, який навчається; чи є обставини, зазначені у ст. 182 СК України, які впливають на можливість надання допомоги повнолітньому, який навчається, а саме, наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із стаціонарним навчанням дочка сторін [PERSON] , [INFO] позбавлена можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів відповідачем суду надано не було. Суд задовольняє позовні вимоги та вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі по 3000,00 грн., щомісячно і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - 28.10.2022 року. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір".

Outcome: approved