Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-10 00:00:00

20.07.2022 позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій вказав, що 20 серпня 2011 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №703. Від вказаного\~шлюбу народились\~діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак, надалі подружжя не могло проживати разом, як сім`я. Протягом року позивач та відповідач намагались вирішувати сімейні проблеми, але ніяких результатів це не дало. У результаті позивач прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Наміру на збереження шлюбу немає, подальше спільне життя між позивачем та відповідачем як подружжям є неможливим, у зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою та залишити проживати дітей з батьком. Спільні діти позивача та відповідача проживають та прописані з позивачем, про що сторони дійшли згоди. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву просить задовольнити. Понесені судові витрати просив залишити за ним. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить після розірвання шлюбу залишити прізвище, набуте під час державної реєстрації шлюбу. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів страви, 20 серпня 2011 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №703. У сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~видане 09\~грудня 2011\~року виконавчим\~комітетом Матвіївської\~сільської ради\~Запорізького (Вільнянського)\~району Запорізької\~області),та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 січня 2017 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області). Відповідно до ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст.\~109\~СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. На підставі ст. 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи обставини справи, те, що подальше життя сторін як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам спільних дітей подружжя, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] розірвавши шлюб з відповідачкою [PERSON] . Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка у заяві зазначила про вибір прізвища, тому суд залишає за нею прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу [PERSON] . Щодо визначення місця проживання дітей суд приходить до таких висновків. Відповідно до частини другої та третьої\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із частиною першою\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку щодо доцільності проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , беручи до уваги думку членів комісії, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Як вбачається з наданого висновку, діти [PERSON] та [PERSON] виявляють тверде бажання проживати з батьком, [PERSON] . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним. Враховуючи те, що позивач просить не стягувати з відповідача сплачений судовий збір, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст. 3, 76, 79, 80, 175, 184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 160, 161 СК України,

Outcome: approved