Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що вказаний будинок належить позивачу на праві власності. У даному житлі зареєстрований її син, відповідач [PERSON] , однак останній за даною адресою не проживає більше року, участь в утриманні житла не приймає, витрат на комунальні послуги не несе, що у свою чергу, перешкоджає їй вільно володіти і користуватися власним майном, а тому просить визнати його таким, що втратив право на житло. Ухвалою судді від 19.10.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Тому, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. 29.11.2007 за номером в реєстрі 6476 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17150810 від 21.12.2007. Згідно з довідкою №183 виданою 17.02.2022 ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім», за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , а також, серед інших, її син [PERSON] , [INFO] (зареєстрований, але не проживає). Згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 26.07.2007, що також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області отриманими на запит суду 18.10.2022. 16.02.2022 комісією в складі майстра дільниці Іващук М.С. , конторського (офісного) службовця Юзьків О.З. , паспортиста Стецюк Н.В. складено акт обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб). В ході проведення обстеження встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджують свідки [PERSON] , [PERSON] . Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, оскільки вона не в повній мірі може реалізувати своє право власності, відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік, тому права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved