Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач 11.11.2020 р. звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона з 20.06.2018 р. є власником належним чином зареєстрованого і діючого знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] , правова охорона на який поширюється на товари 29 класу МКТП (зокрема, на товар: насіння соняшника смажене), а також на інші товари, споріднені з ними. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до установи і продовжується установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому п.2 ст.18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Згідно ст.16 Закону торговельні марки, права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Таким чином, чинні права що випливають із свідоцтва № [NUMBER] , діють від дати подання заявки 05.10.2019 р. З інформації, що міститься у відкритому доступі на офіційному сайті ДП «Український інститут промислової власності» база даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг», даний об`єкт інтелектуальної власності діє станом на дату подання позовної заяви до суду. Так, знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] діє на території України до 05.10.2029 р. За змістом ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», саме позивачу належить виключне право використовувати вищезазначену торговельну марку та дозволяти її використання іншим способом. Позивач, користуючись виключним правом використовувати належну їй на праві власності торговельну марку, надав третій особі ТОВ «Лакомка 2010», відповідно до укладених ліцензійних договорів, право на використання наступних об`єктів, зокрема: знак для товарів і послуг « [INFO] » за свідоцтвом України № [NUMBER] , зареєстрований для товарів і послуг 29 класу МКТП; знак для товарів і послуг « [INFO] » за свідоцтвом України № [NUMBER] , зареєстрований для товарів і послуг 29 класу МКТП. Торговельна марка «Лускунчик-Смакунчик» використовується третьою особою на підставі ліцензійних договорів, про надання невиключної ліцензії на використання знака для товарів і послуг від 02.01.2019 р., від 01.07.2019 р., від 01.08.2019 р., від 01.10.2019 р., 30.12.2019 р., укладених між [PERSON] та ТОВ «Лакомка 2010», щодо використання знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України № 131660 та 85551 для товарів 29 класу МКТП. ТОВ «Лакомка 2010» є відомим виробником насіння смаженого соняшника «Лускунчик-Смакунчик», проводить активну маркетингову діяльність на території України. Виробництво упаковки для продукції здійснюється на підставі договору № 1/29-12 від 29.12.2017 р., укладеного між ТОВ «ВК» та третьою особою. У вересні 2020 р. позивачу стало відомо про використання [PERSON] , без належних правових підстав, торговельної марки позивача позначення «Лускунчик-Смакунчик» та пропонування до продажу/продаж цих товарів [PERSON] . Товари виробництва [PERSON] є такими самими та/або спорідненими з товарами, для яких зареєстрована торговельна марка позивача та позначення « [INFO] » нанесене на дані товари (насіння соняшника смажене), є сходим із торговельною маркою позивача, і внаслідок такого використання, дане позначення може бути сплутано з вказаною торговельною маркою, зокрема, викликати асоціації з нею, що порушує вправа інтелектуальної власності позивача. Однією з підстав звернення до суду є те, що торговельна марка незаконно використовується [PERSON] під час виробництва, зберігання, а [PERSON] зберігає, пропонує та продає товари (насіння соняшника смажене «Лускунчик-Смакунчик»). Позначення «Лускунчик-Смакунчик», нанесене на товар виробництва [PERSON] (упаковка насіння соняшника смаженого) та торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] є фонетично та семантично тотожними, а також збігаються за всіма графічними ознаками, за виключенням кольорового забарвлення елементів. Згідно висновку експерта № 197-2 від 22.09.2020 р. за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності: Застосування позначення у вигляді напису «Лускунчик-Смакунчик» на наданих для поведення дослідження упаковках насіння соняшника смаженого виробництва ТОВ «Лакомка 2020» є використанням знака для товарів і послуг (торговельної марки) за свідоцтвом України № [NUMBER] щодо наведеного у свідоцтві товару 29 класу МКТП насіння соняшникове смажене. 2. Позначення у вигляді напису «Лускунчик-Смакунчик», які нанесені на надані для проведення дослідження упаковки насіння соняшника смаженого виробництва фізичної особи підприємця [PERSON] , є схожими з торговельною маркою за свідоцтвом України № [NUMBER] стосовно наведених у свідоцтві товарів, і внаслідок їх використання, можуть бути сплутані з вказаною торговельною маркою, зокрема викликати асоціації з нею. Таким чином відповідачами здійснюється незаконне виготовлення, зберігання та пропонування до продажу і продаж товарів з використанням торговельної марки «Лускунчик-Смакунчик» за свідоцтвом України № [NUMBER] . Посилаючись на ст.ст.1,5, 16, 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст.ст.41, 124 Конституції України, ст.ст.13, 15, 16, 321, 431, 432, 386, 426, 492, 494, 495, 1107 ЦК України, ст.ст.16 та 41 Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності, ст.ст.6 та 13 Європейської конвенції, позивач просить зобов`язати ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] припинити порушення прав інтелектуальної власності [PERSON] на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.11.2010 р., зареєстрований для товарів 29 класу МКТП; заборонити ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж товарів) позначення « [INFO] », а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] від 25.11.2010 р. зареєстрованого для товарів 29 класу МКТП, майнові права на який належить [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою від 16.11.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження на 18.12.2020 р. 18.12.2020 р. підготовче судове засідання відкладено на 14.01.2021 р. за клопотанням представника позивача. 14.01.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 14.04.2021 р. 14.04.2021 р. розгляд справи відкладено на 10.06.2021 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням відповідача. 10.06.2021 р. розгляд справи відкладено на 07.09.2021 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 07.09.2021 р. зупинено провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.11.2021 р. скасовано ухвалу про зупинення провадження від 07.09.2021 р., справу направлено для продовження розгляду. 02.12.2021 р. справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, та призначено судове засідання на 31.01.2022 р. 31.01.2022 р. розгляд справи відкладено на 25.02.2022 р. за клопотанням відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 25.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 15.04.2022 р. через перебування судді у відпустці. 15.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 01.06.2022 р., 01.06.2022 р. на 20.07.2022 р., а 20.07.2022 р. на 20.10.2022 р. за клопотанням відповідача [PERSON] та його представника. 20.10.2022 р. розгляд справи відкладено на 06.12.2022 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив (т.2 а.с.79-86) Представник відповідача та відповідач [PERSON] просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов (т.1 а.с.172-174). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача [PERSON] на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи - ТОВ «Лакомка 2010» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення по справі просить ухвалити на підставі наявних у ній доказів, задовольнити позов [PERSON] . В процесі розгляду справи надані письмові пояснення та суті позовних вимог (т.2 а.с.13-21, т.3 а.с.178-190, т.4 а.с.37-45). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, приймаючи до уваги позицію представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно свідоцтва (т.1 а.с.29) знак для товарів та послуг № [NUMBER] зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг 25.11.2010 р. Відповідно до виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, виданої станом на 25.10.2008 р. (а.с.28), власником свідоцтва № [NUMBER] є [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону вчинення певних дій, позивач просила захистити її право власника на торговельну марку, зареєстровану в Державному реєстрі на знаки для товарів та послуг за № 131660. Разом з тим, постановою Запорізького апеляційного суду від 20.09.2022 р. (т.4 а.с.11-17), окрім іншого, скасовано у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг запис стосовно реєстрації за [PERSON] прав власника на Торговельну марку, яка зареєстрована в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] . Відповідно до ст.418 ЦК України\~право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. До об`єктів права інтелектуальної власності згідно ст.420 ЦК України\~у тому числі належать промислові зразки, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Згідно ч. 1 ст.494 ЦК України\~та ч.3 ст.5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст.495 ЦК України). Як встановлено судом, постановою Запорізького апеляційного суду від 20.09.2022 р. запис стосовно реєстрації за [PERSON] права власника на торговельну марку, зареєстровану за № 131660 скасовано, а тому відсутні правові підстави для захисту права інтелектуальної власності позивача у обраний нею спосіб. Доводи представника позивача про те, що фактично рішення суду апеляційної інстанції про скасування у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг не виконано, відповідні відомості до реєстру не внесено, не спростовує висновків суду, оскільки, в силу положень ст.384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову судом також враховано, що [PERSON] у судовому порядку оспорював право інтелектуальної власності, в тому числі, що виникло у позивача на підставі свідоцтва № [NUMBER] . Як встановлено рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2022 р. (т.3 а.с.150-154): « [PERSON] із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1986 р. по 24.11.1994 р. та у повторному шлюбі з 27.08.2005 р. по 19.06.2018 р. Під час повторного шлюбу [PERSON] зареєструвала, об`єкти інтелектуальної власності на власне ім`я, про що свідчать наступні документи: …свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , зареєстрований у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.11.2010… У зв`язку із тим, що Торговельні марки та Промислові зразки були зареєстровані [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] , кожен з подружжя своїми спільними і коштами, і працею приймали участь в набутті та розвитку цих об`єктів, суд вважає право на ці об`єкти є спільною сумісною власністю подружжя у відповідності до ст.ст.\~60,\~70СК України\~355, 368 ЦК України. … під час шлюбу [PERSON] передала виключні майнові права інтелектуальної власності, які є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, доньці [PERSON] . Відповідно до Договору № 2 про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг « [PERSON] » за свідоцтвом України № [NUMBER] від 20.06.2018 [PERSON] передала зазначені виключні майнові права інтелектуальної власності [PERSON] . Відсутність нотаріально посвідченої згоди [PERSON] на відчуження торгівельних марок та промислових зразків сторонами не оспорюється, у зв`язку із чим суд уважає за можливе відновити права позивача у спосіб, зазначений у позовній заяві, а саме визнавши недійсними спірні договори відчуження об`єктів інтелектуальної власності». Згаданим рішенням суду, яке залишено в цій частині без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.09.2022 р., визнано недійсним договір відчудження [PERSON] на користь [PERSON] торговельної марки, яка зареєстрована у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] . Із вказаних судових рішень випливає, що задовольняючи позов [PERSON] про визнання недійсним договорів відчудження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власності, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України, суди дійшли висновку, що торгівельні марки та промислові зразки, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , виключні майнові права, у тому числі на спірний об`єкт інтелектуальної власності був переданий позивачу без згоди [PERSON] , у зв`язку з чим суд визнав недійсним, у тому числі договір відчудження торговельної марки, яка зареєстрована за № 131660. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed