Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратури та суду, посилаючись на те, що органом досудового розслідування йому 19 листопада 2014 року пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України в кримінальному провадженні № 12014250000000360 внесеному 04 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В даному кримінальному провадженні 28 листопада 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури області Карпенко К.С. затверджено обвинувальний акт відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України. За результатами розгляду кримінального провадження № 12014250000000360, в справі № 712/98/15-к, Соснівським районним судом м. Черкаси 23 січня 2020 року ухвалено виправдувальний вирок, яким визнано його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та повністю, його виправдано. Не погоджуючись з вказаним виправдувальним вироком прокуратурою області подано апеляційну скаргу. За результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року вирок Соснівським районним судом м. Черкаси 23 січня 2020 року і таким чином виправдувальний вирок відповідно до вимог ч.2 ст. 532 КПК України 29 квітня 2021 року набрав законної сили, а він відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КПК України 29 квітня 2021 року набув статусу виправданого. Отже, з моменту пред`явлення йому підозри 19 листопада 2014 року та відповідно набуття статусу підозрюваного і до набрання виправдувального вироку законної сили він незаконно перебував під слідством та судом. Тобто в період з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності. За таких обставин у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної органами досудового розслідування та прокуратури внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності. Моральна шкода полягає в довготривалому перебуванні під страхом кримінальної відповідальності за злочини, якого він не вчиняв. У порушенні його нормальних стосунків з оточуючими людьми, що очорнило та принизило його в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Сам факт незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності негативно відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання. У зв`язку з вказаним, розмір моральної шкоди він обґрунтовує та оцінює наступним: За час незаконного перебування під слідством та судом в період з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року мінімальний розмір моральної шкоди складає із розрахунку мінімального розміру заробітної плати: За 2014 рік: Законом України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено такі розміри мінімальної заробітної плати на 2014 рік: - у місячному розмірі - 1218 гривень; - у погодинному розмірі - 7,3 гривні. Всього за 2014 рік в період із 19.11.2014 року по 31.12.2014 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 1292 грн., із розрахунку: (10 х 7.3)+1218 =1292 грн. За 2015 рік: Законом України від 28.12.2014 року № 80-VIII «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено такі розміри мінімальної зарплати у місячному розмірі: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень; з 1 вересня 2015 року - 1378 гривень. Всього за 2015 рік в період із 01.01.2015 року по 31.12.2015 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 15256 грн., із розрахунку: (1218х8)+(1378х4) =15256. 2016 рік: Законом України від 25.12.15 № 928-VIII «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено такі розміри мінімальної зарплати у місячному розмірі: з 1 січня 2016 року - 1378 грн., з 1 травня 2016 року - 1450 грн., з 1 грудня 2016 року - 1550 грн.. Всього за 2016 рік в період із 01.01.2016 року по 31.12.2016 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 17212 грн., із розрахунку: (1378х4)+(1450x7)+1550 =17212. 2017 рік: Законом України від 21.12.2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну місячну заробітну плату у розмірі: - у місячному - 3200 гривень. Всього за 2017 рік в період із 01.01.2017 року по 31.12.2017 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 38400 грн., із розрахунку: (3200х12)=38400. За 2018 рік: Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі: 3723 гривні. Всього за 2018 рік в період із 01.01.2018 року по 31.12.2018 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 44676 грн., із розрахунку: (3723х12)=44676. За 2019 рік: Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі: 4173 гривень. Всього за 2019 рік в період із 01.01.2019 року по 31.12.2019 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 50076 грн., із розрахунку: . (4173х12)=50076. За 2020 рік: Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ 3 «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальну зарплату у розмірі: 4723 грн. З 1 вересня 2020 року її підвищено до 5000 грн. Всього за 2020 рік в період із 01.01.2020 року по 31.12.2020 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 57784 грн., із розрахунку: (4723х8)+(5000х4) =57784. За 2021 рік: Законом України Закон від 15.12.2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі: у місячному - 6000 гривні; у погодинному - 36,11 гривні. Всього за 2021 рік в період із 01.01.2021 року по 29.04.2021 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 24000 грн., із розрахунку: 6000x4=24000. Таким чином, за весь час незаконного мого перебування під слідством та судом з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року мінімальний розмір моральної шкоди складає 248696 гривень (із розрахунку: 1292+17212+38400+44676+50076+57784+24000=248696). Отже, відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба шляхом безспірного списання коштів державного бюджету. Просить стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної Казначейської служби України на мою користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 248696 (двісті сорок вісім тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратури та суду, та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2022 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратури та суду закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Черкаської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в їх задоволенні відмовити. Черкаською обласною прокуратурою надано відзив, в якому зазначено, що підставою для звернення позивача з позовом до суду є наявність стосовно нього виправдувального вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2020, який залишений в силі ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021. В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач вказує, що перебував під слідством з 19.11.2014 по 29.04.2021 безпідставно, внаслідок чого йому було заподіяно моральних страждань, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, а тому оцінює розмір заподіяної йому моральної шкоди у сумі 248696 грн. Вважають, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За обставинами справи встановлено, що органом досудового розслідування 19.11.2014 [PERSON] повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 176 КК України. Запобіжний захід стосовно [PERSON] у кримінальному провадженні не обирався. Обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 176 КК України затверджено 28.11.2014 та відповідно скеровано до суду для розгляду. Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося слідчим відділом ГУНП в Черкаській області. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2020 [PERSON] визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29.04.2021 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Також, доведенню підлягає протиправна поведінка заподіювана, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Задоволення позовних вимог за відсутності в діях обласної прокуратури ознак деліктного правопорушення є покладанням на обласну прокуратуру не передбаченої законом юридичної відповідальності. У даній справі позивач не надав до суду будь-яких доказів щодо вжиття зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо, обмежившись наведенням загальних фраз із законодавчих актів. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 6000 грн. Однак, згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди, слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017. Отже, ураховуючи наведене вважають, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством та судом становить 175621 грн. (2270 грн. * 77 міс. 11 дн.), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Ураховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушені яких саме норм права вона виразилась, також не надано належних доказів спричинення йому моральної та майнової шкоди, отже не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності чинному законодавству, просять у позові [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовити. Представник ГУНП в Черкаській області просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ГУНП в Черкаській області, посилаючись на те, що позовні вимоги позивач обґрунтовує нібито неправомірними діями працівників поліції та прокуратури якими йому завдано моральну шкоду. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач. Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що подає відповідний позов. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, які позначили негативні зміни у його житті: переживання, тривога, емоційна напруга, почуття обурення. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями безпосередньо відповідача 3 у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України. Просить суд врахувати, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Оскільки позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю/діями відповідача та заявленою моральною шкодою, вважаємо що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Крім того, позивачем не надано жодного судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання дій працівника поліції протиправними, а посилання позивача про нібито тривале розслідування у кримінальному провадженні є надуманими на не підтвердженні жодним процесуальним документом та судовим рішенням. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Державною казначейською службою України надано суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначають, що як випливає зі змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Казначейство вважає за необхідне зауважити, що позивачем не надано підтверджуючих документів, щодо завдання моральної шкоди, а також не вказано в чому саме вона проявляється. Отже, сума моральної шкоди в розмірі 248686 грн. не підтверджена жодними документами і визначена самостійно позивачем за його власними переконаннями. Просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що СУ УМВС України в Черкаській області 04 серпня 2014 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014250000000360 від 04.08.2014 року, за фактом порушення авторських прав, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України. 19 листопада 2014 органом досудового розслідування [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 176 КК України в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014250000000360 від 04.08.2014 року. Запобіжний захід стосовно [PERSON] у кримінальному провадженні не обирався. Обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 176 КК України затверджено 28 листопада 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури Карпенко К.С. та відповідно скеровано до суду для розгляду. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2020 року визнано [PERSON] невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Виправдано [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176 КК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2020 року щодо [PERSON] та [PERSON] , залишено без змін. Визначення моральної шкоди позивач просив розглянути в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до положень\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кір випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом. Відповідно до положення ст. 1176 ЦК України\~\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із\~ст.\~1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» (далі-Закон)\~відповідно до\~положень цього\~Закону підлягає\~відшкодуванню шкода,\~завдана громадянинові\~внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Положеннями ст. 2 Закону встановлено, що право на\~відшкодування шкоди\~в розмірах\~і в\~порядку,\~передбачених цим\~Законом,\~виникає у\~випадках: постановлення виправдувального вироку суду. Згідно ч.\~3\~Закону у\~наведених в\~статті\~1\~цього\~Закону випадках\~громадянинові відшкодовуються\~(повертаються): 1)\~заробіток та\~інші грошові\~доходи,\~які він\~втратив внаслідок\~незаконних дій; 2)\~майно (в\~тому числі\~гроші,\~грошові вклади\~і відсотки\~по них,\~цінні папери\~та відсотки\~по них,\~частка у\~статутному фонді\~господарського товариства,\~учасником якого\~був громадянин,\~та прибуток,\~який він\~не отримав\~відповідно до\~цієї частки,\~інші цінності),\~конфісковане або\~звернене в\~доход держави\~судом,\~вилучене органами\~досудового розслідування,\~органами,\~які здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~а також\~майно,\~на яке\~накладено арешт; 3)\~штрафи,\~стягнуті на\~виконання вироку\~суду,\~судові витрати\~та інші\~витрати,\~сплачені громадянином; 4)\~суми,\~сплачені громадянином\~у зв`язку\~з поданням\~йому юридичної\~допомоги; 5) моральна шкода. Положеннями ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 9 рп/99від 27 жовтня 1999 року, притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року, 77 місяців 10 днів. У відповідності до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімум доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати \~з 1 жовтня 2022 року становить - 6700 гривень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] під слідством та судом з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року, тобто 77 місяців 10 днів. Виходячи з положення норм вказаного вище Закону та перебування позивача під слідством та судом 32 місяці, суд вважає, що позивачу було спричинена моральна шкода у розмірі 515900 грн. (77 місяці х 6700 грн.), розмір якої вираховується з мінімальної заробітної плати за місяць на час розгляду справи. Таким чином внаслідок перебування позивача під вартою, останньому заподіяна моральна шкода в розмірі 515900 грн. (77 місяці х 6700 грн.), розмір якої вираховується з мінімальної заробітної плати за місяць на час розгляду справи. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої\~незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У відповідності з ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 9\~ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~зазнав\~\~позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується із доводами позивача, про те, що\~внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду які тривали з 19 листопада 2014 року по 29 квітня 2021 року позивачу завдано моральної шкоди. Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. У відповідності з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим\~Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, на яке покладено повноваження по здійсненню через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів. Пунктом 1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого\~наказ Державного казначейства України від 02.02.2007 р, № 28\~і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2007 р. за № 149/13416, виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Аналогічне міститься й у п.1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого\~наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 р. № 39\~і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2008 р. за № 110/14801,чинного з 20.02.2008 р. Відповідно до положень\~ст. 48 БК України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, а саме стягнення з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду в розмірі 248696 гривень.

Outcome: approved