Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Череватого П.М., 22 червня 2022 року звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнутих на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року (справа №607/8486/18), та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року в розмірі 49\~544,85 грн. Зазначені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2017 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Надалі, згідно з судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Сума стягуваних за судовим наказом аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у визначеному в ньому розмірі є недостатньою для його матеріального утримання, оскільки рівень життя значно змінився, ціни на продукти, одяг, медичні та побутові потреби, тощо, значно зросли. До того ж, у позивача від іншого шлюбу [INFO] народилась ще одна дитина син [PERSON] , який також проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальне становище позивача, з часу видачі судового наказу, погіршилося. Також виявилось, що у власності відповідача перебувають два автомобілі, його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений судовим наказом, він є здоровим та працездатним. Відповідач належним чином аліменти не сплачує, ухиляється від виконання судового наказу, що підтверджується розрахунком заборгованості, виданим державним виконавцем 06 червня 2022 року, відповідно до якого загальний розмір заборгованості становив 49\~544,85 грн. Згідно з розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року становить 320\~706,68 грн. Однак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню, становить 49\~544,85 грн та рівний 100% заборгованості зі сплати аліментів. З цих підстав позивач просила збільшити розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача зазначену суму неустойки (пені). Ухвалою судді від 27 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 20 липня 2022 року о 16 годині 00 хвилин, яке, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 07 вересня 2022 року на 12 год. У судовому засіданні 07 вересня 2022 року задоволено письмове клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 05 жовтня 2022 року на 12 год. 05 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у збільшенні розміру стягуваних аліментів та стягнути з нього на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2015 року народження, за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року, з урахуванням довідки-розрахунку заборгованості по аліментах відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 04 жовтня 2022 року №64494. Зокрема, у відзиві вказано, що вимоги позивача відповідач визнає частково, оскільки: 1) позивач не довела дійсних підстав для збільшення розміру аліментів, який був раніше визначений відповідно до судового наказу від 07 червня 2018 року, так як прожитковий мінімум для дитини відповідного віку уже включає в себе інфляційні та інші чинники, в тому числі і зміну рівня життя, що настали після призначення судом аліментів. Щодо доводів позивача про народження у неї ще однієї дитини від іншого шлюбу, то вона не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (справа №565/2071/19). Доводи позивача про те, що у відповідача у власності перебувають два автомобілі, слід доповнити тим, що один з них, а саме автомобіль марки «MAZDA» є фактично металобрухтом, який не підлягає ремонту, оскільки потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. З 2010 року по 2017 рік відповідач був зареєстрований як фізична особа підприємець, однак на даний час він ніде не працює, а його батько є інвалідом 3 групи; 2) позивач не довела, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів у розмірі 49\~544,85 грн, а відповідно і не довела розмір визначеної нею в позовній заяві неустойки. Через свою необізнаність відповідач сплачував аліменти на утримання свого неповнолітнього сина, однак не надавав підтверджуючі документи органам виконавчої служби. Після того, як відповідач надав старшому державному виконавцю [PERSON] підтверджуючі документи ті, які у нього збереглися, він отримав довідку-розрахунок заборгованості по аліментах на суму 25\~049,49 грн. Відтак, розмір пені менший, ніж зазначений позивачем у позовній заяві. Відповідач також планує надати суду, до початку розгляду справи по суті, довідку про доходи за останні місяці. До відзиву на позов долучено копії документів, якими обґрунтовано суть заперечень, викладених у відзиві. Крім відзиву на позовну заяву, відповідач та його представник 05 жовтня 2022 року подали до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 03 листопада 2022 року на 12 год. та, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, відкладено на 24 листопада 2022 року на 14 год. 30 хв. У судовому засіданні 24 листопада 2022 року поновлено відповідачу строк для подання відзиву, розпочато судовий розгляд, заслухано вступне слово учасників справи, після чого оголошено перерву перед дослідженням доказів до 20 грудня 2022 року до 16 год. 00 хв. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві. Просив позив задовольнити, а також зазначив, що протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі стороною позивача буде надано докази понесення витрат на правову допомогу для призначення судом судового засідання для вирішення питання про їх стягнення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згідний на збільшення розміру аліментів та згідний сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно. З приводу стягнення неустойки у визначеному позивачем розмірі заперечив, зазначивши, що з урахуванням сплачених ним сум розмір заборгованості, а відтак і розмір неустойки є значно меншим. Крім цього, на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом 3 групи, тому, з урахуванням його матеріального становища, просив зменшити розмір неустойки до 10000 грн. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 липня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2017 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 59 від 13 січня 2015 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Як убачається з довідки виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради №1450 від 16 червня 2022 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Сім`я складається з трьох осіб [PERSON] , [PERSON] (син), [INFO] та [PERSON] (син), [INFO] . Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року (№607/8486/18) з [PERSON] на користь [PERSON] cтягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що 01 березня 2019 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області України складено актовий запис №04. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано « [PERSON] ». Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31 січня 2020 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Рудою О.М. відкрито виконавче провадження №66047790, на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року (№607/8486/18). Із відповіді Міністерства внутрішніх справ України від 13 лютого 2022 року на запит щодо зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів вбачається, що за [PERSON] зареєстровано два транспортних засоби, а саме: легковий автомобіль марки «Mazda» модель «323», номерний знак [NUMBER] ; автомобіль марки «FORD» модель «FOCUS», номерний знак [NUMBER] . Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушельницькою О.Р. від 08 червня 2022 року (ВП №66047790) оголошено в розшук майно боржника [PERSON] , а саме транспортний засіб марки «Mazda» модель «323», номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб марки «FORD» модель «FOCUS», номерний знак [NUMBER] . У довідці про неотримання аліментів №32542 від 16 червня 2022 року, виданій відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), зазначено, що за період з 01 травня 2018 року по 01 червня 2022 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за судовим наказом №607/8486/18 від 07 червня 2018 року. Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 06 червня 2022 року, наданого старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанською О.Р., заборгованість [PERSON] за аліментами, нарахована на підставі судового наказу у справі №607/8486/18, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 07 червня 2018 року, за період з травня 2018 року до червня 2022 року становить 49 544,85 гривень. Згідно з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів загальна сума пені за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року становить 320706 грн. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Юзьвак І.Я. також надали ряд доказів на обгрунтування заперечень на позов. Зокрема, з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 жовтня 2022 року щодо фізичної особи-підприємця [PERSON] вбачається, що його діяльність припинена. Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 04 жовтня 2022 року, наданого старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Крушанською О.Р., заборгованість [PERSON] за аліментами, нарахована на підставі судового наказу у справі №607/8486/18, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 07 червня 2018 року, за період з травня 2018 року по 04 жовтня 2022 року становить 25\~049,49 гривень. Підлягало сплаті 55\~032,85 грн, сплачено 29\~983,36 грн. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 березня 1986 року. У вказаному свідоцтві про народження у графі батько зазначено « [PERSON] », у графі мати « [PERSON] ». Батько відповідача є особою пенсійного віку, має 3 групу інвалідності, загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України від 24 жовтня 2018 року № [NUMBER] серія [NUMBER] . Відповідно до звіту №1013 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda 323», реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного у 2019 році ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті пошкодження його колісного транспортного засобу при ДТП, станом на 03 жовтня 2019 року становить 84\~804,30 грн. Як убачається з реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного спеціального страхування Пенсійного фонду України від 04 жовтня 2022 року щодо [PERSON] (форма ОК-7), його дохід за звітний 2007 рік становить 2\~040 грн; за звітний 2008 рік 12\~255,54 грн; за звітний 2009 рік 1 862,38 грн; за звітний 2013 рік він отримав 0 грн; за звітний 2016 рік 74\~888,40 грн; за звітний 2018 рік 25\~909,10 грн; за звітний 2019 рік 80\~129,21 грн; за звітний 2020 рік 13\~088,16 грн; за звітний 2021 рік 0 грн. Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 14 жовтня 2022 року, наданого старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ю.Пуляк, заборгованість [PERSON] за аліментами, нарахована на підставі судового наказу у справі №607/8486/18, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 07 червня 2018 року, за період з травня 2018 року по 14 жовтня 2022 року відсутня. Згідно з наданим відповідачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів загальна сума пені за період з 01 травня 2018 року по травень 2022 року становить 37\~097,36 грн. \~ \~ \~ \~З пояснень позивача, які вона надавала судовому засіданні 24 листопада 2022 року, встановлено, що на даний час вона перебуває в декретній відпустці у зв`язку з народженням сина [PERSON] , а витрати на утримання сина [PERSON] зросли, оскільки дитина відвідує бокс, навчається у 2 класі, харчування на день складає 80 грн. Зазначені обставини відповідач визнав. Також позивач зазначила, що не контролює рух грошових коштів на її банківській картці, оскільки на цю картку постійно надходили кошти від клієнтів. Тому не виключено, що від відповідача могли надходити кошти, але вона не зауважувала. Точно може сказати лише за суму, яка надійшла від відповідача орієнтовно влітку в розмірі 1\~507 грн. З пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні 24 листопада 2022 року, встановлено, що він офіційно не працює, однак підпрацьовує таксистом, його середній дохід складає близько 7\~000 грн. Транспортний засіб «FORD FOCUS», 2007 року випуску, він придбав орієнтовно у 2019 році, приблизна вартість автомобіля складає 3\~500 доларів США. На власні потреби відповідач витрачає близько 6-7 тисяч на місяць. Автомобіль «Мазда» пошкоджений у ДТП і фактично є фізично знищеним. Його батько має інвалідність, проживає разом з ним, отримує пенсію, працює охоронцем у садочку, отримуючи мінімальну заробітну плату. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з\~ч.\~2\~ ст.\~196\~СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Виходячи з вимог ст. 196 СК України, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Підсумовуючи наведене, можна зробити висновок, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії\~та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 та у постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, та її пояснень у судовому засіданні, підставами збільшення розміру аліментів є те, що розміру аліментів, визначеного відповідно до судового наказу, не достатньо для нормального розвитку та забезпечення дитини, оскільки потреби сина зросли, зокрема він росте, навчається в школі у 2 класі, харчування у школі платне, син відвідує платні заняття з боксу, матеріальне становище позивача та рівень її доходу погіршились, оскільки вона на даний час перебуває у декретній відпустці після народження другої дитини. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Суд враховує, що аліменти на дитину стягнуті за судовим наказом ще у травні 2018 року, вони визначені у мінімальному розмірі, станом на даний у позивач перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим не працює, потреби дитини зросли у зв`язку з навчанням у школі, відвідуванням позашкільних занять, зросли ціни на продукти харчування, медичні препарати, засоби гігієни та інші предмети першої необхідності, відтак зросли потреби дитини, що вплинуло на матеріальне становище позивача, яка змушена витрачати більше коштів на утримання дитини. За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 цього Кодексу, що зумовлені змінами матеріального становища позивача як одержувача аліментів. Відповідач [PERSON] указану в позовній заяві суму аліментів визнав, про що зазначив у судовому засіданні 24 листопада 2022 року, вказавши, що не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів на неповнолітню дитину сторін, стягнутий за судовим наказом від 07 червня 2018 року, підлягає збільшенню. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем у частині збільшення розміру стягуваних аліментів, враховуючи наявність підстав для збільшення розміру аліментів, беручи до уваги майновий стан відповідача, про який він сам зазначив у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих на утримання неповнолітнього сина сторін, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Також згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Крім цього, судом установлено, що за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року у [PERSON] була заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом №607/8486/18 від 07 червня 2018 року. Відповідач [PERSON] є платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з несплатою аліментів з травня 2018 року у [PERSON] почала виникати заборгованість, у тому числі за період з червня 2018 року по червень 2022 року. Зокрема, [PERSON] узагалі не сплачував аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у: травні 2018 року в сумі 505,35 грн, червні 2018 року в сумі 746 грн, липні 2018 року в сумі 779,50 грн, жовтні 2018 року в сумі 779,50 грн, грудня 2018 року в сумі 813 грн, лютому 2019 року в сумі 813 грн, березні 2019 року в сумі 813 грн, травні 2019 року в сумі 813 грн, червні 2019 року в сумі 813 грн, липні 2019 року в сумі 849,50 грн, вересні 2019 року в сумі 849,50 грн, жовтні 2019 року в сумі 849,50 грн, листопаді 2019 року в сумі 849,50 грн, січні 2020 року в сумі 889,50 грн, березні 2020 року в сумі 889,50 грн, травні 2020 року в сумі 889,50 грн, червні 2020 року в сумі 889,50 грн, вересні 2020 року в сумі 929,50 грн, жовтні 2020 року в сумі 929,50 грн, листопаді 2020 року в сумі 929,50 грн, грудні 2020 року в сумі 960,50 грн, січні 2021 року в сумі 1197,50 грн, лютому 2021 року в сумі 1197,50 грн, березні 2021 року в сумі 1197,50 грн, квітні 2021 року в сумі 1197,50 грн, травні 2021 року в сумі 1197,50 грн, червні 2021 року в сумі 1197,50 грн, липні 2021 року в сумі 1255 грн, серпні 2021 року в сумі 1255 грн, жовтні 2021 року в сумі 1255 грн, листопаді 2021 року в сумі 1255 грн, грудні 2021 року в сумі 1309 грн, січні 2022 року в сумі 1309 грн, лютому 2022 року в сумі 1309 грн, березні 2022 року в сумі 1309 грн, квітні 2022 року в сумі 1309 грн, травні 2022 року в сумі 1309 грн, червні 2022 року в сумі 1309 грн, липні 2022 року в сумі 1372 грн, серпні 2022 року в сумі 1372 грн. Заборгованість, яка виникла за період, починаючи з травня 2018 року, вперше була частково сплачена в серпні 2018 року та повністю сплачена у жовтні 2022 року. У період з червня 2018 року по вересень 2022 року відповідач частково сплачував аліменти: у серпні 2018 року - 2000 грн; у вересні 2018 року - 3000 (1000+2000) грн; у листопаді 2018 року - 1000 грн; у січні 2019 року - 1000 грн; у квітні 2019 року - 1700 грн; у серпні 2019 року 4000 грн; у грудні 2019 року 2338,25 грн; у лютому 2020 року 999,97 грн; у квітні 2020 року 1005,03 грн; у липні 2020 року 1507,54 грн; у серпні 2020 року 1503,03 (498+1005,03) грн; у вересні 2021 року 1507,54 грн. Відповідно до виконаного державним виконавцем розрахунку заборгованість за аліментами за період з червня 2018 року до червня 2022 року становить 27\~478,14 грн (49039,50 грн, які мали бути сплачені за вказаний період 21 561,36 грн, які фактично сплачені за вказаний період, = 27\~478,14 грн). З цих підстав відповідно до вимог статті 196\~СК України позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Судом перевірено виконані сторонами розрахунки неустойки за аліментами та встановлено, що наданий позивачем розрахунок неустойки здійснений без урахування тих оплат, які відповідач здійснював упродовж червня 2018 року червня 2022 року. У виконаному відповідачем розрахунку враховані вищевказані платежі, однак у підсумку загальна сума пені 37097,36 грн перевищує розмір заборгованості за аліментами за період з червня 2018 року до червня 2022 року, який за вказаний період становив 27\~478,14 грн.. Таким чином, сукупний розмір пені (неустойки) за період з 01 червня 2018 року по 21 червня 2022 року перевищує сто відсотків заборгованості відповідача зі сплати аліментів, оскільки загальний розмір заборгованості за аліментами, на яку нарахована така пеня, відповідно до виконаного державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами за період з червня 2018 року до червня 2022 року становить 27\~478,14 грн. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами за період з 01 червня 2018 року до 21 червня 2022 року, судом не здобуто. Доводи відповідача\~про наявність\~підстав для\~зменшення розміру\~неустойки на\~підставі ч.\~2 ст.\~196\~СК України суд вважає необгрунтованими, оскільки ним не доведено таких обставин, які б свідчили про такий його матеріальний та\~сімейний стан,\~в силу\~якого він\~не в\~змозі сплатити\~неустойку в\~розмірі 100%\~заборгованості за\~аліментами.\~Так,\~відповідач,\~зазначаючи,\~що має\~на утриманні\~батька-інваліда\~3\~групи,\~сам визнав,\~що батько\~отримує пенсію\~по інвалідності,\~та,\~крім того,\~ще працює\~і отримує\~заробітну плату.\~Жодних доказів\~перебування батька\~на його\~утриманні відповідач\~не надав.\~Відповідач,\~хоч офіційно\~не працевлаштований,\~проте,\~має дохід\~близько 7\~тисяч грн\~на місяць,\~має у\~власності 2\~автомобілі.\~Автомобіль «Мазда»\~відповідно до\~наданих відповідачем\~доказів дійсно\~був пошкоджений\~у 2019\~році,\~однак про\~стан цього\~авто на\~даний час\~будь-яких\~доказів відповідач\~не надав.\~Проте,\~навіть не\~враховуючи пошкодження\~вказаного автомобіля,\~майновий стан\~відповідача є\~стабільним,\~що не\~дає суду\~підстав зменшувати\~розмір неустойки\~відповідно до\~ч.\~2 ст. 196 СК України. Таким чином, судом установлено наявність підстав для стягнення з відповідача пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів у розмірі 27\~478,14 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 27\~478,14 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивача було звільнено під час звернення з позовом до суду.

Outcome: partial