Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з якого просять суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житло-Сервіс» заборгованість за надані послуги в розмірі 13 116,80 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Житло Сервіс» як обслуговуюча організація житлового будинку, по [ADDRESS] , надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги утримання будинку та прибудинкової території. Позивачем зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Так в позовній заяві вказано, що позивачем належним чином надавалися послуги за вказаною адресою. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання щодо оплати за спожиті послуги не виконує, а тому у відповідачки перед позивачем утворилась за період з 01.08.2020 р. по 31.07.2022 р. заборгованість в сумі 13 116,80 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2022 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1й жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, поважність причин неявки не повідомляла, відзив не надсилала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ТОВ «Житло-Сервіс» є балансоутримувачем житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та за своєю статутною діяльністю забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового та нежитлового фонду, надає споживачам житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з власниками та користувачами квартир за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно акту приймання - передачі житлових будинків від 01 березня 2010 року позивач прийняв на баланс і експлуатаційне-технічне обслуговування житлові будинки з інженерно-технічними системами та мережами, зокрема, будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу квартири від 02 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярською Ю.В., належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Звертаючись з цим позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з 01.08.2020 року по 31.07.2022 р. в сумі 13 116,80 грн Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Положеннями ст. ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач отримує від позивача (виконавця) послуги, являється споживачем і знаходиться у договірних відносинах із позивачем. Обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов`язки, а саме, виконавець зобов`язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобов`язаний сплачувати за отримані послуги. На даний час заборгованість не сплачена та завдає збитків Товариству. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 13 116,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 481,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги», ст. ст. 4,11, 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 11, 322, 509, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved