Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період з 01.05.2017 року по 31.07.2022 року надав відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які у свою чергу належним чином не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 12\~174,69 гривень, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~481,00 гривень. Ухвалою суду від 19.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 18.10.2022 року (а.с. 13). Згідно з довідкою КП «Водоканал», за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.05.2017 року по 31.07.2022 року наявна заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним розміром 12\~174,69 гривень (а.с. 5), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачем (а.с. 3-4). Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості. Статтею 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги визначено, що виконавцями комунальних послуг, зокрема, постачання послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги,\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 12\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 4. ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на водопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь водопостачальної організації вартості послуг з водопостачання та водовідведення, надання яких підтверджено належними доказами. Відповідно до ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за надані позивачем послуги користувачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що останнім було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до [PERSON] , є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги, заявлені до відповідача [PERSON] , суд виходить з наступного. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3\~ст.\~815\~ЦК України,\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Разом з тим, з досліджених судом матеріалів справи не встановлено достовірних даних, які б підтверджували обов`язок відповідача [PERSON] по сплаті послуг за централізоване водопостачання і водовідведення, поданих до житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно із отриманою судом інформацією з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 18.10.2022 року, інформація про реєстрацію відповідача [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 11). За встановлених судом обставин відсутності реєстрації відповідача за вказаною адресою, а також відсутності доказів того, що він мешкав у зазначеній квартирі, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач користувався вказаними послугами позивача, наданими за адресою: [ADDRESS] , у заявлений період суду не надано. Крім того, в обгрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , позивачем не надано належних доказів про зареєстроване право власності за останнім на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в обгрунтування обов`язку власника по сплаті комунальних послуг, визначеного ст. 322 ЦК України. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність належними доказами факту ухилення відповідачем [PERSON] від виконання обов`язку по оплаті наданих позивачем послуг, за відсутності доказів користування ними останнім. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, заявлені до відповідача [PERSON] є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами, тому у їх задоволенні слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 12\~174,69 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2\~481,00 грн., що документально підтверджені платіжним дорученням № 13417 від 14.09.2022 року.

Outcome: partial