Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Представник в інтересах АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 8 981,72 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписала Заяву б/н від 24.02.2012 року згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила\~ свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,\~ та Тарифами Банку,\~ складає між\~ нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав повністю, однак остання свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася загальна заборгованість за кредитом у сумі 8 981,72 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 12.11.2020 року була направлена претензія кредитора до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори, та 09.12.2020 року отримана відповідь, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса Української Н.М., за місцем заведення спадкової справи, 22.12.2020 року отримана відповідь, що спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] 05.08.2021 року до спадкоємця померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, однак ніяких дій не було вчинено. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 17.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін з врахуванням категорії справи та її малозначністю, у відповідності до ст. 274 ЦПК України, а також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін подавав представник позивача. 01.06.2022 року від приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Української Н.М. надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 29.09.2022 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить підпис від 25.11.2022 року у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання повістки про виклик до суду. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наступне. Судом встановлено, що 24.02.2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (а.с. 24). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] встановлено 24.02.2012 року відбувся старт карткового рахунку, та встановлено кредитний ліміт в розмірі 1800 грн, в цей день зменшили кредитний ліміт до 300 грн, 21.08.2013 року відбулася зміна кредитного ліміту (збільшено кредитний ліміт) 2500 грн, 11.10.2013 року збільшено кредитний ліміт до 3200 грн, 25.09.2015 року зменшено кредитний ліміт до 3200 грн, 31.01.2017 року збільшено кредитний ліміт до 3400 грн, 09.08.2018 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с.23). На підставі договору б/н [PERSON] було надано кредитні картки: № [NUMBER] з датою відкриття 24.02.2012 року, терміном дії 10/15; № [NUMBER] з датою відкриття 25.09.2015 року, терміном дії 01/18 (а.с.52). З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та їй було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300 грн 24.02.2012 року, збільшено кредитний ліміт до 1800 грн 24.02.2012 року, [PERSON] почала користуватися кредитними коштами 24.02.2012 року (а.с. 18-22). Згідно розрахунку заборгованості, станом на дату смерті позичальника [INFO] , заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 24.02.2012 року становить 8981,72 грн (а.с.14 зворотна сторона). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2018 року, виданого Виконавчим комітетом Рівнянської сільської ради, Новоукраїнського району Кіровоградської області, позичальник [PERSON] померла [INFO] (а.с. 87). Згідно довідки Виконавчого комітету Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 12.12.2018 № 574, яка міститься в копії спадкової справи, померла [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: с. Кропивницьке, Новоукраїнський район, Кіровоградська область разом зі своєю дочкою [PERSON] (а.с.84-94). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54713969 від 11.01.2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена приватним нотаріусом Українською Н.М. 11.01.2019 номер у нотаріуса 5, номер у спадковому реєстрі 63595675 (а.с.90 зворотна сторона). Згідно копії спадкової справи № 5/2019, наданої приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] [INFO] , яка проживала за адресою: с. Кропивницьке, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, з метою оформлення спадкових прав за заповітом посвідченого 10.11.2014 року приватним нотаріусом Новоукраїнського нотаріального округу Українською Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1783 звернулася [PERSON] (а.с.85). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що вказаний заповіт був замінений заповітом номер у спадковому реєстрі 64, посвідчений 15.09.2015 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, також, з довідки вбачається, що [PERSON] складено заповіт, номер у спадковому реєстрі 21, посвідчений 28.10.2016 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрований 07.10.2016 року та є чинним (а.с.89-90) Даний заповіт складений 28.03.2016 року за яким [PERSON] розпорядилася на випадок її смерті усі її права та обов`язки, які належать їй та все майно, що буде належати їй на день смерть та на що вона за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] , [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлої приватним нотаріусом Новоукраїнської нотаріальної контори Українською Н.М. не видавались. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2019 року по справі 396/105/19 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху, зі змісту якої вбачається, що враховуючи інформаційну довідку із спадкового реєстру №55027893 від 07.02.2019 року, [PERSON] померла [INFO] , існує заповіт та заведена спадкова справа, але дані про спадкоємців відсутні (а.с.54). Зазначена ухвала була отримана АТ КБ «ПриватБанк» 12.02.2019 року. 12.11.2020 рокуБанком направлено претензію до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори (а.с.55). На вказану претензію державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. було направлено відповідь про те, що претензія до спадкоємців [PERSON] направлена за належністю (а.с.57). 22.12.2020 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Української Н.М. на претензію АТ КБ «ПриватБанк» було направлено відповідь, в якій зазначено, що 11.01.2019 року відкрито спадкову справу № 5/2019 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Станом на 15.12.2020 року за наявними у спадковій справі документами, спадкоємцем померлої за заповітом є її дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: с. Кропивницьке, Новоукраїнський район, Кіровоградська область та прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємиця [PERSON] станом на 15.12.2020 року не зверталася (а.с.58). 05.08.2021 року Банком було направлено лист-претензію від 21.07.2021 вих. SAMDN500000058622112 на адресу спадкоємиці [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 9058,34 грн. за кредитним договором № б/н від 24.02.2012, як спадкоємця після померлої [PERSON] (а.с.59, 60-61). Тобто, із матеріалів справи вбачається, що позивачу АТ КБ «Приватбанк» про смерть позичальника [PERSON] та наявність спадкоємців стало відомо ще 12.02.2019 року, зі змісту ухвали Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області по справі 396/105/19, яку позивач за його клопотанням отримав на електронну адресу (а.с.54). Отже,\~дізнавшись\~про\~смерть [PERSON] \~позивач надіслав лист-претензію до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори лише 12.11.2020 року, через 1 рік 9 місяців, тобто з пропущенням шестимісячного строку, встановленого законом, та фактично не скористався своїм правом у визначений законом строк. Також судом встановлено, що згідно витребуваної судом копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] її дочці [PERSON] не видавалося. Крім того, суд звертає увагу, що при направленні претензій до Новоукраїнської державної нотаріальної контори та [PERSON] , позивачем зазначались різні суми заборгованості, зокрема, у претензії від 28.10.2020 року зазначено, що заборгованість за кредитом становить 8981,72 грн, а в листі-претензії від 21.07.2021 року 9058,34 грн. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Претензію кредитора було направлено позивачем до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори лише 12.11.2020 року (а.с.55), тобто з пропуском шестимісячного строку для пред`явлення вимог до спадкоємців. Аналіз статті 1281 ЦК України дає підстави для висновку, що пропуск строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Крім того, відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 по справі 320/6489/16-ц. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження, наявності у спадкодавця [PERSON] певного майна, його обсягу та вартості, що об`єктивно могло б складати спадкову масу. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст 13 ЦПК України). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Позивач як вбачається з матеріалів справи своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів на підтвердження вартості спадкового майна належного спадкоємцю, не скористався, оскільки звернувся до суду в порядку спрощеного провадження, та просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі письмових доказів (а.с.9). Позивач просив суд витребувати в нотаріуса копію спадкової справи та відомості хто на момент смерті проживав зі спадкодавцем, однак ознайомитися з витребуваними документами позивач не бажав, таких клопотань не заявляв. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України). Диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду. А стороною позивача відповідних клопотань заявлено не було. При цьому, суд враховує постанову Верховного Суду від 04 липня 2019 року, справа №320/5909/16-ц, в якій зазначено, що Верховним Судом в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Враховуючи вказане, суд вважає, що в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що позивачем не надано доказів стосовно наявності у спадкодавця [PERSON] певного майна, його обсягу та вартості, що об`єктивно могло б складати спадкову масу, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, не заявлено будь-яких клопотань щодо вартості спадкового майна, також враховуючи, що позивач пред`явив вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених\~статтею 1281 ЦК України,суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи наведене, статті 526, 527, 530, 533, 599, 608, 610, 611, 612, 625, 1216, 1218, 1219, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed