Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням прийнятої судом зміни предмету позову (уточнена позовна заява від 29.06.2022, вилучено вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6000,00 грн), просить стягнути з Державного казначейства України (з Державного бюджету) відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000,00 грн за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.12.2017 Чуднівським ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області відносно нього відкрито кримінальне провадження №12017060320000490 за ч.2 ст.186 та ч.1 ст.353 КК України. Починаючи з 02.12.2017 щодо [PERSON] проводились слідчі, оперативно - розшукові та негласні слідчі дії. 08.12.2017 його було затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України. Під час слідства перебував під варотою, з 08.12.2018 по 05.02.2019 -під цілодобовим домашнім арештом. Починаючи з 05.02.2018 по 01.12.2021 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій проводились судові засідання з розгляду справи по його обвинуваченню у скоєнні двох злочинів, в яких він разом з захисником брав участь, зокрема був присутній на 36 судових засідань в суді першої інстанції та 3 судових засіданнях в суді апеляційної інстанції. Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2020 його виправдано за ч.2 ст.186 та ч.1 ст.353 КК України у зв`язку зі встановленням відсутності подій кримінальних правопорушень. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07.06.2021 вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2020 залишено без змін. Постановою Верховного суду від 01.12.2021 вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2020 та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07.06.2021 залишено без змін. Таким чином, вказує, що протягом 4 років (48 місяців) з 02.12.2017 по 01.12.2021 перебував під слідством та судом. Внаслідок наведеного йому спричинено значну моральну шкоду, яка виразилась у наступному: погіршення стану здоров`я; позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань; порушення нормальних житєвих зв`язків; погіршення відносин з оточуючими людьми. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито загальне позовне провадження із проведенням підготовчого засідання. 21 березня 2022 року від представника відповідача Житомирської обласної прокуратури - Смолевича Ю.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено належним чином факт спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не долучено доказів, які вказують на незаконність дій Житомирської обласної прокуратури, не надано допустимих доказів щодо розміру заподіяної шкоди. Також вказує, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 08.12.2017 (дата затримання позивача в порядку ст.208 КПК України) по 07.06.2021 (дата набрання законної сили вироком), а тому загальний строк перебування позивача під слідством та судом становить 43 місяці. Ухвалами Корольовського районного суду м.Житомира від 29 червня 2022 року, постановленими без виходу суду до нарадчої кімнати: прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] від 29.06.2022; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зміну процесуального статусу учасників справи, а саме відповідачів Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Житомирської обласної прокуратури на третіх осіб; залишено без розгляду та повернуто відповідачу Головному управлінню Національної поліції в Житомирській області відзив, як такий, що поданий з порушенням процесуальних строків. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 29 червня 2022 року витребувано з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області для огляду та дослідження в судовому засіданні справу №294/151/18 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353, ст.395 КК України, [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Омельчук В.О. в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Пояснив, що з Державного бюджету України на користь позивача підлягає до стягнення моральна шкода в розмірі 400 000 грн, яка розрахована за період з дати повідомлення про підозру [PERSON] , тобто з 08.12.2017, по день прийняття Верховним Судом постанови за результатами розгляду касаційної скарги, оскільки остаточний розгляд справи №294/151/18 завершено саме в касації. Представник Житомирської обласної прокуратури - Смолевич Ю.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні відзиву на позовну заяву. Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області - Мельнічук Ю.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позов. Додатково зазначив, що позов є необґрунтованим, факт завдання моральної шкоди внаслідок протиправних дій Головного управління Національної поліції в Житомирській області та розмір завданої шкоди позивачем не доведено. Представник Державної казначейської служби України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та з наданої для огляду справи №294/151/18 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353, ст.395 КК України, [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України вбачається, що 08 грудня 2017 року о 00 годин 40 хвилин [PERSON] було затримано на підставі ч.3 ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.353 КК України. Ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області Мандро О.В. від 08 грудня 2017 року у справі №294/1942/17, до підозрюваного [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 08 лютого 2018 року включно, шляхом заборони [PERSON] залишати житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду. 30 січня 2018 року [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України (а.с.241-243 т.1 справи №294/151/18). Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Яковлєва О.С. від 05 лютого 2018 року у справі №294/151/18, змінено застосований до [PERSON] запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання (а.с.43-45 т.3 справи №294/151/18). Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2020 року: [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці; [PERSON] за ч.2 ст.186 (за епізодом заволодіння грішми в сумі 134 грн), ч.1 ст.353, ст.395 КК України виправдано у зв`язку зі встановленням відсутності подій цих кримінальних правопорушень; [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України виправдано у зв`язку зі встановленням відсутності подій цих кримінальних правопорушень. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2021 року вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.11.2020 щодо [PERSON] і [PERSON] залишено без змін. Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 грудня 2021 року вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07 червня 2021 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1176 Цивільного кодексу України\~(далі по тексту\~ЦК України), шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Підстави, порядок та розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню встановлено\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон). У пункт 1\~статті 1 цього Закону\~наведено перелік підстав, за наявності яких фізичній особі може бути відшкодовано шкоду, завдану внаслідок, зокрема: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з пунктом 1\~статті 2 цього Закону\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до пункту 5\~статті 3 Закону, у наведених в\~статті 1 Закону\~випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно ч.5 та ч.6\~ст.4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини 5, 6\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд має з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Розмір відшкодування слід розраховувати виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством і судом. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження №14-298цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №522/1021/16-ц (провадження№14-136цс19). В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував під слідством та судом з 08 грудня 2017 року (з дати затримання в порядку статті 208 КПК України та повідомлення про підозру) по 07 червня 2021 року (набрання вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області законної сили), тобто по день постановлення Житомирським апеляційним судом ухвали про залишення без змін вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2020 року у справі №294/151/18, а всього 42 місяці. У відповідності до положень ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня становить 6 700 гривень. Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», станом на час вирішення цієї справи становить 281\~400 грн. Разом з тим, судом також враховується те, що у зв`язку із кримінальним провадженням відносно [PERSON] за ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України, останній протягом 1 місяця 27 днів перебував під цілодобовим домашнім арештом (період з 08.12.2017 по 05.02.2018), що позбавляло позивача у цей період можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, порушило звичний уклад життя. Факт перебування [PERSON] під вартою, на що вказує у позові, з матеріалів оглянутої справи №294/151/18 судом не встановлено. З урахуванням наведеного та того, що [PERSON] виправдано у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.353 КК України, безумовно отриманих позивачем моральних страждань, завданих кримінальним провадженням відносно нього, вимушеними змінами у повсякденному житті та у всіх його сферах, пов`язаними як із фактичним позбавленням волі під час перебування під цілодобовим домашнім арештом, так і необхідністю доводити свою невинуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, погіршенням стосунків з оточуючими у зв`язку із обвинуваченням у кримінальних правопорушеннях, що є очевидним та поза розумним сумнівом додаткового доведення не потребує, - cуд вважає, що позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 283\~000 грн, що є достатнім та справедливим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 283\~000 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial