Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно , в якому зазначає , що спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд , розташованого по [ADDRESS] . Спірний житловий будинок належить на праві власності спадкодавцю - [PERSON] . Згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» № 4729 від 21.01.2022 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. На підставі рішення виконкому Миколаївської сільської ради № 104 від 26.12.1996 р. було визнано право власності на вищевказаний будинок за [PERSON] , але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. Земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку , а також для ведення особистого селянського господарства до даного часу не приватизовані. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіту на своє майно не складав. На час смерті спадкодавця разом з ним була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом 18.01.2022 року до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу. Дружина спадкодавця [PERSON] відповідно до її заяви від 18.01.2022 року до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу відмовилася від прийняття спадщини. Інших спадкоємців у померлого спадкодавця не було. 01.10.2022 року приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у останнього оригіналу свідоцтва про право власності, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач визнає позов, таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог із наступних підстав. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 1613 від 19.10.2022р. Згідно довідки КП «Павлоградське МБТІ» № 4729 від 21.01.2022р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. На підставі рішення виконкому Миколаївської сільської ради № 104 від 26.12.1996 р. було визнано право власності на вищевказаний будинок за [PERSON] , але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. Земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку , а також для ведення особистого селянського господарства до даного часу не приватизовані, що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 380 від 12.10.2022р. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] .Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіту на своє майно не складав. На час смерті спадкодавця разом з ним була зареєстрована його дружина - [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 42 від 18.01.2022 р. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом 18.01.2022 року до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу. Дружина спадкодавця [PERSON] , відповідно до її заяви від 18.01.2022 року до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу, відмовилася від прийняття спадщини. Інших спадкоємців у померлого спадкодавця не було. Відповідно до постанови нотаріуса від 01.10.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у нього свідоцтва про право власності. Через цю обставину позивач і змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , позивач являючись сином спадкодавця, належним чином не може оформити свої спадкові права в зв`язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів на будинок. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті спадкодавця свого батька [PERSON] правомірно набуває права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved