Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

24.08.2022 року представник в інтересах АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 126 972,51 грн., яка складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 25 811,75 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами - 101 160, 75 грн., та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між АКБ «Укрсоцбанк» - правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати відповідачеві - позичальнику кредит у сумі 98 757, 00 дол. США. Позичальник в свою чергу зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування коштами, сплачувати неустойки та ін. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі на відповідно надав позичальнику кредит. Проте, відповідач по справі не виконував свої обов`язки по договору, і рішенням Апеляційного суду Одеської області, по справі № 22ц/785/1850/17 від 16.03.2017 року зафіксовано суму боргу - 10557, 00 дол. США, яка стягнута з [PERSON] . Крім того, станом на 08.07.2022 року відповідач має заборгованість 126 972, 51 грн., яка складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 25 811,75 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами - 101 160, 75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.09.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не прибув, при цьому звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Крім того, повідомив, що 01.12.2022 року НБУ здійснив зміну найменування банку АТ «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (АТ «Сенс Банк»). Відповідач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений особисто, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленням наявним в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив. Відзиву до суду не подавав, матеріали справи повернуті не врученими адресату. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на офіційному сайті Овідіопольського районного суду Одеської області, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує зі змісту Договору про надання кредиту № 2005/08/832 від 29.09.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в розмірі 98 757 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,00% річних. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Також 01.12.2022 року змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (АТ «Сенс Банк»), тому в подальшому позивач по справі йменується АТ «Сенс Банк». Відповідач порушував умови кредитування, та рішенням Апеляційного суду Одеської області, по справі № 22ц/785/1850/17 від 16.03.2017 року зафіксовано суму боргу - 10557, 00 дол. США, яка стягнута з [PERSON] . Також, станом на 08.07.2022 року відповідач має заборгованість 126 972, 51 грн., яка складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 25 811,75 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами - 101 160, 75 грн. На підтвердження чого, до суду надано відповідний розрахунок. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомлений і згоден з Публічною пропозицією банку на укладення Договору. У Договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що позивачем належно виконано умови договору, видано відповідачу [PERSON] грошові кошти, обумовлені в договорі. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] навіть після рішення суду від 16.03.2017 року не сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 08.07.2022 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 126 972, 51 грн., яка складається з суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 25 811,75 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами - 101 160, 75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до умов Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Сенс Банк» засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 126 972, 51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2 481, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved