Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою (а.с. 1-2), зміст якої оновила, подавши до суду 01.09.2022 року, зареєстровану в канцелярії, оновлену позовну заяву, в якій просить суд: стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини (заробітку) доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). В обґрунтування вимог позову зазначає, що між позивачем та відповідачем 16 листопада 2018 року був укладений шлюб від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2021 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільний син проживає з позивачем, перебуває на її піклуванні та утриманні її батьків. Відповідач у добровільному порядку не бажає надавати грошові кошти на дитину, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] , подала до суду, зареєстровану в канцелярії, письмову заяву про розгляд справи без участі (а.с. 30). Відповідач [PERSON] подав до суду, зареєстровану в канцелярії, заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 31). Відзову на позовну заяву чи заперечень проти позову, відповідачем надано не було. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з зазначеним, наявністю письмових заяв сторін про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявною в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 16 листопада 2018 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно Довідки № 4598 зареєстрованим місцем проживання спільної дитини сторін є зареєстроване місце проживання позивача (а.с. 16). Відповідачем заперечень проти вимог позову надано не було. Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин 1, 2 \~статті 181 СК України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Матеріали справи не містять договору або домовленості між сторонами щодо матеріального забезпечення відповідачем спільної з позивачем дитини. У підпункті 1 пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3\~судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно абзацу 1 та 2 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно приписів ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зазначене, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості,\~суд дійшов висновку, що позовні вимоги про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини, в розмірі який просить позивач, є достатнім та об`єктивним, враховуючи і те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього розміру аліментів який просить позивач, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Позивач звернувся до суду з даним позовом 06 липня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved