Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь місцевого бюджету Тур`є-Реметівської сільської ради суму шкоди, заподіяної злочином лісу в розмірі 57 036,48 грн, зарахувавши таку на р/р UA038999980333169331000007443 в Головному управлінні казначейства у Закарпатській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, код класифікації доходів бюджету 24062100 для подальшого перерозподілу згідно вимог бюджетного законодавства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2021 року біля 09.00 год та 06 жовтня 2021 року біля 10.00 год [PERSON] , маючи злочинний умисел на незаконну порубку дерев, прийшов до лісового масиву в урочищі «Магура» неподалік с. Раково Ужгородського району Закарпатської області: квартал № 33 виділ 14, який розташований на земельній ділянці, що перебуває в постійному користуванні Державного агентства лісових ресурсів України Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Тур`є-Реметівського лісництва\~ ДП «Перечинське лісове господарство», де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою бензинової пили марки «Defender DC-3900» та сокири, не маючи на те спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом лісорубним квитком, виданим уповноваженим органом, вчинив незаконну порубку дерев, тобто спиляв до припинення ступеня росту дерев порід «Акація» у кількості 9 штук, діаметром стовбурів 19, 27 (2 штуки), 29, 31 (2 штуки), 32 (2 штуки), 38 см; «Граб» у кількості 1 штука, діаметром стовбура 11 см, а також «Дуб» у кількості 1 штука, діаметром 35 см. Надалі, [PERSON] вказані дерева за допомогою бензинової пили розпилив на колоди, частину з яких транспортував та збув [PERSON] , а інша деревина залишилась на місці події та була вилучена. Вказаними діями [PERSON] заподіяв ДП «Перечинське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 57 036 гривень 29 копійок. За даним фактом 07 жовтня 2021 року слідчим відділенням ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції в Закарпатській області внесено відомості про кримінальне правопорушення №12021071130000171, за результатами розслідування якого стосовно [PERSON] до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 246 КК України. Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року, який 28 січня 2022 року набрав законної сили, затверджено угоду про визнання винуватості від 28 грудня 2021 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури Бернаром Василем Васильовичем та обвинуваченим [PERSON] , а також визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Оскільки завдана кримінальним правопорушенням шкода у добровільному порядку на даний час залишається невідшкодованою, а цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, тому просить заявлені вимоги задовольнити. У судове засідання прокурор Маханець В.В. не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] також не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» як третьої особи у судове засідання також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, пояснення щодо позову не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року, що набрав законної сили 28 січня 2022 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 28 грудня 2021 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури Бернаром Василем Васильовичем та обвинуваченим [PERSON] . [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. На підставі ч. 4 ст. 53 КК України з дня набрання вироком суду законної сили розстрочено [PERSON] виплату призначеного штрафу рівними частинами в розмірі по 1 700 (одній тисячі сімсот) гривень щомісяця строком на десять місяців. Також вказаним вироком встановлено, що 02 жовтня о 09 годині 00 хвилин та 06 жовтня 2021 року о 10 годині 00 хвилин [PERSON] , маючи злочинний умисел на незаконну порубку дерев, прийшов до лісового масиву в урочищі «Магура» неподалік с. Раково Ужгородського району Закарпатської області: квартал № 33 виділ 14, який розташований на земельній ділянці, що перебуває в постійному користуванні Державного агентства лісових ресурсів України Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Тур`є-Реметівського лісництва\~ ДП «Перечинське лісове господарство», де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою бензинової пили марки «Defender DC-3900» та сокири, не маючи на те спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом лісорубним квитком, виданим уповноваженим органом, вчинив незаконну порубку дерев, тобто спиляв до припинення ступеня росту дерев порід «Акація» у кількості 9 штук, діаметром стовбурів 19, 27 (2 штуки), 29, 31 (2 штуки), 32 (2 штуки), 38 см; «Граб» у кількості 1 штука, діаметром стовбура 11 см, а також «Дуб» у кількості 1 штука, діаметром 35 см. Надалі, [PERSON] вказані дерева за допомогою бензинової пили розпилив на колоди, частину з яких транспортував та збув [PERSON] , а інша деревина залишилась на місці події та була вилучена. Вказаними діями [PERSON] заподіяв ДП «Перечинське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 57 036 гривень 29 копійок (а. с. 10-14). Крім цього встановлено, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні заявлений не був (а. с. 28-29, 31-32). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 64-1, 66, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Згідно п. 7 ч. 3 цієї ж статті джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не оскаржувався, розмір шкоди розрахований згідно вимог\~ постанови Кабінету Міністрів України № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23 липня 2008 року відповідачем у добровільному порядку не відшкодований, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 1 240,50 грн (2 481 грн - 50%), підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved