Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Оленою Анатоліївною, зареєстровано в реєстрі за №20. Так, відповідно до Договору іпотеки [PERSON] було передано в іпотеку [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549. Вищевказаний Договір іпотеки та зареєстроване на підставі такого договору іпотечне обтяження земельної ділянки Товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» вважає незаконними, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір іпотеки від 04 січня 2018 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Олени Анатоліївни, як державного реєстратора, № 39105070 від 04.01.2018, яким зареєстровано іпотеку на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24294822, вчинений на підставі вказаного рішення з припиненням речових прав на нерухоме майно; скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Олени Анатоліївни, як державного реєстратора, № 39104828 від 04.01.2018, яким зареєстровано обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24294458, вчинений на підставі вказаного рішення з припиненням речових прав на нерухоме майно. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Позивач просить також поновити строки звернення до суду. Представник відповідача Кулаковського А. подала суду відзив. Зазначає, що немає підстав для задоволення позову. Також відсутні підстави для поновлення строків звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача Кулаковського А. просила відмовити у задоволенні позову з підстав, що були викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився. Про час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви та клопотання від нього не надходили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Самсонюк О.А., в судове засідання не з`явилася. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі тих осіб, які не з`явилися. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При розгляді справи встановлено, що 28.09.2007 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 014/89-07/560 від 28.09.2007 р. Також між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/89-07/564 від 28.09.2007 року та Кредитний договір №014/89-07/1094/980 від 24.11.2009 року, які були укладені в межах Генеральної кредитної угоди № 014/89-07/560 від 28.09.2007 року. На забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди № 014/89-07/560 від 28.09.2007 року разом з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір поруки №014/89-07/560/2 від 28.09.2007 року. Крім цього, на виконання Генеральної кредитної угоди № 014/89-07/560 від 28.09.2007 року разом з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року. Відповідно до вищевказаного Договору іпотеки №014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року [PERSON] було передано в іпотеку Цілісний майновий комплекс, що за адресою: [ADDRESS] (далі також Цілісний майновий комплекс). Також Договором іпотеки (пункт 1.3.) було передбачено, що предмет іпотеки Цілісний майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 15500 кв.м., яка на момент укладення Договору іпотеки №014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року не є власністю іпотекодавця. Разом з цим в Договорі іпотеки було визначено, що вказана земельна ділянка після набуття на неї права власності іпотекодавцем стає предметом іпотеки без укладення будь яких додаткових угод чи договорів до Іпотечного договору. Однак, всупереч умов Договору іпотеки №014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року іпотекодавець [PERSON] не надав Іпотекодержателю акт на право власності на земельну ділянку. Крім цього, [PERSON] без узгодження і повідомлення Іпотекодержателя здійснив поділ ділянки, що мала бути предметом іпотеки, на земельні ділянки меншої площі. Обставини поділу вищезгаданої земельної ділянки площею 15500 кв.м. було встановлено Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2013 року у справі №570/2321/13-ц. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06.12.2016 року у справі № 569/12316/15-ц, зокрема, було вирішено звернути стягнення на цілісний майновий комплекс та земельні ділянки, що утворились внаслідок поділу земельної ділянки, на якій розташований Цілісний майновий комплекс, і були відчужені [PERSON] третім особам. Так, у вищевказаному рішенні Апеляційного суду Рівненської області було вирішено в рахунок погашення 6454481,92 грн. заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами №014/89-07/1094/980 від 24.11.2009 року та №014/89-07/564 від 28.09.2007 року звернути стягнення на заставлене згідно з договором іпотеки № 014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року таке нерухоме майно: -Цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0555; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0532; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0533; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0534; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0535; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0536; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0537; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:012:0059; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:012:0060; -Земельна ділянка кад. номер 5610100000:01:029:0549. Таким чином, предметом іпотеки за Договором іпотеки №014/89-07/560/1 від 28.09.2007 року, окрім цілісного майнового комплексу, були також вищевказані земельні ділянки. В подальшому, на підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2016 року (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М., зареєстровано в реєстрі за №1552), Договору Про відступлення права вимоги від 16.12.2016 року та Договору про відступлення прав вимоги за договором поруки від 16.12.2016 року, укладеними між ТОВ «Прод Майстер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», права вимоги за Договором іпотеки, Кредитною угодою та додатками і доповненнями до неї, а також за Договором поруки перейшли до Позивача ТОВ «Прод Майстер». Після переходу прав за Договором іпотеки до Позивача, 16.08.2017 року ним було здійснено звернення стягнення шляхом набуття у власність, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку», Іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Разом з тим, попри звернення стягнення та набуття права власності Позивачем на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, припинення іпотеки на таку ділянку зареєстровано не було. У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 вибула з власності Позивача без його відома, та була незаконно зареєстрована за [PERSON] . Так, 27.12.2017 року на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 12.12.2017 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер Рівне»; акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 08.10.2017 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер Рівне»; протоколу, серія та номер: 01, виданий 08.10.2017 року, видавник: установчі збори засновників державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області [PERSON] було перереєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 з ТОВ «Прод Майстер» на [PERSON] , про що було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38988893 від 27.12.2017 року. Крім цього, при перереєстрації земельної ділянки з ТОВ «Прод Майстер» на [PERSON] державним реєстратором Власенком В.І. було незаконно припинено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, що було зареєстроване щодо земельної ділянки. Про припинення обтяження щодо земельної ділянки державним реєстратором Власенком В.І. 27.12.2017 року було прийнято відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 38980799. Вищевказані обставини незаконного зняття обтяження та перереєстрації земельної ділянки встановлені рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.03.2021 року у справі 918/1168/20 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 року у справі №918/1168/20. Разом з цим постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 року у справі №918/1168/20 було скасовано право власності [PERSON] , а саме, визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від 08.10.2017 року в частині передачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер» земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:029:0549 у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер Рівне», визнано недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна №1 від 12.12.2017 року в частині передачі Товариством з обмеженою відповідальністю «Прод Майстер Рівне» земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:029:0549 у власність [PERSON] . Крім цього, було скасовано рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенка Володимира Івановича за № 38988893 від 27.12.2017 року про державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, та скасовано рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенка Володимира Івановича за № 38980799 від 27.12.2017 року про державну реєстрацію припинення обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після незаконної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 на [PERSON] , останнім було передано таку земельну ділянку в іпотеку [PERSON] на підставі договору іпотеки від 04.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А., зареєстровано в реєстрі за №20. Так як реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 на [PERSON] була здійснена незаконно, така земельна ділянка фактично не належала [PERSON] і, відповідно, не могла бути передана ним в іпотеку [PERSON] . Для надання майна в іпотеку іпотекодавець повинен бути його власником. Акти-приймання передачі нерухомого майна (в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549), на підставі яких за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, було визнано недійсними, а рішення про державну реєстрацію земельної ділянки за [PERSON] були скасовані. Отже, на момент укладення спірного Договору іпотеки Відповідач 1 [PERSON] не був власником предмету іпотеки - земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, що в свою чергу виключає можливість передачі такої ділянки в іпотеку. Щодо визнання недійсним договору іпотеки. На переконання відповідача [PERSON] , він правомірно розпорядився своєю власністю шляхом укладення спірного договору іпотеки, а при його укладенні усі вимоги законодавства при укладенні договору іпотеки були дотримані. Однак, такі доводи не узгоджуються з висновками, що викладені у постанові Північно-західного апеляційного суду від 23.06.2021 р. у справі №918/1168/20. Постановою встановлено незаконність переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 до [PERSON] та, відповідно, незаконність реєстрації за відповідачем такого права у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також було встановлено, що державним реєстратором незаконно припинено обтяження (іпотеку) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. ТОВ «Прод Майстер», як іпотекодержатель земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, не надавав згоди на її передачу в наступну іпотеку. Однак, незаконні рішення державного реєстратора щодо припинення обтяження (іпотеку) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549 в подальшому дало змогу [PERSON] розпорядитись земельною ділянкою та обтяжити її іпотекою за спірним договором, укладеним із [PERSON] , не отримавши на це згоди ТОВ «Прод Майстер», як іпотекодержателя, за договорами про відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2016 року та про відступлення прав вимоги за договором поруки від 16.12.2016 року, укладеними між ТОВ «Прод Майстер» та ТОВ «Арма Факторинг». Щодо твердження відповідача [PERSON] про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування запису про державну реєстрацію прав. У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає про невідповідність заявленого в позовній заяві способу захисту скасування запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, у відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначав, що чинна редакція вказаного закону не містить положень, які передбачають скасування запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Однак, з такими твердженнями не можна погодитись, враховуючи наступне. Виходячи з детального аналізу положень ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції до 16.01.2020 року можна зробити висновок про те, що редакція закону не встановлювала спеціального способу захисту права особи, яке виражалось в скасуванні запису про державну реєстрацію, але разом з тим передбачала можливість вирішення судом питання про скасування такого запису. Частина 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції після 16.01.2020 року не містить посилання на можливість вирішення судом питання про скасування запису про реєстрацію прав, але разом з тим і не містить імперативної заборони щодо скасування записів про державну реєстрацію речових прав. Положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про те, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, не дають можливість належним чином встановити конкретний перелік способів захисту прав, які не можуть бути застосовані при зверненні до суду. Разом з цим враховуються висновки Верховного Суду про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 29.05.2019 р., справа № 367/2022/15-ц). Крім цього слід зазначити, що станом на момент дії Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції після 16.01.2020 року Верховним Судом все ж не заперечується можливість застосування такого способу захисту прав, як скасування запису про державну реєстрацію. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 02.12.2020 року у справі №626/2734/18 скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалив нове рішення, яким задоволив позовні вимоги щодо скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок. Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №369/11811/17 було задоволено касаційну скаргу та ухвалено нове рішення, яким, зокрема, було скасовано записи про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Таким чином, не можна погодитись з викладеними твердженнями про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Адже позивач заявив вимогу про як про скасування рішення про відповідні записи до державного реєстру, так і про припинення речових прав на нерухоме майно. І така позовна вимога узгоджується з судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова КЦС ВС від 19.10.2022 року у справі № 354/397/17 (провадження 61-12208св21). При цьому заявлена вимога про припинення речових прав на нерухоме майно також не йде у розріз із практикою Верховного Суду. Щодо тверджень про відсутність поважних причин пропущення строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Відповідач стверджує, що строк позовної давності у три роки позивачем пропущено, оскільки позивач довідався про спірні рішення та договір іпотеки ще 04.01.2018 р. Позивачем же у позові вказано, що подання позову з одночасним клопотанням про поновлення строків позовної давності зумовлено розглядом справи №918/1168/20 та прийнятою за результатами такого розгляду постановою Північно-західного апеляційного суду. Таку позицію позивач мотивує саме тим, що вищевказаним рішенням апеляційного суду було встановлено юридично значимі обставини для даної справи, а саме, щодо неправомірного переходу права власності на земельну ділянку від позивача до [PERSON] , що свідчить про незаконність набуття права власності [PERSON] на таку земельну ділянку та подальше розпорядження нею. Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, оспорюваний договір іпотеки було укладено між Відповідачами 04.01.2018 року. При цьому варто зазначити, що визнання недійсним безпосередньо спірного договору іпотеки від 04 січня 2018 року є можливим за умови встановлення відсутності права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, як іпотекодавця за таким договором іпотеки. Незаконність набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:029:0549, що в подальшому була передана в іпотеку за оспорюваним Договором іпотеки від 04.01.2018 року, була встановлена рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.03.2021 року у справі 918/1168/20 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 року у справі №918/1168/20. За даних обставин саме рішення суду, що набрало законної сили, є підтвердженням того, що права позивача були порушені, і таке порушення підтверджено судом 23.06.2021 р. Тобто, такий спосіб захисту був єдино можливим для подальшого поновлення прав позивача, які були порушені укладенням спірного договору іпотеки, оскільки правові підстави звернення позивача із позовом про визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішень були залежними від результатів вирішення спору про незаконність перереєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку. Право на звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року). Зважаючи на наведене суд вважає, що для ефективного поновлення порушених прав, враховуючи обраний спосіб захисту своїх прав, єдиним можливим шляхом захисту таких прав було подання позовної заяви у даній справі після набранням законної сили постановою Північно-західного апеляційного суду від 23.06.2021 р. у справі №918/1168/20. А тому суд вважає за можливе поновити позивачеві строки звернення до суду. Розподіл судових витрат суд вирішує з урахуванням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються з витрат зі сплати судового збору 6810 грн. Такі втрати мають бути стягнуті з відповідачів у розмірі 3405 грн. Щодо витрат на правничу професійну допомогу, то суду не були надані докази понесення цих витрат. А тому станом на час ухвалення рішення суду відсутні підстави для їх стягнення.

Outcome: approved