Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бурлаченко Н.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком позивача, який зареєстрований разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записом у будинковій книзі. Позивач [PERSON] спільно із сестрою [PERSON] є власниками будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 13.09.2004, витягом про реєстрацію в державному реєстрі правочинів, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право на спадщину, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] з 1995 року не проживає за даною адресою, що підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації від 18.05.2021. З травня 1995 року до теперішнього часу відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . У будинку по [ADDRESS] він зареєстрований, будинком не цікавиться, його речей у будинку не має, покинув його добровільно. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має. Реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди позивачу у користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача проводить він самостійно, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може та інше. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бурлаченко Н.М. позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що дійсно не проживає тривалий час у будинку [ADDRESS] . Проте заперечував проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4684382 від 09.09.2004 [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/3 частки будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину /2-4886/ від 20.11.1996 Уманської міської державної нотаріальної контори. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 107262 від 13.09.2004, виданого приватним нотаріусом Кучер О.І. на підставі договору дарування, 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] . Згідно із заявою [PERSON] від 06.05.2022 остання як співвласниця Ѕ частки житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дає згоду на зняття з реєстрації місця проживання громадян, які зареєстровані за вказаною адресою: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Така ж інформація надана на запит суду за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області. Відповідно до акту про непроживання за місцем реєстрації [ADDRESS] від 18.05.2021 голова квартального комітету [PERSON] у присутності власника домоволодіння [PERSON] та двох сусідів встановили, що за адресою: [ADDRESS] , починаючи з травня місяця 1995 року, не проживає [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою з травня місяця 1995 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов належить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] позивач є інвалідом II групи, а тому звільнений від сплати судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивача як інваліда ІІ групи звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved