Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2017 року у виконавчому комітеті Івангородської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Однак протягом тривалого часу стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки та непорозуміння. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу спільних дітей не мають, однак відповідачка не погоджується на розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та не стягувати з відповідачки понесені судові витрати. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 07 лютого 2017 року виконавчим комітетом Івангородської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 07 лютого 2017 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на подружнє життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Відповідачка відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка відзив на позов не надала, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На прохання позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved