Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У серпні 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Коган Р.В. звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна (далі - приватний виконавець Сидорук Л.В.) про захист прав споживачів, стягнення коштів, стягнутих за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 11.04.2022 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 205/913/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 79132, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15591,11 грн. За час примусового виконання виконавчого напису № 79132, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. з доходів [PERSON] було утримано 5540,07 грн. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача 5540,07 грн., стягнуті під час примусового виконання виконавчого напису № 79132, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.09.2022 представником відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, відповідно до якого суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягувач не отримував. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року клопотання [PERSON] в особі представника адвоката Коган Р.В. задоволено, витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. засвідчені належним чином копії усіх матеріалів виконавчого провадження № 67434958 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів. 05.10.2022 року на адресу суду надійшли витребувані судом докази. Представник позивача адвокат Коган Р.В. в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 62). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Третя особа Приватний виконавець Сидорук Л.В. надіслав на електронну пошту суду заяву\~(зареєстрована за вх. №Еп-6688/22) про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.\~\~\~\~\~\~ Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за заявою стягувача ТОВ «Вердикт капітал» про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором 630221412HPLS від 06.10.2014 року та визначено загальну суму до стягнення, яка становить 15591,11 грн. Постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. від 09.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67434958 з примусового виконання виконавчого напису № 79132, вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15591,11 грн. Постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. від 09.11.2021 у виконавчому провадженні № 67434958 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн. Постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. від 09.11.2021 у виконавчому провадженні №67434958 стягнуто з боржника основну винагороду у розмірі 1559,11 грн. 11.04.2022 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 205/913/22, яке набрало законної сили 12 травня 2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 79132, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15 591,11 грн. Приватним виконавцем Сидорук Л.В. 18 липня 2022 року винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 67434958 з примусового виконання виконавчого напису № 79132, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15 591,11 грн. у зв`язку із отриманням рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2022 року у цивільній справі № 205/913/22. З наданої КП «Муніципальна Варта» Дніпровської міської ради довідки № 257 від 08.07.2022 вбачається, що підприємством у період з грудень 2021 по січень 2022 року, за постановою приватного виконавця Сидорук Л.В. за № 67434958 від 24.11.2021, було утримано 5540,07 грн. із отриманих [PERSON] доходів (а.с. 10). Згідно інформації з виконавчого провадження № 67434958, з боржника [PERSON] було стягнуто 17650,22 грн., з яких 15 591,11 грн. борг за виконавчим провадженням, 1 559,11 грн. основна винагорода приватного виконавця, 500,00 грн. витрати виконавчого провадження. Предметом позову є вимоги боржника, зокрема, до стягувача про повернення грошових коштів, сплачених боржником (позивачем) на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 79132, за яким стягнуто з [PERSON] 15 591,11 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Згідно інформаційного листа Приватного виконавця Сидорук Л.В. від 17.11.2022 №6654 зазначено, що в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 5540,07 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 5540,07 грн. з даних коштів перераховано: 500,00 грн. в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадженя; - 458,18 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; 4581,89 грн. в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженняим (та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал») (а.с. 115). Вирішуючи питання стосовно кола суб`єктів, на яких покладається обов`язок із повернення стягнутих за скасованим виконавчим написом суд зазначає наступне. Так, під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Отже ключовою особливістю кондикційних зобов`язань є те, що сторонами у таких зобов`язаннях виступають потерпілий (особа з володіння якої майно вибуло без достатньої правової підстави) та набувач (особа, яка отримала майно без достатньої правової підстави). У даному випадку грошові кошти у виконавчому провадженні № 67434958, які були утримані із доходів [PERSON] , були розподілені приватним виконавцем на погашення боргу за виконавчим документом, компенсацію витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Оскільки заочним рішенням Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року у цивільній справі № 205/913/22, яке набрало законної сили 12.05.2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 79132, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 15 591,11 грн., тому суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «Вердикт капітал» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 4 581,89 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Отже, в даному випадку не [PERSON] , а ТОВ «Вердикт капітал», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів утриманих приватним виконавцем із заробітної плати боржника. Відомостей про оскарження товариством дій, рішень або бездіяльності приватного виконавця щодо розподілу грошових коштів, отриманих від боржника в межах виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Як зазначено вище, здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. У відповідності до положень ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». У даному випадку приватним виконавцем Сидорук Л.В. у виконавчому провадженні № 67434958 було утримано з доходів [PERSON] основну винагороду приватного виконавця в розмірі 458,18 грн. та витрати виконавчого провадження в розмірі 500,00 грн. (а.с. 115). Будь-які дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконавчого провадження № 67434958 позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на доходи боржника, незаконними не визнавались. Судом встановлено, що 18 липня 2022 року виконавче провадження № 67434958 було закінчено у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За змістом ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють підстави нарахування основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження, а також визначають особливості їх повернення боржнику. Відповідно до ст.\~133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 820,76 грн. (4 581,89 *992,40 грн./ 5 540,07грн.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137\~ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат по справі, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 27.01.2022, укладеного між позивачем та адвокатом Коган Р.В., акт прийму передачі від 18.07.2022 про надання правової допомоги, рахунок-фактура про сплату 1 500,00 грн.. Враховуючи категорію складності справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною позивача сума витрат за надання правничої допомоги відповідає вимогам ч. 4\~ст. 137 ЦПК України. Підстав для зменшення розміру витрат судом не встановлено, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial