Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] подали до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до Одеського ордена «Знак Пошани» заводу продовольчого машинобудування підприємство з колективною відповідальністю завод «Продмаш», про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - реєстраційний номер майна: 14945842, дата внесення запису 12.04.2004 року, на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначають, що їм на праві власності належать квартири в будинку [ADDRESS] . Також, відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі рішенням органу місцевого самоврядування від 19.04.1991 року №234 у відповідача виникло право власності на даний будинок. Позивачі також зазначають, що завод «Продмаш» не є власником даного будинку та відповідно не мав права накладати арешт на квартири власниками яких є позивачі по справі. Також позивачі зазначають, що даний будинок було передано відповідачу на підставі скасованого рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 19.04.1991 року № 234, а тому їх права порушенні у зв`язку з чим вони і звернулись до суду. В ході розгляду справи позивачі звертались із заявами про уточнення позовних вимог. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року позовну заяву [PERSON] , та [PERSON] , було залишено без руху. Заявою від 15.10.2019 року позивачі усунули недоліки зазначені в ухвалі суду від 01.10.2019 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами представник відповідача адвокат Попроцький Д.М. подав відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що позивачі помилково трактують порушення їх права, що полягає в можливості безоплатної приватизації квартири, оскільки, не бажають прийняти обставину того, що спірний будинок був викуплений Заводом «Продмаш» у держави Україна в 1990 році. Таким чином, представник зазначає, що у позивачів, як власників квартири право на приватизацію виникнути не може, оскільки відповідно до ст.ст.1,2 ЗЦ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація не поширюється на приватну власність юридичних та фізичних осіб. Зазначив, що позивачі не вірно тлумачать норми ст. 47 Конституції України, оскільки держава дійсно гарантує право захисту громадян на майно, однак, не гарантує право захисту на чуже майно. Зазначив, що право власності на спірний житловий будинок зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не надано доказів на підтвердження скасування права власності, або доказів незаконності такої. Посилання на те, що відповідач не є власником майна не підтверджено жодними належними доказами. Крім іншого, просив врахувати, що позивач [PERSON] , взагалі не підтвердила своїх прав на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представником відповідача надані наступні документи: Договір від 27.12.1988 року № П-47/5289 про перевід на орендні відносини Одеського ПО «Продмаш»; зміни до Договору від 27.12.1988 року № П-47/5289; Акти, Державний акт про викуп майна державного підприємства від 27.07.1990 року, лист Фонду державного майна України від 29.03.1993 року, згідно якого зазначено, що перевіркою проведеною Фондом державного майна України по викупу державного майна орендного підприємства Одеського заводу «Продмаш» встановлено, що даний викуп проведено згідно з діючим законодавством. Лист КП «БТІ» ОМР від 27.03.2019 року про надання схематичного плану земельної ділянки, поверховий план будівлі, журнал внутрішніх обмірів та журнал зовнішніх обмірів; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.64-81). Також, 14.01.2020 року (вх. № 721) надійшла відповідь на відзив за підписом [PERSON] , та [PERSON] , згідно якої позивачі зазначила, що станом на 25.04.2014 року в спірному житловому будинку були викуплені та приватизовані 26 квартир, не приватизованими залишись лише 8 квартир, які у свою чергу були передані заводом «Продмаш» до статутного фонду ТОВ «Темп плюс сервіс». Зазначили, що посилання на рішення суду у справі 523/1259/14-ц є не правильним, оскільки висновок є правовою оцінкою, а не встановленим судом фактом. Завод «Продмаш» визнав, що рішення № 234 від 19.04.1991 р. було скасовано в цілому, як зазначено в Довідці Суворовської районної адміністрації №01-05-5/632вх від 24.10.2018 року. Позивачі надали копії наступних документів: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна; лист КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27.01.2017 року вих. № 30/01-09 про надання інформації стосовно приватизації; лист Суворовської районної адміністрації від 24.10.2018 року щодо надання оцінки рішенню виконавчого комітету Суворовської районної ради народжених депутатів від 22.01.1993 року № 49; лист КП «БТІ» ОМР від 04.09.2019 року; рішення виконавчого комітету Суворовської ради народних депутатів від 19.04.1991 року № 234, згідно якого вирішено зареєструвати будинки в ОМБТІ, зокрема, будинок [ADDRESS] ; лист Департаменту архівної справи та діловодства від 27.09.2018 року № 3248-В-11.1021 про надання копій документів; копія рішення від 22.01.1993 року № 49 «Про скасування рішення виконкому № 234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТ будинків заводу «Продмаш» в перереєстрації будинків за СПТУ -8; копія позовної заяви Одеський ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю; копія рішення (вступна та резолютивна частини) про відмову у задоволенні позову; копія клопотання про зупинення провадження у справі; копія рішення Господарського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі № 916/1107/19 (а.с.94-143). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 січня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи № 523/15572/16-ц, що перебуває у провадженні судді Суворовського районного суду м. Одеси Середи І.В., відмовлено. Провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у господарській справі № 916/1107/19 за позовом Одеського Ордена «Знак Пошани» заводу Продовольчого машинобудування - підприємства з колективною власністю завод «Продмаш» до Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання незаконним та часткове скасування рішення (т. 1, а.с.148). Разом з цим, згідно постанови Одеського апеляційного суду від 27.04.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року про зупинення провадження у справі скасовано, справа направлено до суду для продовження розгляду (т. 1, а.с.179-181). В ході розгляду справи на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Попроцького Д.М., про приєднання доказів по справі на спростування обставин позову (а.с.196-299). На адресу суду 24.09.2020 року (вх. № 23656) надійшла заява за підписом позивачів [PERSON] , та [PERSON] , про уточнення позовних вимог. Згідно поданої заяви позивачі зазначають, що [PERSON] разом з сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , отримав ордер №8024 серія БО від 06.11.1987 року, згідно з рішення виконавчого комітету ОМР комісії Бюро обміну житловими приміщенням від 04.11.1987 року № 43, на підставі чого сім`я [PERSON] вселилась в дану квартиру. [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 10.10.1994 року. Позивачі зазначили, що завод «Продмаш» не є власником будинку, оскільки рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 22.01.1993 за № 49 - рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів від 19.04.1991 року № 234 було скасовано. Однак, в супереч наявності рішення про скасування рішення від 19.04.1991 року № 234, завод «Продмаш» отримав в ОМБТІ реєстраційне посвідчення яке датоване 20.05.1994 року та внесено запис в реєстраційну книгу № 1655-стр.58-кн.12 м/с згідно якого домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстровано за заводом «Продмаш» на підставі рішення виконкому Суворовської райради № 234 від 19.04.1991р., тобто реєстраційне посвідчення було видано на підставі рішення, яке було скасовано. Крім іншого, позивачі зазначили, що у справі №916/1107/19 від 27.11.2019 року у задоволенні позовних вимог Одеського ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш» про визнання незаконним та часткове скасування п.1 Рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №49 від 22.01.1993 року «Про скасування Рішення № 234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» і перереєстрації будівлі за СПТУ-8» в частині скасування права власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , [ADDRESS] ; [ADDRESS] - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. На підставі викладеного позивачі просять: скасувати державну реєстрацію права власності Одеського ордену «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш» на житловий будинок, загальною площею 1940 кв.м., частка власності 1/1 що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 6580968, яке виникло відповідно до рішення органу місцевого самоврядування № 234 від 19.04.1991 року виданого Суворовською райрадою м. Одеси; скасувати державну реєстрацію права власності Одеського ордену «Знак пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною відповідальністю завод «Продмаш» на житловий будинок, загальною площею 1940 кв.м., частка власності 1/1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 14945842, яке виникло відповідно до рішення виконкому Суворовської райради № 234 від 19.04.1991 року (а.с.1-8 том №2). В подальшому, позивачем [PERSON] , направлено клопотання про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог ТОВ «Темп плюс сервіс». Також, на адресу суду 05.05.2021 року (вх. № 3574) надійшло клопотання представника відповідача адвоката Попроцького Д.М., про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Крім іншого, 03.06.2021 року (вх. № 16356) на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи за підписом позивача [PERSON] . Також, на адресу суду 03.06.2021 року (вх. № 16356) надійшли письмові пояснення за підписом позивача [PERSON] , та клопотання про уточнення дати, а саме: позивач просить ввжати правильною дату внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис в відомостях про право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] - власник «завод «Продмаш», реєстраційний номер майна 14945842 - 12.07.2004 року (а.с.118 том № 2). Ухвалою суду від 03.06.2021 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, що включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 6580968; а також, копію реєстраційної справи, що включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 14945842 (а.с.124 том №2). На виконання ухвали про витребування доказів 25.02.2021 року (вх. № 24567) надійшов лист Юридичного департаменту Одеської міської ради згідно якого зазначено, що департамент не може надати витребувані відомості з підстав відсутності реєстраційних справ. Разом з цим, зазначено, що за даними ДРРП, відомості про об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно. також, зазначено, що відповідно до Закону Управління, як суб`єкт державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечив приймання на зберігання реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна державна реєстрація яких здійснювалась після 2013 року (а.с.128 том №2). Позивач [PERSON] 08.09.2021 р. надав оригінал квитанції про сплату судового збору ( т. 2, а.с. 132-133) Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.09.2021 року частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі в справі третіх осіб. Залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог: ТОВ «Темп плюс сервіс» (а.с.156 том №2). На адресу суду 07.02.2022 року (вх. № 932) надійшло клопотання представника відповідача заводу «Продмаш» адвоката Попроцького Д.М., про приєднання до матеріалів справи доказів: Витяг з ЄДРРП, копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року у справі 523/3737/20, та копію постанови Одеського апеляційного суду у справі 523/15572/16 від 04.11.2021 року (а.с.160-181 том №2). В подальшому, на адресу суду за підписом позивача [PERSON] , та адвоката позивача Хайнак В.Д., надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів (а.с.183-248 том №2). В ході розгляду справи на адресу суду 20.04.2022 року (вх. № 7025) надійшли пояснення на позовом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору за підписом представника ТОВ «Темп плюс сервіс» адвоката Зубова С.Г., згідно яких представник третьої особи зазначив, що позивачі жодним чином не довели та не обґрунтували порушення їхніх прав, у зв`язку з реєстрацію права власності на будинок, яку вони вважають незаконною. Представник третьої особи зазначив, що завод «Продмаш» придбав у власність зазначене майна 27.07.1990 року. Також зазначив, що позовна вимога, як скасування запису про право власності задоволенню не підлягає, оскільки внесення запису в реєстрі є лише фактом посвідчення, а не реєстраційною дією. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову (а.с.2-4 том №3). Також, 21.09.2022 року (вх. № 6413) надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів за підписом представника відповідача адвоката Попроцького Д.М., згідно яких представник просить приєднати до матеріалів справи копію постанови ВС від 04.04.2022 року у справі №523/15572/16-ц, копію постанови Одеського апеляційного суду у справі №523/3717/20 від 30.05.2022 року, копію постанови Великої Палати ВС у справі №199/8324/19, в обґрунтування клопотання про приєднання доказів, представник відповідача зазначив, що даними судовими рішеннями підтвердженні обставини того, що власником спірного будинку є саме завод «Продмаш», також, даними рішеннями встановлено порушення права заводу «Продмаш» щодо скасування рішення від 22.01.1993 року (а.с.36- 71 том № 3). Крім іншого, на адресу суду 16.11.2022 року (вх. № 22536) надійшло звернення громадян, мешканців будинку [ADDRESS] , згідно яких мешканці будинку просять скасувати державну реєстрацію права власності Одеського заводу «Продмаш» на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.77-83 том №3). Також, 16.11.2022 року (вх. № 22534) надійшло клопотання про визнання нікчемним правочину стосовно набуття права власності Одеського ордену «Знак пошани» заводу продовольчого машинобудування - підприємство з колективною власністю завод «Продмаш» на житловий будинок (т. 3, а.с.86-90). До матеріалів справи надано Витяг з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого Одеський ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування - підприємство з колективною відповідність, завод «Продмаш» - припинено. Внесено запис № 2 найменування юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування» (ЄДРПОУ: 13884220) (а.с.92-96 том № 3). На адресу суду 05.12.2022 року надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Завод Продмаш» про приєднання до матеріалів справи копій документів, а саме: копії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2022 року у справі №523/14234/20; копії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року у справі №523/17882/19; витяг з ЄДР юридичних осіб ТОВ «Завод Продмаш» від 23.02.2022 року; копію довіреності представника відповідача (а.с.103-118 том №3). В судовому засіданні [PERSON] та представник позивача адвокат Хайнак Валерій Данилович позовні вимоги підтримали в повному обсязі, суду пояснили, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що повністю доведенні матеріалами справи. Представник позивача зазначив, що право власності відповідача на спірний будинок було проведено на підставі рішення, яке на час проведення реєстрації було скасовано, а відтак, і реєстрація права власності є незаконною, крім іншого, право власності на спірний будинок порушує права позивачів в здійсненні розпорядження та володінні майном, позбавляє їх права на приватизацію. Крім іншого, порушує права й інших мешканців будинку щодо здійснення їх права власності на нерухоме майно. Представник відповідача адвокат Попроцький Дмитро Михайлович суду пояснив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зазначив, що відповідач підтримує раніше поданий відзив на позовну заяву, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки останні є безпідставними. Позивачами не доведено та не надано доказів на підтвердження обставин порушення їх прав. Крім іншого, просив врахувати, що рішення №49 стосувалось лише гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , в часті інших будівель, скасування рішення не було. Крім іншого, рішення на яке посилаються позивачі № 49 від 22.01.1993 року не відповідає вимогам законодавства, що підтверджено судом рішення у справі №916/1107/19. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, разом з цим звернулась на адресу суду з клопотанням про можливість проведення судового засідання у її відсутність, зазначила, що є інвалідом ІІ групи та не може прибути до суду, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.101 том №3). Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс» Зубов С.Г., також звернувся на адресу суду з клопотанням про розгляд справи за відсутність представника третьої особи, в якому зазначив, що просить відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі (а.с.11 том № 3). Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, які просили позов задовольнити в повному обсязі, представника відповідача, який просив відмовити в задоволенні позовних вимог, дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження позовних вимог та їх спростування в їх сукупності, встановивши факти в відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, згідно уточненої позовної заяви позивачі просять - скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ Одеського ордену «Знак пошани» заводу продовольчого машинобудування, яке виникло відповідно до рішення органу місцевого самоврядування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 234 від 19.04.1991 року, реєстраційний номер: 6580968, скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ Одеського ордену «Знак пошани» заводу продовольчого машинобудування, яке виникло відповідно до рішення виконкому Суворовської райради № 234 від 19.04.1991 року, реєстровий номер: 14945842 від 12.07.2004 р., позовні вимоги обґрунтували тим, що реєстрація права власності за позивачем відбулась на підставі скасованого рішення, а тому право власності підлягає скасуванню. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено належність власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , станом на 1987 рік, перебував у державній власності та знаходився в оперативному управлінні заводу «Продмаш». Згідно державного акту про викуп майна від 27 липня 1990 року завод «Продмаш» придбав у власність зазначений житловий будинок (а.с.72 том №1) Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» було вирішено зареєструвати в ОМБТІ будинки: проспект Добровольського, 41, 43, 45, 47, 49; [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , 12; [ADDRESS] (а.с.116 том №1) Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22 січня 1993 року після розгляду матеріалів, наданих СПТУ-8, та на підставі постанови Одеського обласного арбітражного суду № 5/363 від 15 жовтня 1992 року, постанови Ради Міністрів УРСР від 26 травня 1965 року № 396, доручення Кабінету Міністрів України від 29 травня 1992 року № 7935/33, рішення Виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 234 від 19 квітня 1991 року скасовано повністю, вирішено вважати гуртожиток на [ADDRESS] власністю СПТУ-8 та зареєструвати в Одеському міському бюро технічної інвентаризації (а.с.118 том №1). Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості 26.02.2003р. було видано дублікат реєстраційного посвідчення, яким було посвідчено, що домоволодіння [ADDRESS] в цілому зареєстроване за заводом «Продмаш» на підставі рішення виконкому Суворовської райради №234 від 19.04.1991р. і зареєстровано в реєстраційній книзі №1655-стор. 58-кн.12 м/с (а.с.201 том №1). Вказані обставини вже були встановлені судами у справах №523/15572/16-ц та №523/16978/19 і не підлягають доказуванню в силу норми ч.4 ст.82 ЦПК України. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020 р. та 01.12.2020р. будинок [ADDRESS] , загальною площею 1940,0кв.м. в цілому зареєстрований за заводом «Продмаш» на підставі рішення №234 від 19.04.1991р. виконавчого комітету Суворовської райради народних депутатів м. Одеси. Щодо дати реєстрації: 20.05.1994 року, судом досліджується лист КП «Бюро технічної інвентаризації «Одеської міської ради від 21.06.2019 року за підписом директора підприємства, згідно якого зазначено, що станом на 31.12.2012 року право власності на 3-ох поверховий 27 квартирний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому зареєстровано за заводом «Продмаш» на підставі рішення виконавчого комітету Суворовської районної Ради народних депутатів м. Одеси № 234 від 19.04.1991 року (запис в реєстровій книзі 12 м/с на сторінці 58, р. №'655), дата реєстрації: 20.05.1991 року. Дублікат реєстраційного посвідчення виданий 26.02.2003 року. В дублікаті реєстраційного посвідчення про реєстрацію даного права власності була зроблена помилка в даті реєстрації, а саме, помилково вказано (російською мовою) 20 травня 1994 року, замість правильної дати: 20 травня 1991 року. Вважати в дублікаті реєстраційного посвідчення від 26.02.2003 року дату реєстрації:20.05.1991 року. В листі також зазначено, що по [ADDRESS] зареєстровані права власності на окремі 19 квартир за фізичними особами, на нежитлові приміщення магазину і нежитлове приміщення 1-го поверху за іншою юридичною особою (а.с.202 том № 1). Таким чином, твердження позивачів щодо проведення реєстрації права власності за відповідачем у справі здійснено з порушенням, що полягає в проведенні реєстрації в 1994 році, в час скасування рішення № 234 від 19.04.1991 року на підставі рішення № 49 від 22.01.1993 року, спростовані матеріалами справи. Частинами першою та четвертою статті 2 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року №697-XII в редакції, що діяла станом на 19.04.1991р., тобто на час прийняття рішення виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів №234 було передбачено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном та виступає в таких формах, які є рівноправними: приватна, колективна, державна. Згідно частин першої статті 20 Закону №697-XII суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. У відповідність до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., було передбачено проведення бюро технічної інвентаризації виконкомів реєстрації будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Згідно абзацу третього пункту 13 Інструкції при винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до вимог пункту 23 Інструкції на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4). Установі, підприємству або організації про проведену реєстрацію бюро технічної інвентаризації видає реєстраційне посвідчення (додаток N 3, 3-а). Як було зазначено вище, 26.02.2003р. Одеськім міським БТІ і РОН заводу «Продмаш» було видано дублікат реєстраційного посвідчення на домоволодіння [ADDRESS] . На час видачі дублікату реєстраційного посвячення порядок та підстави державної реєстрації об`єктів нерухомості були врегульовані Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджених наказом МЮУ № 7/5 від 07.02.2002р. Згідно п. 6.4. Тимчасового положення у разі крадіжки, втрати, пошкодження тощо свідоцтва про право власності чи витягу про реєстрацію прав БТІ може видати дублікат витягу або за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва. Для отримання дубліката свідоцтва чи витягу подається заява, якій передує опублікування в пресі повідомлення про недійсність викрадених, загублених, пошкоджених свідоцтв про право власності чи витягів про реєстрацію прав. БТІ перевіряє належність заявленої вимоги відомостям з Реєстру прав та оформлює дублікат свідоцтва чи витягу. На дублікаті свідоцтва чи витягу обов`язково зазначається його номер та в Реєстрі прав робиться відмітка про втрату оригіналу свідоцтва чи витягу та відмітку про видачу дубліката свідоцтва чи витягу. Під поняттям дублікат (від лат. duplicatus - подвоєний) документу слід вважати другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Такий документ є ідентичний похідному, що має такі самі юридичні наслідки, які і оригінал. Дублікати видаються зокрема, замість втрачених документів, з метою реалізації прав, в даному випадку майнових, заінтересованими особами. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одеське бюро технічної інвентаризації, діючи у відповідність до вимог пунктів 13,23 Інструкції від 31.01.1966р. (в редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) здійснило реєстрацію житлового будинку [ADDRESS] за заводом «Продмаш». При цьому така реєстрація була проведена на підставі рішення виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991р. Таким чином підставою виникнення права власності на житловий будинок [ADDRESS] стало рішення виконкому №234 від 19.04.1991р. Таким чином, слід дійти висновку, що реєстраційне посвідчення, в тому числі і його дублікат є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Реєстраційне посвідчення (дублікат) не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності та є підтверджувальним документом про проведення державної реєстрації. Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22.01.1993 року було скасовано рішення виконкому №234 від 19.04.1991 р. «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш». Таке рішення було прийнято на підставі розгляду матеріалів, наданих СПТУ-8, постанови Ради Міністрів УРСР від 26.05.1965 року №396, доручення Кабінету Міністрів України від 29.05.1992 року №7935/33 та рішення арбітражного суду №5/363 від 15.10.1992 року. Так, рішенням Арбітражного суду від 15.10.1992 року (справа №5/363) за позовом Одеського заводу «Продмаш» до СПТУ-8 м. Одеси про звільнення будівлі по [ADDRESS] , було вирішено вимогу заводу «Продмаш» про звільнення гуртожитку по [ADDRESS] , - відхилити, зобов`язано Одеський завод «Продмаш» звільнити будівлю по [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі № 916/1107/19, яке набрало законної сили, було встановлено, що рішенням виконкому Суворовської районної ради народних депутатів № 49 від 22.01.1993 року безпідставно та без наявності на те повноважень було скасовано рішення виконкому №234 від 19.04.1991 у повному обсязі, незважаючи на те, що рішенням Арбітражного суду, на яке виконком посилався як на підставу скасування, було вирішено питання лише щодо будівлі за адресою: Паустовського, 12. Згідно частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлення зазначених вище обставин рішенням суду, яке набрало законної сили, вказує на те, що рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року в частині реєстрації житлового будинку [ADDRESS] за заводом «Продмаш» станом на 26.02.2003р. було чинним, а Одеське БТІ мало достатньо правових підстав для видачі заводу «Продмаш» дублікату реєстраційного посвідчення. Отже, на підставі правовстановлюючого документу, у цьому випадку є чинне рішення виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року, Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості 26.02.2003р. було видано дублікат реєстраційного посвідчення. Крім іншого, суд зазначає, що судом не приймається до уваги звернення громадян, мешканців будинку, оскільки за приписами Частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України - у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Таким чином, громадяни, які вважають, що їх права порушенні тим чи іншим способом, мають право звернутися до суду у встановленому законом порядку, подавши відповідну позовну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Згідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Статтею ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. В силу ст. п.2 ч. 1 ст.141 ЦК України судові витрати - у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed