Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

17.11.2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Сумцов Є.С.. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 746 від 22.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» заборгованості в розмірі 9200 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог представник позивач зазначає, що 24 липня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ГОУФІНГОУ» було укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3667709131/287384. За умовами вказаного кредитного договору відповідач надав позивачу [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн. 04 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67382350. Вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 22 вересня 2021 р., зареєстрованого в реєстрі за № 746, про стягнення з [PERSON] , як з боржника на користь ТОВ «ГОУФІНГОУ» заборгованості в розмірі 9200, 00 грн. Однак підстави нарахування та стягнення заборгованості саме у сумі 9200,00 грн. йому не відомі. Відповідачем на адресу [PERSON] жодних повідомлень з розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, не надходило. Йому невідомі підстави примусового стягнення заборгованості саме у сумі 9200,00 грн. У листопаді 2021 року [PERSON] за допомогою автоматизованої системи виконавчих проваджень дізнався про те, що відносно нього відкрите виконавче провадження № 67382350. Із виконавчим написом, вчиненим нотаріусом він не погоджується та вважає його таким, що прийнятий із порушенням передбаченої законом процедури, а саме: за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, відсутність належного сповіщення боржника про звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса, та без достатніх на те підстав, у з в язку із чим звертається до суду із цією позовною заявою з метою визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 справу передано для розгляду судді Бородіній Н.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.12.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] передано за територіальною підсудністю до Московського районного суду м.Харкова. 01.02.2022 року цивільна справа за позовом [PERSON] надійшла до Московського районного суду м.Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 справу передано для розгляду судді Власенко М.В. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова Власенко М.В. від 03.02.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова. 18.02.2022 року цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 справу передано для розгляду судді Лях М.Ю.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. від 23.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.37). 20.10.2022 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав перебування судді Лях М.Ю. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2022 справу прийнято до розгляду та продовжено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивача 21.11.2022 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача - ухвалити заочне рішення у справі (а.с.43). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявку суду не повідомив (а.с.38, 42). Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі (а.с.38,42). Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 20.12.2022, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач та треті особи належним чином повідомлялися про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та третіх осіб та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 24 липня 2020 між [PERSON] та ТОВ «ГОУФІНГОУ» було укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3667709131/287384. За умовами вказаного кредитного договору відповідач надав позивачу [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн. (а.с.11-13). 04 листопада 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67382350 (а.с.9). Вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 22 вересня 2021, зареєстрованого в реєстрі за № 746, про стягнення з [PERSON] , як з боржника на користь ТОВ «ГОУФІНГОУ» заборгованості в розмірі 9200,00 грн. 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинений виконавчий напис за реєстровим № 746 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 3667709131/287384 від 24.07.2020 року, укладеним з ТОВ «ГОУФІНГОУ» далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Договором № 3667709131/287384 від 24.07.2020 року. Строк платежу за Договором № 3667709131/287384 від 24.07.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.08.2020 року по 10.09.2021 року. Сума заборгованості становить 8500,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6500,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 700,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 9200, 00 грн. (а.с.10). Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих О.О.виконавчого\~напису №\~746\~від 22.09.2021. Позивач [PERSON] із виконавчим написом, вчиненим нотаріусом, не погоджується та вважає його таким, що прийнятий із порушенням передбаченої законом процедури, а саме: за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, відсутність належного сповіщення боржника про звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса, та без достатніх на те підстав. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. \~\~Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати\~\~та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України\~\~ «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ \~Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON] має безспірну заборгованість перед ТОВ «ГОУФІНГОУ» за вищевказаним Кредитним договором. Згідно\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що нотаріус дійсно належним чином переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за спірним виконавчим написом, суд вважає, що вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову на суму 908 грн. 00 коп. Щодо витрат пов`язаних з розглядом справи, представник позивача просить у разі ухвалення за результатами розгляду справи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн За правилами ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved