Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

в грудні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, поданим в їх інтересах представником адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення часток, визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивачки [PERSON] та бабусею позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина в вигляді частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину в передбаченому законом порядку. Проте, нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав, оскільки на дану квартиру 11.05.1994 було видано два свідоцтва про право власності на житло різним власникам, а саме: свідоцтво на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та без визначення часток кожного, а також свідоцтво на ім`я [PERSON] . В подальшому право власності на 1/5 частку обумовленої квартири було зареєстровано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивачі просили визначити частку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропорційно до розміру їх частки в праві спільної власності на вищевказану квартиру (4/15 частки за кожною) та визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частку вищевказаної квартири, по 2/15 частці за кожною. В судове засідання представник позивачів адвокат Вуїв О.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримала. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення спору залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів,судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема встановлено, що згідно ордеру №979, виданого Вознесенським міськвиконкомом 05 листопада 1979 року, трикімнатна квартира [ADDRESS] (житлова площа 36,8 кв.м., загальна площа 56,3 кв.м., площа 58,6 кв.м.) була передана для проживання [PERSON] та членам його сім`ї: дружині [PERSON] , їх дочці [PERSON] та дочці [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] . Рішенням Вознесенського міського народного суду Миколаївської області від 07 квітня 1992 року було проведено поділ вказаної квартири: виділено в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житлові кімнати площею 17,4 кв.м., 11,7 кв.м., [PERSON] - житлову кімнату площею 7,7 кв.м., місцями загального користування було визначено коридор, кухню, ванну кімнату, санвузол, вбудовану шафу, антресолі. В подальшому, 11 травня 1994 року Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням «ВОЗКО» були видані два свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , а саме: [PERSON] та членам її сім`ї, а саме [PERSON] , [PERSON] , площа квартири 46,8 кв.м. (на підставі розпорядження органу приватизації №372 від 11.05.1994), а також [PERSON] , площа квартири 11,79 кв.м. (на підставі розпорядження органу приватизації № 373 від 11.05.1994). Відповідні розпорядження органа приватизації недійсними не визнані. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті вказаної особи прийняла [PERSON] 14 лютого 2000 року нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку вищевказаної квартири. Вказане свідоцтво недійсним не визнано. Згідно довідки КП «Вознесенське МБТІ» від 12 жовтня 2020 року, довідки про технічний стан право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності (46,8 кв.м. від загальної площі квартири) за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11 травня 1994 року, виданого Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням «ВОЗКО» (4/5 частка), та на праві приватної спільної часткової власності (11,79 кв.м. від загальної площі квартири) за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №71, виданого Першою Вознесенською державною нотаріальної конторою 14.02.2000 (1/5 частка). [INFO] померла [PERSON] . За життя остання заповіт не склала, отже має місце спадкування за законом. Після її смерті відкрилась спадщина в вигляді частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] (донька померлої) та [PERSON] (онука померлої) прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Підстави закликання до спадкування судом перевірені, родинні відносин між вказаними особами підтверджені матеріалами справи. Проте, нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав з огляду на невідповідність правовстановлюючого документа на спадкове майно вимогам закону. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.ч.1,2 ст. 370 ЦК України). За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Оскільки, судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України та з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, частки співвласників майна, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважаються рівними (кожній по 4/15). Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). З положень ст.ст.1217,1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Матеріали справи вказують на те, що спірне майно на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю. Таким чином, з огляду на викладене, виходячи з того, що позивачі [PERSON] , [PERSON] не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що їх право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved