Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , отримала інформацію про те, що відносно неї порушене виконавче провадження приватним нотаріусом виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною про стягнення невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 40340222, Солом`янська пл. 2, м. Київ, 03035. На подану нею заяву від 26.10.2021р. їй надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 66559764 від 19.08.2021р., порушеного начебто на підставі виконавчого напису № 88044 від 03.06.2021р. приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вул. Мала Житомирська, 5/6, м. Київ, 01001. При цьому і постанова про порушення виконавчого провадження, і виконавчий напис містять прізвище [PERSON] , незважаючи на те, що відповідно до паспорту, виданого на ім`я позивача ще 10.11.2020, її прізвище - [PERSON] , в зв`язку з чим позивач вважає, що ні постанова, ні виконавчий напис не відповідають вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», ба більше - серед вичерпного переліку виконавчих документів, що міститься у ст.3 Законі України «Про виконавче провадження» сама по собі постанова державного або приватного виконавця не перебуває. Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку загального провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 04.08.2022 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи,у тому числі через оголошення на офіційному сайті Комсомольського міського суду Полтавської області, про причину неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи,у тому числі через оголошення на офіційному сайті Комсомольського міського суду Полтавської області, про причину неявки суд не повідомили пояснень щодо позовних вимог у встановлений судом строк не надали. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, на підставі доказів, наданих позивачем. 07.12.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №88044 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «Фінпромаркет» відступив право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія управління активами", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, якому ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів, відступлено право вимоги на підставі 20182407-1/2 № Договору факторингу від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК", на підставі Договору факторингу № 20160524-Г від 24 травня 2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним. договором № 12553/0003XSGF від 07 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" та [PERSON] в сумі 17 567 грн. 37 коп.(а.с.10) На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавецем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66559764 від 19.08.2021, та 15.02.2022 про зупинення вчинення виконавчих дій №66559764.(а.с. 7-9) Судом встановлено, що постанова про порушення виконавчого провадження, і виконавчий напис містять прізвище [PERSON] , незважаючи на те, що відповідно до паспорту, виданого на ім`я позивача ще 10.11.2020, її прізвище - « [PERSON] ».(а.с.6, 11) Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України "Про нотаріат". Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Зокрема, згідно з цим Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року без змін, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22 лютого 2017 року судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови №662 були оприлюднені в Офіційному віснику України 21 березня 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 03.06.2021 приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №88044 на підставі кредитного договору 12553/0003XSGF від 07 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" та [PERSON] без нотаріального посвідчення. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до вказаного кредитного договору, укладеного в електронній формі. Окрім того, матеріали справи не містять доказів відступлення права вимоги та того, що позивач отримував повідомлення про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а отже, заявлена стягувачем до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо),відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн.

Outcome: approved