Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

05 грудня 2022 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чек Ін Сі Глобал» Стеценко О.В. надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій він просить стягнути з позивача суму понесених позивачем витрат на професійну допомогу в розмірі 30\~000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд оглянувши матеріали справи приходить до наступного. Згідно із ч. 1ст.137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 16 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимогах [PERSON] відмовлено. Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлявся орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу 30\~000,00 грн. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача суду надано: договір про надання правової допомоги №2205 від 05.07.2022, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №2205 від 05.07.2022, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.11.2022, додаток №1 до акту приймання-передачі наданих послуг від 18.11.2022, рахунок-фактура №1811 від 18.11.2022. Щодо послуги, пов`язаної з аналізом судової практики, то така не може вважатись видом професійної правничої допомоги, оскільки адвокат, виходячи зі змісту пункту 4 частини першої статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності зобов`язаний самостійно підвищувати свій професійний рівень, а не аналізувати законодавство і судову практику на підставі договору безпосередньо при наданні правової допомоги клієнту. При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції Верховний Суд враховує висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Такі пункти зазначеного розрахунку, як «збирання та аналіз документів необхідних для підготовки відзиву та розробка правової позиції» витрачено добу (05.07.2022-06.07.2022) також для «підготовки відзиву» витрачено ще добу (07.07.2022-08.07.2022) разом з тим знову таки для «підготовки додатків та направлення відзиву» ще один день (08.07.2022) на які адвокатом витрачений час є такими, що не відповідають критерію розумності їхньої підготовки. Вказане в сукупності свідчить про те, що наданий представником відповідача розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, внаслідок чого він не може вважатись належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення. Таким чином, враховуючи подання розрахунку, який явно не відповідає вимогам розумності та реальності адвокатських послуг і свідчать про штучне збільшення розміру судових витрат та часу, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 20\~000 грн.

Outcome: partial