Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, розташовано за адресою: [ADDRESS] . В його будинку зареєстрована [PERSON] , однак остання в даному будинку з 2018 року не проживає. Добровільно знятися з реєстрації з вказаного будинку відповідач відмовляється, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи 18.11.2022 року та 07.12.2022 року судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі,\~ судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку НСВ 836529 та Витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309691961 від 13.09.2022 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 9-11). З копії домової книги та довідки Балтської міської ради Одеської області № 1483 від 15.09.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку по [ADDRESS] , але з 2018 року в будинку за вказаною адресою не проживає. (а.с. 5-8) Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України\~гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391\~ ЦК України власник майна, яким являється позивач, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні\~\~ ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої ст.. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі\~ст..\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі: заяви\~особи або\~її представника,\~що подається\~до органу\~реєстрації; судового\~рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права власності\~на житлове\~приміщення або\~права користування\~житловим приміщенням,\~про виселення,\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою або\~оголошення її\~померлою; свідоцтва про смерть. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку, реєстрація відповідача у даному будинку порушує права позивача на розпорядження та користування будинком, тому позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила\~ право користування\~ житлом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved