Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.09.2021 року. До спільної сумісної власності сторін входять: 1) квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири.; 2) контейнер з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце 996 С на підставі біржового контракту купівлі-продажу майна (малі архітектурні споруди) серія ЧРВ №130218/14 ЧН від 13 лютого 2018 року; 3) контейнер, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», 8 сектор, № 232; 4) транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску; 5) транспортний засіб MERCEDES-BENZS 320 CDI, 2002 року випуску; 6) транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску. Зазначив, що 06 жовтня 2021 року транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску, VIN-код [NUMBER] вибув з власності [PERSON] без його відома та згоди, тому є підстави для врахування ринкової вартості даного транспортного засобу при поділі іншого майна. В уточнених позовних вимогах зазначив, що продав транспортний засіб MERCEDES-BENZS 320 CDI, 2002 року випуску, що також обумовлює необхідність зміни позовних вимог та врахування узгодженої сторонами вартості цього автомобіля. Що стосується спірної квартири, вартість якої 1 424 601,00 грн., то слід вказати, що як він, так і відповідачка не мають іншого житла на території м. Чернівців. При цьому, [PERSON] належить й інше житло квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,2м?. В свою чергу, йому належить житловий будинок в с. Ясени, Сторожинецького району, житловою площею 15,2 кв. м. За таких умов, вважає, що квартира має бути поділена на ідеальні частки. За наявності у нього права на 3/5 частки спільного майна подружжя, вважає, що має право на визнання за ним права власності на 3/4 ідеальних частки квартири (вартістю 745 212,39 грн). Просив звернути увагу на те, що в квартирі, яка підлягає поділу, зараз проживає відповідачка із дітьми. Спільне використання квартири неможливе, оскільки сторони розлучились і не можуть проживати разом в двокімнатній квартирі разом із дітьми. Отже, квартира може реально використовуватись лише відповідачкою. Так, вартість усього майна становить: 2 189 146,78 грн. Половина (1/2) вартості усього майна становить: 1 094 573,39 грн. Водночас, він погоджується, а відповідачка не заперечує проти визнання за ним частки у праві власності в квартирі. Тому з метою поділу майна без необхідності сплати відповідачкою компенсації, просить визнати за позивачем 163/500 ідеальної частки квартири (464 419,92 грн.). Щодо способів поділу майна між сторонами вважає, що за ним у порядку поділу майна слід визнати контейнер з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце [NUMBER] вартістю 47 946 грн., контейнер на КП МТК Калинівський ринок, 8 сектор, № [NUMBER] , вартістю 52415 грн., транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску, вартістю 363343,90 грн., врахувати вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ S320 CDI, 2002 року випуску, вартістю 166 229,88 грн., 163/500 ідеальних часток квартири [ADDRESS] , що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 53,1 кв.м., вартістю 464 419,92 грн. В свою чергу, за відповідачкою слід визнати право власності та врахувати вартість наступного майна загальною вартістю 1 094792,08 грн.: 337/500 ідеальної частки квартири [ADDRESS] (960181,08 грн.); врахувати вартість відчуженого відповідачкою транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску вартістю 134611 грн. А тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визначити частки в спільному майні та визнати за ним право власності на 1/2 частки спільного майна подружжя, та за відповідачкою 1/2 частки спільного майна подружжя, а саме: 1) квартира [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 53,1 кв.м. 2) транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску; 3) контейнер на КП МТК Калинівський ринок, 8 сектор, № [NUMBER] ) контейнер з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце [NUMBER] . Поділити майно подружжя та визнати його право власності на контейнер з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце 996 С.; контейнер на КП МТК Калинівський ринок, 8 сектор, № [NUMBER] ; транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску, VIN-код [NUMBER] ; 163/500 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 53,1 кв.м. Визнати право власності відповідачки [PERSON] на 337/500 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 53,1 кв.м. Припинити право спільної сумісної власності на це майно та стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2022 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до поданого відзиву відповідачка заперечила щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що вартість спільного майна подружжя, яке підлягає поділу становить 2 106 196,88 грн., а тому кожному з подружжя має належати майно на суму 1 053 098,44 грн. кожному, яке можна поділити наступним чином: залишити у власності позивача [PERSON] : контейнер на торговельному місці № [NUMBER] , сектор 8 МТК «Калинівський ринок» вартістю 52 415 грн., транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску - 363 343,90 грн., врахувати вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZS 320 CDI, 2002 року випускувартістю 166 229,88 грн., 32% у квартирі [ADDRESS] (вартість частки 472404,16 грн.) на загальну суму 1 054 392,94 грн. Залишити у її власності : контейнер на торгівельному місці № [NUMBER] , торговий сектор 4 МТК «Калинівський ринок» - 47 946 грн., 2.68% у квартирі [ADDRESS] (вартість цієї частки 1 003 858,84 грн.) на загальну суму 1 051 804,84 грн. Стягнути з позивача на користь відповідача в якості компенсації різницю у вартості часток в сумі 1 294,5 грн. Зазначила, що з нею залишились проживати спільні малолітні діти і єдиним їхнім житлом є спірна квартира [ADDRESS] , а тому залишення у її власності більшої частки у квартирі є справедливий. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та в поясненнях щодо варіантів поділу спільного майна подружжя після проведення судових оціночних експертиз. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представників, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували з 14 лютого 2009 року в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.7), який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.09.2021 року (т.1 а.с.81-82). Згідно з актом ПП Ремжитлосервіс малолітні діти [PERSON] 2009 року народження та [PERSON] 2013 року народження фактично проживають з відповідачкою [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 116). Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 2100 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2021 року (т.1, а.с. 135). Станом на час розгляду справи у позивача відсутня заборгованість по сплати аліментів, згідно з відповіддю 3 відділу ДВС у м. Чернівці від 22.02.2022 року (т.1, а.с. 137). Таким чином, шлюбні відносини між сторонами припинено, проте у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя. Так, під час шлюбу 02.02.2019 року на ім`я [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки MERCEDES-BENZ S 320 CDI, 2002 року випуску, сірий, VIN-код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.1, а.с. 60), автомобіль марки RENAULT MASTER, 2014 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , тип кузова: [PERSON] малотонажний, дата державної реєстрації за особою 26.04.2018 року та автомобіль марки RENAULT MASTER, 2006 року випуску, об`єм двигуна: 2469, дата державної реєстрації за особою 17.06.2011 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів (т.1, а.с.49-51). В судовому засіданні представники сторін не заперечували той факт, що автомобіль марки RENAULT MASTER, 2006 року випуску, об`єм двигуна: 2469, приблизно на початку 2012 року, подружжя фактично продало іншому громадянину. Тобто, фактично, сторони погоджуються, що вказаний транспортний засіб не може бути предметом спору в справі про поділ майна подружжя. \~ \~ \~ \~З 27 грудня 2019 року за відповідачкою [PERSON] зареєстрований на праві власності транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску, VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна: 1390 куб. см., тип пального: бензин; тип кузова: хетчбек, дата державної реєстрації за особою 06.10.2021 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів (т.1, а.с.71). Будь-яких правовстановлюючих документів, на підставі яких сторонами були набуті у власність автомобілі марки RENAULT MASTER, 2014 року випуску, VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску матеріали справи не містять, такі докази сторонами до справи не долучались та про їх витребування сторони та їх представники не клопотали, натомість останні в судовому засіданні визнали, що на спірні транспортні засоби марки MERCEDES-BENZ S 320 CDI, 2002 року випуску, RENAULT MASTER, 2014 року випуску, VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя. На підставі роздруківок з веб-сайту AUTO.RIA (т.1, а.с. 52-59) сторонами узгоджено ціну автомобіля марки RENAULT MASTER, 2014 року випуску в розмірі 363 343,90 грн., на основі середньої вартості транспортного засобу (13 333,33 дол. США, що становить 363 343,90 грн. за курсом НБУ в день подання позовної заяви). Вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ S320 CDI, 2002 року випуску сторона позивача оцінює в розмірі 166 229,88 грн. на основі середньої вартості (6100,00 дол. США, що становить 166 229,88 грн. за курсом НБУ в день подання позову) транспортного засобу, яка вбачається з трьох оголошень про продаж MERCEDES-BENZ S320 CDI, 2002 року випуску на сайті AUTO.RIA, що підтверджується роздруківками з веб-сайту AUTO.RIA (т.1, а.с. 61-68). Дана ціна автомобіля сторонами не оспорюється, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначенні ринкової вартості автомобіля від сторін до суду не надходило. На час розгляду справи, 08.07.2022 року автомобіль марки MERCEDES-BENZ S 320 CDI, 2002 року випуску, VIN-код [NUMBER] , на який поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя було відчужено, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів (т.1, а.с. 244) на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) дійшов висновку про те, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Таким чином, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. На підставі встановленого, судом враховується вартість проданого [PERSON] автомобіля марки MERCEDES-BENZ S 320 CDI, 2002 року випуску, при поділі майна подружжя за узгодженою сторонами ціною 166 229,88 грн. Висновком експерта №123 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №727/12478/21 від 05 липня 2022 року встановлено, що середня ринкова вартість транспортного засобу марки VOLKSWAGEN POLO, 2003 року, VIN-код [NUMBER] на час розгляду справи становить 136 611,00 грн. (т.1, а.с. 224-230). Згідно з відзивом на позов та показами в судовому засіданні відповідачки [PERSON] , восени 2021 року вона змушена була продати автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску та вкласти ці гроші для проведення ремонту у спірній квартирі. Проте дані обставини, а саме факт витрачання коштів на проведення ремонту у спірній квартирі за наслідками розгляду справи не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що вартість проданого автомобіля марки VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску необхідно врахувати при поділі майна подружжя. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно частини 1 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). У відповідності до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України. Отже, презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу може бути спростована. Разом з тим, спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і є її процесуальним обов`язком. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Під час шлюбу [PERSON] було придбано торговельний об`єкт: контейнер з ролетами, місцезнаходження: [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце 996 С, площею 21,48 кв.м, що підтверджується біржовим контрактом купівлі-продажу майна (малі архітектурні споруди) серія ЧРВ №130218/14 ЧН від 13 лютого 2018 року (т.1, а.с. 10). З договору про надання в користування торговельного місця №829 від 22.06.2019 року укладеного між КП «МТК Калинівський ринок» та [PERSON] , вбачається, що останній використовував 20-тонний контейнер на торговельному місці № [NUMBER] , площею 19,60 м2, торговий сектор № [NUMBER] для продажу промислових товарів (т.2, а.с. 10). Висновком експерта за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи №15/12.1/2022 від 29.04.2022 року ринкова вартість контейнера, що знаходиться в м.Чернівці, Калинівська, 13А, КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор №4, № [NUMBER] станом на 18.04.2022 року становить 47 946,00 грн., а ринкова вартість контейнера, що знаходиться в м.Чернівці, Калинівська, 13А, КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор №8, № [NUMBER] станом на 18.04.2022 року становить 52 415,00 грн. (т.1, а.с. 170-187). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Одним з видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України). Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України. Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Отже, майно фізичної особи-підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Використання зазначеного майна одним з подружжя для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано під час обрання способу поділу цього майна. Обидві сторони є фізичними особами-підприємцями, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] є ФОП з 04.03.2002 року (т.1, а.с. 8), а [PERSON] - з 27.09.2021 року (т.1, а.с. 8) та претендують на використання контейнера, що знаходиться в [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , № [NUMBER] . Аналізуючи такий доказ, як акт від 20.02.2022 року, згідно з яким спірний контейнер на торговому місці №996 С, торговий сектор № [NUMBER] на КП МТК «Калинівський ринок» використовувався [PERSON] , а [PERSON] ніколи не вела торгівлю в даному контейнері, суд приходить до висновку, що він відповідно до вимог статей 77, 80 ЦПК України не є належним чи достатнім доказом на спростування того, що контейнер № [NUMBER] , торговий сектор № [NUMBER] може використовуватись для здійснення підприємницької діяльності, як позивачем, так і відповідачкою. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України у Постанові від 13.06.2016 (справа № 6-1752цс15). До таких же висновків прийшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначивши їх в ухвалі від 01.11.2017 по справі № 361/8273/16-ц. Натомість в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували придбання спірних торгівельних об`єктів, що є предметом спору, за рахунок коштів позивача [PERSON] , тобто за особисті кошти, розмір цих коштів та джерело їх походження, із матеріалів справи вбачається, що спірне майно було придбане сторонами в період шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. З урахуванням позиції відповідачки [PERSON] , висловленої у поясненнях щодо варіантів поділу спільного майна від 20.09.2022 року, суд вважає, що контейнер, що знаходиться в [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , № [NUMBER] необхідно залишити у власності [PERSON] . Що стосується спірного контейнера, що знаходиться в [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , № [NUMBER] слід зазначити наступне. Доказів про придбання спірного контейнеру за особисті кошти позивача ним не подавалися, отже презумпція спільності не спростована. Крім того, обидві сторони здійснюють підприємницьку діяльність і можуть використовувати спірний об`єкт у своїй професійній діяльності. А тому, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). Ураховуючи, що спірний контейнер є неподільною річчю, слід визнати за [PERSON] та [PERSON] у порядку поділу майна право власності по 1/2 частині контейнера, що знаходиться в [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , № [NUMBER] , за кожним та залишити вказаний контейнер у їх спільному користуванні. 13.03.2018 року [PERSON] під час перебування в шлюбі набула право власності на квартиру [ADDRESS] , що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 53,1 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири НМХ №596698, що підтверджується копією інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 44). Відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Згідно з висновком СП «Західно-український експертно-консультативний центр» судового експерта Юзвенко Р.В. №131 від 13 липня 2022 року судової оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 58,0 кв.м., подібної за своїми характеристиками за умови задовільного стану, яка перебуває в приватній власності станом на день проведення експертизи становить 1 424 601,00 грн. (т.1, а.с. 207-223). За змістом ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, для відступлення від принципу рівності часток доведенню підлягає наявність істотних обставин та відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Позивачу [PERSON] належить житловий будинок в с. Ясени, Сторожинецького району, житловою площею 15,2 кв. м., що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав (т.1, а.с. 95). Відповідачці [PERSON] ( [PERSON] ) в свою чергу, належить інше житло квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,2м?, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав (т.1, а.с. 45). З аналізу та оцінки судом доказів, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для відступлення від принципу рівності часток у майні, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Для визначення частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] необхідно врахувати наступне. Загальна вартість всього спірного майна подружжя становить 2 189 146,78 грн. Половина вартості всього майна становить 1 094 573,39 грн. З урахуванням того, що в мотивувальній частині рішення суд прийшов до висновку, що при поділі майна подружжя та визначенні часток у спільному майні за позивачем [PERSON] визнати право власності на: контейнер, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , КП МТК Калинівський ринок, торговий сектор №8, № [NUMBER] (52 415 грн.); транспортний засіб RENAULT MASTER, 2014 року випуску, VIN-код [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (363 343,90 грн.); 1/2 частку контейнера з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце 996 С (23 973 грн.); крім того, оскільки позивач дійсно продав автомобіль марки MERCEDES-BENZ S 320 CDI, 2002 року випуску, при поділі майна подружжя враховується узгоджена сторонами вартість даного автомобіля (166 229,88 грн.). Вартість частки у майні позивача, без урахування частки у квартирі становить 605 961,78 грн. За відповідачкою [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя необхідно визнати право власності на: 1/2 частку контейнера з ролетами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , КП МТК «Калинівський ринок», торговий сектор № [NUMBER] , торговельне місце 996 С (23 973 грн.), врахувати вартість проданого відповідачкою автомобіля марки VOLKSWAGEN POLO, 2003 року випуску (134 611 грн.). Вартість частки у майні відповідачки без урахування частки у квартирі становить 158 584 грн. 1 094 573,39 грн. [Половина вартості всього майна] - 605 961,78 грн. [Вартість частки у майні позивача, без урахування частки у квартирі] = 488 611,61 грн. [Грошовий еквівалент частки позивача у праві власності на квартиру] 488 611,61 грн. [Грошовий еквівалент частки позивача у праві власності на квартиру] х 100 / 1 424 601,00 грн. [Вартість квартири] = 34,29 % Оскільки, сторонами не заперечується можливість визнання частки права власності у квартирі, без необхідності сплати компенсації, тому задля збереження принципу рівності часток за позивачем необхідно визнати право власності на 34/100 ідеальні частки квартири [ADDRESS] . За відповідачкою, з урахуванням розрахунків: 1 094 573,39 грн. [Половина вартості всього майна] - 158 584,00 грн. [Вартість частки у майні відповідачки, без урахування частки у квартирі] = 935 989,30 грн. [Грошовий еквівалент частки відповідачки у праві власності на квартиру] 935 989,30 грн. [Грошовий еквівалент частки відповідачки у праві власності на квартиру] х 100 / 1 424 601,00 грн. [Вартість квартири] = 65,70 %, отже необхідно визнати право власності на 66/100 ідеальні частки квартири [ADDRESS] . Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити частково позовні вимоги. Судові витрати підлягають стягненню із сторін, відповідно до ст.141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial