Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

27 жовтня 2022 року позивач звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 360 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-4). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час машиністом конвеєру на збагачувальній фабриці №2 на ПрАТ, нею отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова та шийна, хронічне обструктивне захворювання легень, які, відповідно до акту розслідування від 19.08.2022, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 21.10.2022 вперше позивачу було встановлено 40% втрата професійної працездатності безстроково. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, поганий сон на фоні сильних больових відчуттів, постійна загальна слабкість. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані позивача. У зв`язку із захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку із загальною слібкістю, втомою, болями. З великими зусиллями виконує хатню роботу, не може тривалий час знаходитися в одній позі, у звязку з чим виникають проблеми при переїзді у транспорті. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2022 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити в суд), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали отримана 15.11.2022, що підтвердила представник відповідача у своєму клопотання (а.с.54), з позовною заявою та додатками до неї представник відповідача ознайомилася в підсистемі «Електронний суд» 28.11.2022 (а.с.35). 30.11.2022 в суд надійшли клопотання представника відповідача про витребування доказів, розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.36-52), у заволенні яких відмовлено ухвалами Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.12.2022, а також клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву (а.с.53-64), яке задоволено ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.12.2022 відповідачу подовжено строк для подачі відзиву на позов до 13.12.2022. 13.12.2022 на електронну адресу суду направлено відзив на позовну заяву з додатками (а.с.77-96 - вх№17402 від 14.12.2022) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач була попереджена про шкідливість умов праці під розписку; за роботу в шкідливих умовах позивач отримувала пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, а також їй було встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сама повинна дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження лікування, продовжувала працювати у шкідливих умовах, і жодного разу не заявляла про порушення зі сторони відповідача умов її праці. Усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач умисно тривалий час не повідомляла адміністрацію ПрАТ «Північний ГЗК» про необхідність переведення її на іншу менш шкідливу або менш важку працю, у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я, та приховувала факт хронічної хвороби під час щорічних обов`язкових медичних оглядів. І звільнилася вона за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, а не за станом здоров`я. Позивачу не встановлена група інвалідності, тому на думку представника відповідача вона не позбавлена права на працю. Також представник відповідача звертає увагу суду на окрему думку страхового експерта з охорони праці відділу профілактики страхових випадків Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції ФССУ в Дніпропетровській області Мороза М.М. - члена комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] . Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 28.06.1993 позивач працювала на ПрАТ, а саме: 28.06.1993 - прийнята за направленням з ПТУ-32 на збагачувальну фабрику №2 Північного державного гірничо-збагачувального комбінату ім.Комсомолу України машиністом конвеєра 3 розряду; 11.07.1994 - за результатом атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; Наказом від 31.10.1996 Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат змінив назву на ВАТ «Північний ГЗК»; 15.04.1999 - у зв`язку зі зміною структури управління виробництвом рудозбагачувальну фабрику №2 перетворено в рудозбагачувальну фабрику №2 управління цехів по виробництву концентрату; 09.08.1999 - переведена до дробильної фабрики №2 машиністом конвеєра 3 розрязу технологічної служби; 30.05.2001 - за результатом атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 19.07.2001 - переведена на дробильній фабриці №2 машиністом конвеєра 4 розряду, з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №1; 18.08.2002 - переведена на дробильній фабриці №2 машиністом конвеєра 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди, з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №1; 10.08.2005 - переведена на дробильній фабриці №2 машиністом конвеєра зайнятий повний робочий день в кар`єрі 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди; 30.05.2006 - за підсумками атестації робочих місць за умовами праці по даній професії встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 23.07.2010 - за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 04.04.2011 - ВАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПАТ «Північний ГЗК»; 20.07.2015 - за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 05.05.2016 - ПАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПрАТ «Північний ГЗК»; 27.09.2019 - за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 05.06.2020 - звільнений за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-14). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.08.2022р. (а.с.15-19), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В.ЛН першого-другого ступеня. Позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності з 17.10.2022 безстроково, із яких: первинно встановлено 20% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, а також повторно 10% - тр.к-2002р., згідно висновку МСЕК від 21.10.2022р., де також зазначено, що позивач потребує медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.8). В окремій думкі страхового експерта з охорони праці відділу профілактики страхових випадків Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Мороза М.М. - члена комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , зазначено, що згідно з повідомленням про професійне захворювання машиніста конвеєра ДФ №2 ПрАТ «Півн.ГЗК» [PERSON] розвиток професійних захворювань пов`язаний із впливом на організм хворої фізичного перевантаження та пилу. При цьому зазначено, що за результатами періодичних медоглядів хвора визнавалася придатною працювати за професією. Враховуючи роботу [PERSON] машиністом конвеєра виробничої дільниці дроблення руди ДФ№2 в шкідливих умовах 20 років 10 місяців, а внесені в санаторно-гігієнічну характеристику дані про параметри шкідливих виробничих факторів не підтверджуються даними атестації робочого місця 2020, член комісії Мороз М.М. вважає, що захворювання [PERSON] не пов`язані з умовами праці і цей випадок захворювання не є страховим (а.с.90зворот-91). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.08.2022 (а.с.15-19), встановлені хронічні професійні захворювання: радмкулопатія та хронічне обструктивне захворювання легень. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: важкість праці - робоча поза не зручна 26,8% часу зміни при допустимому значенні 25%; нахили корпусу, кількість за зміну перевищували на 260 і складали 360 при допустимому значенні 51-100 згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014; пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії із вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в 3,1 рази (6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3). Умови виробничого середовища та важкість праці машиніста конвеєра відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості (а.с.17,18). По встановленим хронічним професійним захворюванням позивачу висновком МСЕК первинно та безстроково визначено ступінь втрати працездатності 20% - радикулопатія та 10% - ХОЗЛ, отже в загальному заченні 30 %. Щодо втрати позивачем працездатності 10%, які були встановлені повторно за іншим захворюванням, суду не надано жодного доказу та відсутнє обґрунтування підстав, обставин, за яких була вттрачена працездатність, зазначено лише дату події 2002 рік, але не конкретизовано підставу - профзахворювання чи нещасний випадок, а також не надано первинний висновок МСЕК по даному захворюванню, що є обов`язковим. Позивач працювала в умовах впливу шкідливих факторів понад 20 років, не зважаючи на уточнення даних про параметри шкідливості виробничих факторів за результатами лабораторно-інструментальних досліджень за 2020 рік, на які посилається експерт Мороз М.М .. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками-епікризами (а.с.8,20-26) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial