Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

31.10.2022 позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей, в тому числі неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу 23.03.2011 відповідача сплачував на її користь аліменти на утримання дітей до досягнення старшою дитиною повноліття - [INFO] , відколи припинив виплати по аліментах, незважаючи на те, що син неповнолітній та потребує допомоги. Повідомила, що син [PERSON] є дитиною-інвалідом та потребує особливих умов утримання, специфіка захворювання потребує спеціального харчування, постійного контролю за станом здоров`я, проведення клінічних обстежень та аналізів, на що потрібні гроші, які відповідач вже тривалий час не надає. Забезпечити дитину всім необхідним позивачка самостійно не в змозі, тому вважає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 15.11.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але згідно довідки Укрпошти відправлення повернуто до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. У відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст. 279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2006 Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №05. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.03.2011 у справі №2006/2-125/11 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.11.1998 Валківським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис №79. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 12.08.2016 УПСЗН Валківської РДА, [PERSON] є законним представником дитини-інваліда віком до 18 років - [PERSON] , [INFO] . Зі змісту висновку КНП Міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр - центр рідкісних (орфанних) захворювань ХОР від 02.04.2019, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: муковісцидоз, змішана форма, з панкреатичною недостатністю. Рекомендовано спеціальне харчування. Захворювання має неухильно прогресуючий перебіг. Хворий є інвалідом дитинства за спадковим генним захворюванням, потребує догляду та безперервної, комплексної, пожиттєвої терапії. Згідно довідки про склад сім`ї №03.03-50/172 від 21.10.2022, позивачка проживає разом із сином [PERSON] , який перебуває на її утриманні. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини становить 1/4 частину, на двох дітей - 1/3 частини, на трьох і більше дітей - 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. У відповідності до ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі. Надані позивачкою докази свідчать, що неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю. Враховуючи стан здоров`я дитини, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язок обох батьків утримувати дитину, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відносно якої відповідач має батьківські зобов`язання, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, що не позбавляє сторони звернутися до суду в подальшому щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів. З огляду на викладене,

Outcome: approved