Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування поданого позову зазначила, що 02.06.2002 між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області. Одночасно зі зверненням до суду із позовом про стягнення аліментів вона ініціювала розірвання шлюбу шляхом подання позовної заяви до суду. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, однак коштів, які він надає на утримання сина позивачці катастрофічно не вистачає для належного його матеріального забезпечення, тому вважає за доцільне визначити у судовому порядку фіксований розмір аліментів. Вказане питання вона намагалась вирішити позасудовим шляхом, однак відповідач її звернення ігнорує та уникає визначення порядку сплати аліментів батьком, що стало підставою звернення до суду. Наразі [PERSON] самостійно утримує сина, оплачує його лікування, відвідування репетиторів, збалансоване харчування, самостійно оплачує комунальні послуги, страхові платежі за укладеним договором страхування. Розмір заробітної плати [PERSON] позивачці невідомий, проте він працевлаштований офіційно та має можливість сплачувати аліменти у розмірі, що забезпечує всебічний розвиток дитини. Також їй відомо, що у відповідача у власності є майно, а саме автомобіль марки DAEWOO LANOS та земельна ділянка у Черкаській області. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень щомісячно, що дорівнює не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до повноліття дитини. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.09.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників. Учасники скористались своїм правом подання суду заяв по суті справи та подали суду відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення, у яких зазначили наступне. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позов, яким позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо стягнення із нього аліментів у розмірі ј частки від його щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У обґрунтування поданого відзиву зазначив, що він з 01.09.2021 перебуває на посаді директора з розвитку ТОВ «Конкордія» з посадовим окладом 6500 грн. в місяць. Розмір фактично отриманої заробітної плати доводиться довідками про доходи. Також він має на утриманні непрацездатних та важкохворих батьків, а саме батька [PERSON] , який має онкологічне захворювання, та матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою. Розмір пенсії, яку одержують батьки, не дозволяє їм купувати продукти харчування та необхідні ліки, проходити необхідні медичні обстеження, тому він несе додаткові фінансові витрати на їх утримання. Також [PERSON] визнав, що є власником автомобіля DAEWOO LANOS, 2007 року виробництва, ринкова вартість якого наразі становить за його підрахунками 950 доларів США. Має земельну ділянку площею 2 га, яка розташована у селі Погорільці Чигиринського району Черкаської області. Іншого рухомого або нерухомого майна відповідач не має. У грудні 2021 року у ТОВ «Конкордія» отримав поворотну фінансову допомогу у розмірі 70\~000 грн. За рахунок цієї фінансової допомоги, а також систематичних кредитів у АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] він забезпечує свої базові потреби, допомагає сину, дружині та батькам. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що у відповідача [PERSON] є молодший працездатний брат, який також має можливість допомагати батькам та нести фінансові витрати на їх утримання. Щодо лікування батька відповідача [PERSON] зазначила також, що для онкохворих наявні спеціальні державні програми, що дозволяють отримувати медикаменти безкоштовно. Крім того, батьки відповідача мають власні земельні паї, які дають їм додаткові прибутки для забезпечення себе всім необхідним. У свою чергу за наявною у позивачки інформацією [PERSON] за останній рік погасив заборгованість за власною кредитною карткою, яка становила близько 100\~000 грн., тому вважає, що він має додаткові прибутки, які приховує. У наданому суду запереченні відповідач [PERSON] додатково зазначив, що додатковий прибуток батьків від здачі в оренду земельних ділянок становить лише 12\~000 грн. у рік з обох земельних ділянок, натомість фактичні витрати батьків без урахування мінімального лікуванняскладають 114\~000 грн. у рік. Усі діагностичні процедури та здача аналізів може бути лише на платній основі, у свою чергу витрати на мінімальне лікування батька становить не менше 67\~000 грн. На обґрунтування наведеного у запереченні відповідач навів відповідні власні розрахунки. Щодо погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за картковим рахунком відповідач зазначив, що сума заборгованості становила не 100\~000 грн., а 70\~000 грн. Цей кредит він отримав для забезпечення родини всім необхідним. Тому для мінімізації витрат по погашенню заборгованості відповідач отримав поворотну фінансову допомогу у ТОВ «Конкордія», відповідно погашення грошових зобов`язань мало місце не за рахунок додаткових доходів, а за рахунок позики від роботодавця. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Цієр Р.М. позов підтримала та просила суд його задовольнити. Суду додатково пояснила, що спільна дитина сторін по справі наразі проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні, відповідно відповідач зобов`язаний приймати участь у його утриманні. Натомість останнім часом він надає грошові кошти не у достатньому обсязі. При зверненні до суду позивачка визначила розмір аліментів, яких буде достатньо для забезпечення дитини всім необхідним, виходячи із наступного. Зокрема вона порахувала середній розмір всіх витрат, які наразі несе щомісячно, і вказану суму розподілила на двох осіб, оскільки батьки зобов`язані у рівних частках приймати участь в утриманні дитини. Таким чином визначила розмір аліментів у сумі 7\~000 грн. в місяць. У подальшому вона погоджується звітуватися за кожну витрачену гривню. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, підтримав поданий ним відзив і заперечення та зазначив, що наразі дружина із дитиною проживають неподалік від нього на сусідній вулиці у місті Києві, із сином він іноді спілкується та по можливості допомагає йому фінансово. Він не заперечує, що має обов`язок приймати участь в утриманні спільного сина. І так було раніше протягом тривалого часу, вони дійсно спільно із дружиною несли всі витрати на забезпечення сина у рівних частках, натомість зараз у нього суттєво знизився розмір доходів, тому він не має можливості сплачувати аліменти у сумі 7\~000 грн. через скрутне фінансове становище, яке обумовлено суттєвим зниженням рівня його доходів у зв`язку із запровадженням воєнного стану. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини між сторонами виникли з питань виконання батьками обов`язку утримувати дитину та способів виконання цього обов`язку, у зв`язку із чим до їх правового регулювання підлягають застосуванню норми Глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що регламентовано частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Також законодавець у частині п`ятій вказаної статті визначив, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього таких витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З долучених сторонами до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що 02.06.2002 між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 28 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області зроблено відповідний актовий запис за № 17 (а.с. 8). Під час розгляду справи судом сторони визнали, що спільна неповнолітня дитина наразі проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному грошовому утриманні. Відповідач [PERSON] приймає участь в утриманні дитини по мірі своїх фінансових можливостей, відповідно між батьками відсутня згода щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати дитини та розміру аліментів. З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 01 к/2021 від 01.09.2021 прийняти на постійну роботу з 02.09.2021 на посаду директора з розвитку ТОВ «Конкордія» (код ЄДРПОУ 13678330, місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 55). Отримані за основним місцем роботи доходи відповідачем доведені суду довідками про доходи від 24.10.2022 за № 1д/10/22 та від 25.10.2022 за № 2д/10/22 (а.с. 74-76). Загальна сума фактично отриманого доходу відповідачем за період з 02.09.2021 по 31.12.2021, тобто без урахування податків та зборів, становить 34\~377,16 грн., та за період з 01.01.2022 по 30.09.2022 становить 58\~765,00 грн. Відповідно загальний розмір доходів, отриманий за один рік роботи на ТОВ «Конкордія» складає 93142,16 грн. У свою чергу середня заробітна плата відповідача за останні 12 місяців складає 7\~761,85 грн. (93\~142,16 грн. / 12 міс. = 7\~761,85 грн.). Наявність у відповідача інших доходів суду не доведена належними та допустимими доказами, у свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що регламентовано ч. 6 ст. 81 ЦПК України. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що цілком обґрунтованим за таких обставин могло бути вирішення судом питання про стягнення аліментів із відповідача відповідно до вимог ст. 183 СК України у частці від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , і у випадку вибору позивачкою такого способу виконання відповідачем обов`язку утримувати спільну дитину під час виконання такого рішення підлягали б урахуванню всі можливі додаткові доходи відповідача, та автоматично була б збільшена сума щомісячних платежі у випадку збільшення його заробітної плати. Натомість вибір способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину у випадку відсутності домовленості між батьками є виключним правом стягувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України), у свою чергу відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд зобов`язаний провести розгляд справи у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що під час розгляду вказаного спору відсутні підстави для відхилення обраного позивачкою [PERSON] способу стягнення аліментів. Аналізуючи заявлений до стягнення розмір аліментів у сумі 7\~000 грн. щомісячно суд враховує, що під час розгляду справи позивачкою та її представниками не були доведені обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів. Надані суду копії квитанцій не спростовують таких висновків суду, оскільки під час їх дослідження не було встановлено безпосереднє цільове призначення таких платежів, кожен із них мав призначення: "Переказ власних коштів". Відповідно із наданої сукупності квитанцій визначити дійсне цільове призначення таких платежів, їх обов`язковість, періодичність, необхідність для забезпечення дитини певними товарами та/або послугами, нагальну потребу дитини в отриманні саме цих послуг та їх вплив на гармонійний розвиток дитини та загальний розмір необхідних щомісячних витрат на дитину суд позбавлений можливості. Обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів у частині необхідності забезпечення сина "кишеньковими грошима" суд оцінює критично, оскільки їх вплив на розвиток дитини під час розгляду справи не встановлено. Законодавцем регламентовано, що для визначення мінімального гарантованого або ж мінімального рекомендованого розміру аліментів урахуванню підлягає величина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01.12.2022 установлено прожитковий мінімум на дитину віком від6 до 18 років у розмірі 2\~833 грн. (ст. 7 Закону), що наразі є мінімальним рекомендованим розміром аліментів. За таких обставин мінімальний гарантований державою розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років наразі становить 1\~416,50 грн. (2\~833 грн. х 50 % / 100 % = 1\~416,50 грн.). При визначенні розміру аліментів суд ураховує фактичне часткове визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, який не заперечував щодо стягнення з нього ј частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, що виходячи із його середньомісячної заробітної плати за основним місцем роботи становить 1\~940,46 грн. (7\~761,85 грн. х ј = 1\~940,46 грн.), та відповідно 1\~509,38 грн. з останньої отриманої ним заробітної плати (6\~037,50 грн. х ј = 1\~509,38 грн.). Безумовно, стягнення аліментів у мінімальному гарантованому розмірі щомісячно, з урахуванням наявних реалій сьогодення, не може бути оцінено судом як достатнє забезпечення всіх потреб дитини, тому, виходячи із встановленого під час судового розгляду майнового стану та рзміру доходів [PERSON] , суд приходить до переконання про необхідність стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~000 грн. щомісячно. Також суд звертає увагу, що твердження позивачки в частині необхідності оплати витрат на послуги репетиторів та придбання медикаментів можуть бути підставою для стягнення додаткових витрат та дитину, які можуть бути обумовлені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), відповідно твердження позивачки щодо визначення бажаного розміру аліментів з урахуванням у тому числі цих витрат суд не бере до уваги, оскільки наявність таких витрат не входить до предмета доказування у даній справі. Крім того, суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про наявність у нього на утриманні непрацездатних батьків та наявною потребою у зв`язку із цим у постійних витратах, оскільки такі обставини не доведені суду належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Обов`язок доказування законодавцем покладено на сторони, зокрема частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, обов`язок сторони доведення обставин, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень є складовою принципу змагальності, що відповідає вимогам ст. 12 ЦПК України. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій несе кожна із сторін, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягають також витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 грн., який визначений судом відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та п. 1.1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 цього Закону позивач при зверненні до суду від його сплати була звільнена. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial