Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що вони зареєстровані та проживають у квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрована також відповідач. Разом з тим, відповідач не проживає за місцем реєстрації з моменту народження з 21.01.1998 року понад 20 років, крім того вона жодного разу не оплачувала комунальні послуги та не несла інші витрати, пов`язані з утриманням квартири в належному стані. Відповідач квартирою не користується з 1998 року, її особистих речей у квартирі немає, тягар утримання нерухомого майна відповідач не несе, комунальні платежі не сплачує. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Даний факт підтверджується відповіддю від 31.08.2017 року та витягом з реєстру про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 28.09.2020 року. Згідно із відповіддю від 31.08.2017 року та витягом з реєстру про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 28.09.2020 року [PERSON] , починаючи з 17.02.2005 року по теперішній час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Також позивачами надано Акти довідки про непроживання №420 від 23.11.2020р., №421 від 26.11.2020р., №426 від 01.12.2020р., з яких вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1998 року. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, згідно статті 72 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 78 Житлового кодексу України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад двадцять років, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення. З огляду на те, що обставини, на які посилалися позивачі, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судового збору здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved