Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

22 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 05 листопада 2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після чого їх малолітній син залишився проживати з нею та перебуває на її повному утриманні. В подальшому невизначення місця проживання дитини стало призводити до конфліктів між нею та відповідачем, що негативно впливає на виховання дитини та реалізацію її прав та інтересів. Посилаючись на те, що для дитини забезпечені усі належні умови для проживання, виховання, фізичного і духовного розвитку, просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з нею. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, в якій зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Представник третьої особи виконавчого комітету Чорноморської сільської ради ОТГ також надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Відповідач та представник третьої особи служби у справах дітей Центрального району Миколаївської міської ради про причини своєї неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2011 року, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача, згідно з дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 лютого 2013 року (а.с. 7). Статтями 141, 155 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вказаний вище принцип 6 Декларації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Позивачка з огляду на її житлово-побутові умови, які є задовільними, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 25 липня 2022 року (а.с. 8) та матеріальний стан має можливість забезпечити належні умови для нормального утримання, догляду та виховання сина. Викладені вище обставини встановлені висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради за вих. №4545/02.01-22/06/14/22 від 16 грудня 2022 року, яким визнано доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,із матір`ю [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дитини (а.с. 56-57). Таким чином, враховуючи, що за місцем проживання матері створено всі необхідні умови для проживання дитини; позивачка [PERSON] здійснює її матеріальне забезпечення, сприяє повному і гармонійному розвитку, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. Разом із тим, суд зазначає, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання її з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, турботи відносно нього та участі в його вихованні і може реалізувати свої права шляхом встановлення часу спілкування за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Проаналізувавши викладене вище, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми закону, суд дійшов висновку, що для того, щоб забезпечити малолітньому [PERSON] необхідне виховання, повноцінний розвиток, слід визначити його місце проживання разом із матір`ю. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням представника останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved