Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Органи опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького у листопаді 2020 року звернулись до суду з позовом позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина, [PERSON] , [INFO] . При цьому, дитину [PERSON] [INFO] , передати на опікування органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького; стягнути з [PERSON] [INFO] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] [INFO] , до його повноліття, тобто до [INFO] та зобов`язати відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , за місцем реєстрації проживання його матері [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що матір`ю дитини, [PERSON] [INFO] , є [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.12.2019 року мати [PERSON] залишила [PERSON] в Комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради». Дитина, [PERSON] [INFO] , має статус позбавленої батьківського піклування, влаштований до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради», виховується в закладі та перебуває на повному державному утриманні. За час перебування [PERSON] у закладі мати дитини його не навідувала, письмових запитів на адресу закладу не надсилала, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. З моменту виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, мати не зверталась до Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького щодо своєї дитини, питання про повернення сина не порушувала. Згідно з висновком від 16.09.2020 року № 4592/49-05-24 затвердженого рішенням Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 27.10.2020 року № 562, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно [PERSON] [INFO] . Крім того позивач зазначає, що оскільки місце проживання дитини не зареєстровано за місцем проживання його матері [PERSON] , дитина втрачає право користування житловим приміщенням у якому зареєстрована та має право користування їх мати. Зазначені обставини свідчать про порушення житлових та майнових прав дитини, позбавленої батьківського піклування. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а.с.25). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.63). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 25347 від 07.07.2021 року; вх. № 22306 від 10.06.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 68-69). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 78, 87, 97), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавала. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві та за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 020061/1 про реєстрацію місця проживання, а.с. 24 на звороті). Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» в судове засідання не з`явилась, представником третьої особи подані до суду клопотання (вх. № 25346 від 07.07.2021 року; вх. № 44427 від 13.12.2021 року; вх. № 7940 від 10.03.2022 року; вх. № 35862 від 08.12.2022 року) про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.70-71; 79; 88; 100-101). Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судове засідання не з`явилась, представником третьої особи подані до суду клопотання (вх. № 30973 від 26.08.2021 року; вх. № 2947 від 26.01.2022 року; вх. № 29938 від 25.10.2022 року) про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.74; 85; 99). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24 грудня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області батьками [PERSON] [INFO] є : [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відомості про батька дитини [PERSON] [INFO] внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за № 00025062621 від 24.12.2019 року (а.с. 7). Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.12.2019 року, за яким 31 грудня 2019 року о 10.00 годині була виявлена дитина [PERSON] , яка покинута матір`ю в Комунальному закладі «Кіровоградський обласний центр матері та дитини» Кіровоградської обласної ради (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького № 52 від 28 січня 2020 року вирішено надати статус дитини позбавленої батьківського піклування, [PERSON] [INFO] (а.с.10). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького № 56 від 28.01.2020 року [PERSON] [INFO] влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а.с.11). Згідно актів про невідвідування дитини батьками та рідними № 30 від 03.08.2020 року та № 31 від 03.09.2021 року складеними Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» встановлено, що за час перебування [PERSON] у закладі батьки та рідні хлопчиком не цікавились, не відвідували, письмових запитів на адресу закладу не надходило, перебуває на повному державному забезпеченні (а.с.12-13). Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» направлено на адресу Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького лист від 03.08.2020 року за вих. № 336 в якому повідомлено, що [PERSON] влаштований до закладу згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.12.2019 року. Матеріальної допомоги мати на утримання дитини не надає (а.с.14). За висновком органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького № 4582/49-05-24 від 16.09.2020 року з моменту виявлення дитини, яка залишились без батьківського піклування, [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] не зверталась до Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, щодо своєї дитини, питання про повернення її сина не порушувала. Зазначені фактори як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, винну поведінку матері та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. А відтак орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09.09.2020 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно [PERSON] [INFO] (а.с. 19-20). Відповідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Згідно частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина перша стаття 152 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом статей 151, 163 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складової нормального виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. При розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі, протягом тривалого часу не займається вихованням своєї дитини, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про здоров`я дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне, позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно [PERSON] [INFO] . Дитину, [PERSON] [INFO] , передати на опікування органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького. Крім того, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину не залежить від віку батьків. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітнього сина, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, оскільки інших доказів суду не надано. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованою та законною. При цьому суд звертає увагу позивача, звертаючись до суду з позовом, останній просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] [INFO] до його повноліття, тобто до [INFO] . Однак оскільки [PERSON] згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24 грудня 2019 року, народився [INFO] , а відтак стягнення аліментів необхідно проводити до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] . Згідно статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , за місцем реєстрації проживання його матері [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відділ реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького в даній справі має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору і залучено до участі у справі за клопотання позивача. Участь третіх осіб у цивільній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо чи опосередковано стосується прав та інтересів інших осіб. Тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, водночас суд під час розгляду справи не вирішує питання про права або обов`язки третіх осіб. Отже, оскільки Відділ реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького не є стороною у справі, відтак не може бути зобов`язаний судом вчиняти будь-які дії і тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: partial