Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно з останніх на його користь заборгованість за кредитним договором від 10.07.2013 № 0861809201 в сумі 133795,76 грн., посилаючись на невиконання боржником та поручителем договірних зобов`язань. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їхній сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 10.07.2013 між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861809201 на споживчі потреби, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 100000 грн. Ухвалою суду від 27.01.2021 року було замінено позивача правонаступником на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Відповідно до п.2.1.1. кредитного договору процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01 % річних та включається в суму щомісячного платежу. Згідно з п.2.1.2. кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 2400 грн., що розраховується як 2,4 % відсотків від суми кредиту вказаного в п.2.1. цього договору та включається в суму щомісячного платежу. Також, 10.07.2013, в якості забезпечення виконання кредитного договору позичальником, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 161809 від 10.07.2013, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором за належне виконання боржником, зобов`язань, що випливають (та/або) випливатимуть з кредитного договору. Згідно з п. 1.2. договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Як встановлено ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто належним виконанням зобов`язання збоку відповідача є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника з виконання ним свого обов`язку (ст. 553 ЦК України). Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Положеннями ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконанні обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо, ч. 2 зазначеної статті визначено, що солідарні боржника залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Оскільки позичальник у встановленому кредитним договором порядку та строки, кредит та нараховані за користування ним проценти не сплатив, станом на 14.03.2016 загальна сума заборгованості за кредитним договором, складає 133795,769 грн., з яких: 48339,76 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 31664,42 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 0,57 грн. - строкова заборгованість по відсоткам; 21,58 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 2400 грн. - строкова комісія за обслуговування кредиту; 45420 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 5950 грн. - штраф. Згідно з договором поруки [PERSON] , як поручитель, відповідає перед позивачем як солідарний боржник за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Відтак, вказаними договорами визначено повну солідарну відповідальність відповідачів і заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з нього у солідарному порядку. За правилами ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2006,94 грн.

Outcome: approved