Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача гарантійний платіж у сумі 15 000,00 грн. та судові витрати у справі у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення та майна № 1 (далі - Договір). Предметом договору є зобов`язання орендодавця передати орендарю у строкове платне користування (оренду) квартиру, загальною площею 40 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , (далі - приміщення). Пунктом 6.8 Договору передбачено, що розмір орендної плати за користування приміщенням становить 15 000,00 грн, що еквівалентно 560 дол. США. Вказану орендну плату щомісячно позивач сплачувала шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. Позивачем також у повному об`ємі виконано умови пункту 6.8 Договору щодо сплати гарантійного платежу в розмірі 15 000,00 грн. Вказаним пунктом Договору передбачено, що гарантійна сума може бути повернена орендодавцем орендарю на умові повернення приміщення та майна в цілісному та неушкодженому стані, впродовж одного тижня. У розумінні ст.ст. 546, 572, 573, 574 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) даний гарантійний платіж за своєю суттю є способом забезпечення вимог, які можуть виникнути у майбутньому. Договір був припинений сторонами у результаті дострокового розірвання за взаємною згодою сторін відповідно до пункту 7.5 Договору. Позивач повернула приміщення у цілісному та неушкодженому стані, проте відповідач не виконала свого зобов`язання, встановленого пунктом 6.8 Договору, щодо повернення гарантійної суми у розмірі 15 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення гарантійного платежу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення гарантійного платежу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення гарантійного платежу та призначено судове засідання для розгляду справи на 09.09.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року відкладено розгляд справи на 10.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року відкладено розгляд справи на 10.12.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2021 року відкладено розгляд справи на 03.02.2022 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному судове засідання, призначене на 03.02.2022 року, знято з розгляду та призначено на 11.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2022 року відкладено розгляд справи на 19.09.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2022 року відкладено розгляд справи на 14.12.2022 року. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 26.08.2021 року, відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути із позивача на користь відповідача суму судових витрат. Відзив обґрунтований тим, що позивач не виконала умов Договору щодо одностороннього розірвання Договору, визначених пунктом 7.5.1, а саме, не здійснила обов`язкове письмове повідомлення орендодавця за один місяць до моменту розірвання Договору. Натомість, мало місце дострокове залишення приміщення позивачем (пункт 6.9), яке позбавляє позивача права на повернення гарантійної залогової суми. У грудні 2021 року від представника позивача - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає про те, що позивачем на адресу відповідача за один місяць до моменту розірвання Договору направлялося повідомлення про наміри розірвати Договір, що підтверджується описом вкладення та накладеною. Позивачем було ініційовано скласти акт приймання-передачі приміщення, проте цей лист відповідачем був проігнорований. У січні 2022 року від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що позивач достроково залишила приміщення, що підтверджується тим, що відповідачем 20.11.2019 року укладено договір оренди того ж самого Приміщення з іншим орендарем. Позивач ухилилася від підписання акта прийому-передачі приміщення. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник відповідача подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі відповідача та її представника, позовні вимоги заперечує, просить відмовити у їх задоволені. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 16.04.2019 року [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) уклали договір оренди житлового приміщення та майна № 1, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендареві, а орендар зобов`язався прийняти у тимчасове строкове платне користування (оренду) житлове приміщення, квартиру, загальною площею 40 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 16.04.2019 року між сторонами складено акт прийому-передачі житлового приміщення, у якому зазначено про те, що об`єкт та майно передані орендарю в справному та належному для користування стані. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 810, 811 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. У пункті 6.1 Договору сторони передбачили, що розмір орендної плати за користування Приміщенням становить 15 000,00 грн., що еквівалентно 560 дол. США. Пунктом 6.8 Договору встановлено, що при підписанні цього Договору орендар сплачує авансом орендну плату за перший місяць проживання, а також гарантійну суму, розмір якої складає місячна орендна плата. Гарантійна сума може бути повернена орендодавцем орендарю на умові повернення приміщення та майна в цілісному та неушкодженому стані, впродовж одного тижня. Гарантійна сума можу бути використана орендодавцем у випадку пошкодження приміщення та/або майна для його усунення. Гарантійна залогова сума не повертається, якщо Орендар достроково, згідно з умов цього договору, залишає приміщення (пункт 6.9 Договору). Згідно з пунктом 7.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 15.04.2020 року, а в частині взаємних розрахунків та відповідальності сторін до повного виконання умов цього договору. Відповідно до пункту 7.5 Договору цей договір припиняється у випадках: закінчення строку, на який його було укладено; дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін; відмови від договору; в інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Договір може бути розірваний за ініціативою будь-якої сторони із обов`язковим письмовим повідомленням іншої сторони за один місяць до моменту розірвання (пункт 7.5.1 Договору). Орендар вважається належним чином повідомлений Орендодавцем з усіх питань, що стосуються умов цього договору, в разі направлення відповідного повідомлення орендарю за допомогою поштового або електронного зв`язку на поштову або електрону адресу орендаря, зазначену в договорі або на адресу, за якою розташоване приміщення (пункт 7.7 Договору). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, між сторонами існували договірні правовідносини з приводу оренди квартири, врегульовані договором оренди від 16.04.2019 року. У зазначеному Договорі передбачено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату та сплатити гарантійний платіж. В той же час, умовами договору передбачені умови для його розірвання. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що Договір був припинений за взаємною згодою сторін відповідно до пункту 7.5, а також про те, що позивачем на адресу відповідача за один місяць до моменту розірвання Договору направлялося повідомлення про наміри розірвати Договір, що підтверджується описом вкладення та накладеною. Разом з цим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що позивач належним чином повідомила відповідача про розірвання Договору у порядку, встановленому пунктами 7.5.1, 7.7 Договору. Надана позивачем копія опису вкладення до цінного листа сама по собі не може бути належним доказом, який б підтверджував факт направлення відповідачу повідомлення про розірвання Договору, оскільки із неї не можливо встановити зміст листа. При цьому, позивачем не надано оригіналу опису вкладення до цінного листа, тоді як із наявної у матеріалах копії вбачається, що рукописний напис у графі «Найменування вкладення» зроблений на відсканованому документі, а тому такий доказ не може вважатися допустимим. Доводи про те, що позивач особисто повідомила відповідача про розірвання Договору не мають належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, а також не визнається як дійсна обставина стороною відповідача. Таким чином, враховуючи викладене, позивач не довела обставини, на які вона посилається у позовній заяві щодо підстав розірвання Договору та у зв`язку з цим, відсутні підстави для повернення сплачених нею грошових коштів відповідно до вимог пункту 6.9 Договору. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що Договір був дійсним, позивач не заявляла вимог про його розірвання та не надала доказів наявності підстав для такого розірвання, тому вимоги позивача про повернення гарантійного платежу задоволенню не підлягають. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору та витрат на оплату правничої допомоги відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed