Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі\~-\~позивач)\~звернувся до\~Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. \~ \~Обґрунтовуючи позовні\~вимоги,\~позивач посилається\~на те,\~що 28.09.2013року\~ між\~сторонами було\~зареєстровано шлюб\~Виконавчим комітетом\~Нечаянської сільської\~ради Миколаївського\~району Миколаївської\~області.\~Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося\~через не\~розуміння та\~не повагу\~один до\~одного,\~діаметрально протилежні\~погляди на\~шлюб та\~сім`ю,\~втрату почуття\~поваги та\~любові, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] .Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. Відповідач у встановлений судом строк через свого представника адвоката Поповську О.М. надала суду відзив на позов, в якому просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб з позивачем. Також у відзиві відповідач зазначає, що вона не згодна з мотивами розірвання шлюбу, зазначеними позивачем, оскільки їх сімейні відносини з позивачем припинено з 13.03.2022року. У зв`язку із військовою агресією РФ проти України позивач вивіз їх із сином до Молдовського кордону. До цього часу їх відносини були тісними та гармонійними,вони мали спільний бюджет та вели спільний побут. Причиною категоричного заперечення позивача проти відновлення сімейних стосунків і примирення з відповідачем є не сварки і різні погляди на життя,а розлука на тривалий час та подружня зрада позивача [PERSON] із іншою жінкою. Ухвалою суду від 05.10.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~Коренко Т.В.\~не з`явилися,при цьому представником позивача подано суду заяву про розгляд справи без їх участі, стосовно позовних вимог зазначила,що підтримують в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] \~та її\~представник адвокат\~Поповська О.М.\~не з`явилися,\~\~при цьому\~22.12.2022 року\~від представника\~відповідача надійшов\~до суду\~відзив,\~в якому\~вона просить\~розірвати шлюб\~із позивачем.\~ Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2013року у Виконавчому комітеті Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Сторони проживали однією сім`єю, проте як зазначає позивач, вони як подружжя не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейні відносини відсутні. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. \~Згідно з положеннями ст. 52 СК України дружина та чоловік мають рівне право на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку. \~Статтею 54 СК України встановлено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов`язки в сім`ї. \~ Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї. \~ \~Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. \~ Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім`ї вчинені за згодою другого з подружжя. \~ \~Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. \~ Згідно з положеннями ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. \~ Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до\~\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. \~ \~ \~ \~Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також того, що позов задоволений повністю, відповідач визнала позов у повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 496,20грн, тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем під час подання позову, а також інші 50 відсотків, тобто 496,20 грн повернення позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved