Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся 01.11.2021 до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, третя особа: Військова частина [NUMBER] та просить: - визнати протиправними дії КЕВ м. Одеса щодо не погодження прийнятого об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] рішення (витяг з протоколу №3 від 258.02.2019) стосовно взяття капітана 2 рангу [PERSON] на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням; - зобов`язати КЕВ м. Одеси погодити зарахування [PERSON] та членів його сім`ї на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.05.2019 позивача було зараховано на квартирний облік, як особу, що потребує поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням при військовій частині [NUMBER] . Протоколом засідання об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] №3 від 28.02.2019 позивача зараховано на квартирний облік, втім КЕВ м. Одеса відповіддю від 29.09.2021 не погодили прийняте рішення стосовно взяття позивача на квартирний облік. З таким рішенням позивач не погоджується. Вказує, що квартира, якою він був забезпечений під час проходження військової служби в Хмельницькому гарнізоні ВСП була залишена старшій доньці [PERSON] . З 12.05.2015 по теперішній час позивач проходить військову службу у місті Одесі та відношення до квартири в м. Хмельницьку немає. На разі позивач та його малолітня донька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що є приміщенням пристосованим для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей. Змоги їздити з [ADDRESS] для проходження військової служби позивач немає, адже відстань далека та витрати на дорогу будуть складати багато. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.12.2021. У зв`язку з відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідача та третьої особи розгляд справи у підготовчому засіданні 08.12.2021 було відкладено на 02.02.2022. До суду 13.12.2022 надійшов відзив Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, згідно якого заперечують що позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] був забезпечений житловою площею за рахунок Міністерства оборони України за адресою: [ADDRESS] . Житлові приміщення для постійного проживання надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби. Отже, [PERSON] , реалізував право на отримання постійного житла у власність та не може бути зарахований на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Позивачу може бути надано виключно службове приміщення на час проходження військової служби або за його відсутності грошова компенсація за найм житлового приміщення за новим місцем проходження військової служби. У підготовчому засіданні 02.02.2022 було задоволено заяву представника позивача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 23.03.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 23.03.2022 розгляд справи відкладено 10.05.2022. У зв`язку з неотримання позивачем відзив підготовче засідання 10.05.2022 було відкладено на 23.06.2022. До суду 23.06.2022 надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] згідно якої вказує, що позивач тривалий час проживає в м. Одесі, де квартирою не забезпечений, він та його малолітня донька потребують поліпшення житлових умов. У підготовчому засіданні 23.06.2022 було прийнято відповідь на відзив, з метою підготовки заперечень розгляд справи відкладено на 11.08.2022. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 11.08.2022 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27.10.2022. У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи у судове засідання 27.10.2022 розгляд справи відкладено на 08.12.2022. У судовому засіданні 08.12.2022 представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, адже квартира в м. Хмельницькому передана по ордеру старшій доньці позивача, він в ордері не значиться. Представник КЕВ м. Одеса Негода Л.М. заперечувала проти позову, адже квартира за рахунок Міністерства оборони надається один раз, при зміні місця проживання позивачу може бути надано гуртожиток. Представник Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про час дату та місце судового розгляду третя особа повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 квітня 2019 [PERSON] документований посвідченням серії [NUMBER] , згідно якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.12). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18), [PERSON] , [INFO] (а.с.19), [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно довідки начальника КЕВ м. Хмельницького №79 від 20.11.2013, [PERSON] під час проходження служби в Хмельницькому зональному відділі Військової служби правопорядку в період з 02.04.2005 по 12.08.2009 на квартирному обліку, а також у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. Житлом за рахунок Міністерства оборони України забезпечувався: [ADDRESS] , 2-х кімнатна квартира житловою площею 31,8 кв.м. на склад сім`ї 3 особи (а.с.13). КЕВ м. Хмельницький підтвердив видачу довідки №79 від 20.11.2013 підтвердженням №285 від 13.10.2021 (а.с.14). КЕВ м. Хмельницький довідкою №051024 від 02.12.2013 року посвідчив, що [PERSON] утримувану 2-х кімнатну квартиру у [ADDRESS] залишив повнолітній доньці [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту надання адміністративних послуг, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Т4-14843 ф/л від 31.01.2019 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Довідкою №154/113/5/318 від 04.02.2021 Кадровий центр Військово-морських сил Збройних сил України підтвердив, що на утриманні [PERSON] знаходиться донька [PERSON] (а.с.23). Житлова комісія Військової частини [NUMBER] зняла підполковника [PERSON] з обліку у зв`язку з переведенням позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (а.с.32) Комісія у складі трьох капітанів військової частини [NUMBER] перевірила житлові умови військовослужбовця військової частини [NUMBER] підполковника [PERSON] на посаді начальника воєнно-наукової групи штабу Командування Військово-Морських Сил ЗС України, що мешкає у [ADDRESS] та зроби ла висновок, що офіцер потребує поліпшення житлових умов згідно п.4,5 ст. 34 Житлового кодексу , у зв`язку з тим, що проживає в приміщенні пристосованому для проживання військовослужбовців та членів їх сімей, що належить МО України за адресою: [ADDRESS] , та надання житла на склад сім`ї 2 особи (а.с.25). Об`єднана житлова комісія військової частини [NUMBER] на засіданні прийняла рішення: зарахувати на облік для поліпшення житлових умов шляхом забезпеченням службовим житловим приміщенням капітана 2 рангу [PERSON] (а.с.28). КЕВ м. Одеси листом №3597 від 29.09.2021 не погодила прийняте рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] (витяг з протоколу №3 від 28.02.2019) стосовно взяття капітана 2 рангу [PERSON] на облік, який потребує поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням, оскільки [PERSON] був забезпечений житловою площею за адресою: [ADDRESS] , яку залишив повнолітній доньці [PERSON] (а.с.26). Згідно довідки Київської районної адміністрації Одеської міської ради №3119/70 від 15.09.2021, [PERSON] перебуває квартирному обліку при Київській районній адміністрації Одеської міської ради в загальній та пільговій, з правом першочергового надання житлової площі як учасника бойових дій в АТО черзі, складом сім`ї 2 особи: він та донька [PERSON] (а.с.24). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Частинами першою та другою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, зазначеній категорії осіб надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснена у такі способи: безпосередньо надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік та внесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Пунктом 8 Розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, визначено, що військовослужбовці, які прибули до нового місця служби та забезпечені в іншій місцевості постійним житлом за рахунок Міноборони, де залишилися проживати члени їх сімей, можуть бути забезпечені житловою площею у гуртожитку або отримувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за новим місцем проходження військової служби у разі, якщо вони не мають житла для постійного проживання у цьому населеному пункті. Такі військовослужбовці забезпечуються жилою площею у гуртожитку або отримують компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення на одну особу. Відтак, [PERSON] був забезпечений житлом за рахунок Міністерства оборони України в [ADDRESS] , 2-х кімнатна квартира житловою площею 31,8 кв.м. на склад сім`ї 3 особи. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що за рахунок Міністерства оборони військовослужбовці забезпечуються житлом одноразово. Представник позивача не погоджуючись з такими доводами жодного правового обґрунтування не надав. Зазначення про неможливість користування житлом в м. Хмельницькому у зв`язку з проходженням військової служби в м. Одесі не спростовують такі висновки суду про одноразовість забезпечення житлом за рахунок Міноборони. Більше того, в квартирі в м. Хмельницькому залишилася проживати члени його сім`ї, тому [PERSON] більше не може бути забезпечений житлом за рахунок Міністерства оборони України. Таким чином, рішення КЕВ м. Одеси в частині не погодження рішення об`єднаної житлової комісії було законним, а, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того, слід звернути увагу на те, що на разі [PERSON] перебуває квартирному обліку при Київській районній адміністрації Одеської міської ради в загальній та пільговій, з правом першочергового надання житлової площі як учасника бойових дій в АТО черзі, складом сім`ї 2 особи: він та донька [PERSON] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Отже, суд дійшов переконливого висновку, що підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed