Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] 14.04.2015 року був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, на підставі якого відповідач отримав платіжну картку. На підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 19.08.2016 року та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29.08.2016 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 40000 грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови договору та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 18.08.2022 року становить 35498,72 грн., із яких: 31743,91 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 3057,21 грн. - проценти, 7 грн. - комісія, 88,71 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 13,84 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів, 507,90 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу, 80,15 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів. В судове засідання по розгляду справи по суті позивач не забезпечив участь свого представника, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованими листами зі зворотними повідомленнями), про причини неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з вказаним та з огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; виписку по рахунку; копію договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; копію договору про відкриття та обслуговування рахунку від 14.04.2015 року; копію заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки); копію заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 19.08.2016 року; копію повідомлення про умови кредитування; копію заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 27.08.2016 року;копію таблиці про визначення сукупної вартості споживчого кредиту станом на 27.08.2016 року; копію повідомлення про умови кредитування), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] 14.04.2015 року був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, на підставі якого відповідач отримав платіжну картку. На підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 19.08.2016 року та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 29.08.2016 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 40000 грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 18.08.2022 року становить 35498,72 грн., із яких: 31743,91 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 3057,21 грн. - проценти, 7 грн. - комісія, 88,71 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 13,84 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів, 507,90 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу, 80,15 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором. У зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 35498,72 гривень. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved