Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2010 року був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, про що 30.07.2010 року було укладений актовий запис № 899 та видано свідоцтво про шлюб серії: [NUMBER] . Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії: [NUMBER] , про що 26.05.2015 року був зроблений актовий запис № 562 та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , про що 20.03.2013 року № 320. Судовим наказом № 592/14773/20 від 11.01.2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми було вирішено стягнути зі [PERSON] [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повнолітня, починаючи стягнення з 29.12.2020 року. Окрім двох синів від шлюбу з Відповідачем, Позивач сплачує аліменти на утримання [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серії: [NUMBER] , про що 11.05.2005 року був зроблений актовий запис № 817), який був народжений у шлюбі зі [PERSON] . Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2007 року у справі № 2-2143/07 р. було стягнуто з Позивача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходу, до повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 травня 2007 року та аліменти сплачувати матері дитини. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 14.03-08/91730 від 29.12.2021 року за адресою: [ADDRESS] з Відповідачем проживає матір - [PERSON] ( [INFO] ; паспорт: серія: [NUMBER] ) та батько - [PERSON] ( [INFO] ; паспорт: серія: [NUMBER] ), які є особами похилого віку, потребують постійного догляду, часто хворіють, знаходяться повністю на утриманні Позивача. Окрім того, матір Відповідача [PERSON] перебувала на лікуванні у думському обласному онкологічному диспансері з 20.05.2020 р. по 22.06.2020 р., перенесла операцію по видаленню пухлини, що підтверджується довідкою від 22.06.2020 № 3822. На період лікування матері та її реабілітації Позивач матеріально її підтримує. Представник Позивача звертався до Сумського обласного клінічного онкологічного щспансеру з проханням надати історію хвороби [PERSON] , проте у йдповіді від 13.01.2022 року № 01-33/4/51 зазначено, що відомості про хворобу, медичні обстеження, огляди та їх результати є лікарською таємницею і така інформація неможлива для оприлюднення. Просить зміни розмір стягнення аліментів, а саме стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/8 часток з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 29.11.2022 від представника відповідача адвоката Супруна Д.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Позивач не сплачує аліменти, які вже були призначені судовим наказом від 11.01.2021 року. Незважаючи на те, що розмір аліментів був визначений мінімальний, за два роки позивач здійснив лише тільки сім платежів, які загалом були меншими за суму, яку необхідно було сплатити в тому чи іншому місяці. До того ж конкретно у 2021 році Позивач сплачував аліменти два останні місяці, які передували подачі ним позову, щоб навмисно справити на суд краще враження про себе. За десять місяців 2022 року були проплати лише у серпні та вересні, а всі інші місяці сплата Позивачем аліментів дорівнювала 0,00 грн. На даний час сума заборгованості 67 079,30 грн. Це підтверджується довідкою-розрахунком, виданою Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у м.Суми 22.11.2022 року №18. У позовній заяві зазначено, що окрім двох синів від шлюбу з Відповідачем, Позивач сплачує аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , який був народжений у шлюбі зі [PERSON] . Проте розмір аліментів визначений мінімальний, однак і тих він не сплачує. Також Відповідачу відомо, що Позивач подавав позов і до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому також просив зменшити з 1/4 до 1/8 часток з усіх видів доходів, але на одну дитину. Рішенням Ковпаківського районного суду в м. Суми, справа № 592/1933/22 від 25.07.2022 року було відмовлено у зміні розміру аліментів, (копія рішення додається). Стороною Позивача зазначено, що останній проживає з батьком та матір`ю, які є особами похилого віку, потребують постійного догляду, часто хворіють та знаходяться повністю на утриманні Позивача. Крім того, матір перебувала на лікуванні у Сумському обласному онкологічному диспансері з 20.05.2020 року по 22.06.2020, перенесла операцію по видаленню пухлини. Проте Позивачем не надано жодних доказів утримання батьків та витрат на лікування. До того ж, операція у матері була ще в червні 2020 році, в той час як стягнення аліментів з Позивача виникло тільки з січня 2021 року, а з позовом він звернувся аж у лютому 2022 року, що вказує на нікчемність такого обґрунтування позовних вимог. В заяві зазначено, що Позивачу дуже важко виплачувати визначену суму аліментів, адже останній має мінливих дохід, а також погіршення фінансового стану. Проте жодних відомостей про свої доходи Позивач не надав. Також Відповідачу відомо, що Позивач працює за кордоном, а відтак потенційно має хороші заробітки. Дані відомості підтверджуються також рішенням Ковпаківського районного суду в м. Суми, справа № 592/1933/22 від 25.07.2022 року. Це в свою чергу спростовує тезу позивача щодо спільного проживання з батьками. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача правничу допомогу у розмірі 4000 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.04.2022 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19.10.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2010 року був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, про що 30.07.2010 року було укладений актовий запис № 899 та видано свідоцтво про шлюб серії: [NUMBER] . Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 28.12.2021, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 28.12.2021, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] . Судовим наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2021, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 29.12.2020. Згідно Довідки-розрахунку № 18/79493 від 22.11.2022, [PERSON] має заборгованість по аліментам за період з 01.01.2021 по 31.10.2022 у розмірі 62079,30 грн. Позивач зареєстрований разом з батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як підтвердження зазначеного надає довідку про склад сім`ї, згідно якої він зареєстрований разом з батьками. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.07.2022 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме стягнути зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 часток з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, в силу положень ст. 192 СК України розмір аліментів не є незмінним. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано жодних доказів утримання батьків та витрат на лікування. До того ж, операція у матері була ще в червні 2020 році, в той час як стягнення аліментів з Позивача виникло тільки з січня 2021 року, а з позовом він звернувся аж у лютому 2022 року. Враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, щодо погіршення його матеріального стану, зокрема відсутні будь-які відомості про доходи позивача. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону N 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Вирішуючи дане питання Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання правової (правничої) допомоги від 25 листопада 2022 року, квитанцією від 29.11.2022. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 4000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved