Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Рекуш О.Р., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.05.2014 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області, вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання вищевказаних дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач вказує, що вищевказаний розмір аліментів не може забезпечити в повній мірі потреби дітей. В добровільному порядку відповідач не бажає сплачувати аліменти у більшому розмірі. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, оскільки діти відвідують учбові заклади, а відповідно зросли і витрати на дітей. Діти проживають разом із позивачкою і вона як мама, старається забезпечити належний рівень їх життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Окрім того, діти часто хворіють, відповідно частину коштів вона витрачає на їх лікування. В той же час, їй стало достовірно відомо, та станом на даний час відповідач перебуває на службі у Збройних силах України. Матеріальне становище відповідача значно покращилось у порівнянні з тим яке було у 2014 році, а тому він повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей. Натомість, її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, так як вона утримує трьох дітей, а діти зростають, то і їх потреби на даний час також зросли. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 08.11.2022 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Андрусенка І.Я., який діє в інтересах [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явилась, проте представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позові та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подавали, проте представником відповідача подане пояснення в якому зазначено про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище відповідача не змінилося в порівнянні із тим, яке існувало на час прийняття судом рішення від 04.04.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті та ознайомившись із поясненнями представника відповідача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час перебування в шлюбі в подружжя народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.04.2014 року (Справа 603/239/14-ц) вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 20.03.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. 11.07.2016 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (Справа №603/81/16-ц). Після розірвання шлюбу діти сторін по справі залишилися проживати разом з позивачем по справі [PERSON] , що відповідачем (представником відповідача) не заперечувалось та підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб, наданою Монастириською міською радою 18.07.2022 року №392. З 30 листопада 2021 року [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно довідки про доходи виданої військовою частиною 29.05.2022 року №385 (а.с.9) [PERSON] в період з грудня 2021 року по травень 2022 року було нараховано 69009,52 грн. Згідно довідки про доходи виданої військовою частиною 15.11.2022 року №1617 [PERSON] в період з червня 2022 року по листопад 2022 року було нараховано 92572,26 грн. Згідно з копією довідки-разрахунку від 07.11.2022 № 11932, станом на 0.11.2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 128 175, 50 грн. Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Зі змісту положень статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: Дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; Дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити дітям утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити чи має відповідач інші витрати не пов`язанні із утриманням себе та дітей. Разом з тим, відповідач є чоловіком працездатного віку, відомостей про стан його здоров`я, наявність на утриманні інших осіб відповідач суду не надав. Окрім цього, матеріальне становище відповідача в порівнянні із тим, яке було в нього в 2014 році, значно змінилося у кращу сторону. Натомість, матеріальне становище позивача погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Між тим з 2019 року позивачка змушена сама утримувати дітей, оскільки відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 128 170, 50 грн, що завдає їй додаткових фінансових труднощів та обтяжень. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та враховуючи що доньки відповідача ( [PERSON] та [PERSON] ) вже є школярками, відвідують шкільний навчальний заклад, що свідчить про збільшення витрат на їх належне утримання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, підтримки їх життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі з 22.07.2022 року, суд зазначає, що згідно роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо визначення початку строку стягнення аліментів, слід враховувати, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом з відповідача стягуються аліменти за рішення Монастириського районного суду Тернопільської області №603/239/14-ц від 04.04.2014 року, стягнення за яким може бути припинено після набуття цим рішенням законної сили, то така вимога позивача суперечить закону. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача - [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: partial