Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач у листопаді 2022 року звернулася до суду з позовом до Оваднівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія», згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ №0176040, зареєстрованого 10.04.1997 за № 669, а також права на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія», згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ №0068925, зареєстрованого 10.04.1997 за № 670. Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті баби. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, право на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія», згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ №0176040, зареєстрованого 10.04.1997 за № 669, права на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія», згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ №0068925, зареєстрованого 10.04.1997 за № 670, у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 11.11.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги й визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення ву справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши й оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встанвоив, що [INFO] померла [PERSON] - баба позивача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №58, копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.12.2021, яким установлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складає з належного їй права на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія», а також права на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало в колективній власності СС «Турія». Вказані обставини підтверджуються копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.08.2020 у справі № 154/2052/20, листом Держгеокадастру № 29-3-0.171-76/111-20 від 15.05.2020. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно спадкової справи позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі лише 12 квітня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Володимир-Волинський міський суд Волинської області своїм рішенням від 23.02.2022 у справі № 154/614/22 визначив позивачу додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Отже, за наданими відомостями позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби, який прийняв спадщину. Проте, листом державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.М. Хоми від 11.10.2022 року, на усне звернення позивача, останньому роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на право на дві земельні ділянки, є неможливим, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та, запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved