Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Товарна біржа «Українська Біржа Нерухомості», в особі Черкаської філії товарної біржі, про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказує, що 28.11.1997 року між нею [PERSON] та [PERSON] , відповідно до діючих на той час Правил біржової торгівлі, був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У відповідності до п. 1 вказаного Договору об`єктом купівлі-продажу була квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира складається із одної кімнати, загальною площею 31,6 кв.м., в тому числі, житлової площі 18,4 кв.м. Відповідно до листа № 8242-01-10 від 16.06.2022 року «Управління з питань державної реєстрації» Черкаської міської ради, з 22.11.2000 року за позивачкою у даній справі [PERSON] зареєстровано в якості місця проживання квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки № 31667 о від 16.06.2022 року, виданої позивачці КП «ЧООБТІ», квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за позивачкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 517-2 від 28.11.1997 року. Відповідно до п. 4 Договору купівлі продажу квартири, покупець (позивачка [PERSON] ), здійснила повний розрахунок за придбану квартиру ще до реєстрації вказаного Договору купівлі-продажу на товарній біржі, що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1759 від 28.11.1997 року, № 1760 від 28.11.1997 року, № 187 від 01.12.1997 року, при цьому сплативши всі реєстраційні збори товарної біржі, а також за послуги із реєстрації вказаного вище Договору купівлі-продажу на товарній біржі. На час укладення Договору їй (позивачці) не було відомо, що правочин підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним\~Закон України «Про товарну біржу», відповідно до якого, зокрема ст. 15, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Також, зазначає, що при зверненні в червні 2022 року за консультацією до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. для оформлення договору довічного утримання, нотаріусом їй (позивачці) було роз`яснено, що нотаріус не може прийняти в якості правовстановлючого документа на вказану вище квартиру, оскільки Договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі та не посвідчений нотаріусом. Таким чином, вона (позивачка) на даний час не може розпорядитися належною їй квартирою у зв`язку із недотриманням форми правочину, а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору. Вважає, що умови Договору сторонами було повністю виконано, так як позивачкою було сплачено вартість проданого майна. Тому, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 28.11.1997 року між гр. України [PERSON] (РНКПП в матеріалах справи відсутній, паспорт серія [NUMBER] , виданий 19.11.1997 року Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області), з однієї сторони, та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), з іншої сторони, зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) відповідно Протоколу відкритих торгів № 7 від 28.11.1997 року реєстраційний номер 517-2. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.08.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Пастухов О.В. не з`явилися, хоча про день та час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 17.08.2022 року, 20.09.2022 року та 14.11.2022 року до суду були подані заяви, за підписом позивачки [PERSON] та її представника - адвоката Пастухова О.В., про розгляд справи без їх участі, в яких одночасно вказано що позовні вимоги [PERSON] вони підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] та представник третьої особи: Товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості», в особі Черкаської філії товарної біржі, в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день та час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, в установленому законом порядку. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивачки і її представника щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 28.11.1997 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого Продавець [PERSON] продала, а Покупець [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 31,6 кв.м., в тому числі житлової площі 18,4 кв.м. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 Договору купівлі-продажу, квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 25.11.1997 року. Квартира зареєстрована в Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації в книзі № 163 під №1404. Згідно Договору - інвентаризаційна оцінка квартири складала 5 723 грн. (п. 3 Договору купівлі-продажу). Як вбачається з Договору купівлі-продажу, вказана квартира була продана за 10 300 грн. Визначену Договором суму Продавець [PERSON] отримала від Покупця повністю до підписання цього договору, що підтверджується відповідним підписом [PERSON] на другій сторінці договору (п. 4 Договору купівлі-продажу), а також копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру № 1759 від 28.11.1997 року, № 1760 від 28.11.1997 року, № 187 від 01.12.1997 року, при цьому, позивачка [PERSON] сплатила всі реєстраційні збори товарної біржі, а також оплатила послуги із реєстрації вказаного вище Договору купівлі-продажу на товарній біржі. Відповідно до п. 5 Договору, Покупець [PERSON] набуває право власності на вказану квартиру з дня реєстрації вказаного договору на Черкаській філії Придніпровської товарної біржі. Як вбачається з Договору купівлі-продажу, він зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) 28.11.1997 року згідно з\~Протоколом відкритих\~торгів №7\~від 28.11.1997\~року,\~реєстраційний номер\~517-2 (а.с. 4). Крім того, право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване 02.12.1997 року і в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповідною відміткою на договорі (а.с. 5). Вказане також підтверджується довідкою КП «ЧООБТІ» від 16.06.2022 року з якої вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа нерухомості (Черкаська філія) 28.11.1997 року №517-2 (а.с. 8). Відповідно до листа № 8242-01-10 від 16.06.2022 року «Управління з питань державної реєстрації» Черкаської міської ради, з 22.11.2000 року за позивачкою у даній справі [PERSON] зареєстровано в якості місця проживання квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Також, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. з метою вчинення Договору довічного утримання, однак нотаріусом було надано останній письмове роз`яснення про неможливість вчинення такої нотаріальної дії з підстав того, що договір купівлі-продажу від 28.11.1997 року не може бути прийнятий в якості правовстановлюючого документа, оскільки сторонами договору не додержано вимог\~ст. 227 ЦК\~України (в редакції, яка діяла в момент укладання договору) в частині його нотаріального посвідчення. На даний час позивачка не може розпорядитися належною їй на праві власності квартирою, у зв`язку із недотриманням форми правочину, а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору. Оскільки Договір купівлі-продажу між сторонами був укладений 28.11.1997 року, тобто до набрання чинності ЦК України від 01.01.2004 року, до даних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до\~статті 4 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі\~статтею 41 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях\~47,\~227 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно із\~частиною першою\~статті 128 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до\~статті 224 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення Договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з приписами ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, зареєстрованої 07.07.1994 року за № 152/361, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будинок міг бути договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Частиною другою\~статті 47 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено що, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як зазначено у\~постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~- при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом встановлено, що при вчиненні даного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільні дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році. Відповідно до\~діючого на даний час законодавства, саме ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею\~321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У\~свою чергу ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналізуючи зміст наведених вище норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема змагальності і диспозитивності, враховуючи що на час укладання договору купівлі-продажу мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що відсутні підстави нікчемності правочину, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, що сторони вищевказаного договору домовились щодо всіх важливих його умов і відбулось повне виконання договору, а також відсутність на даний час у сторін правочину можливості нотаріального посвідчення даного договору, а тому, суд вважає за можливе визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 28.11.1997 року за реєстраційним №517-2, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved