Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

24.11.2022 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.05.2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований віддом РАЦС Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №8. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останнього часу стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. На даний час вони не проживають як подружжя. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 04.05.2006 року віддом РАЦС Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №8. 20.12.2022 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач 20.12.2022 року також подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає повністю. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований віддом РАЦС Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №8 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 26.07.2006 року та серії [NUMBER] від 01.07.2015 року (а.с. 7, 8). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, просить розірвати шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позов визнав, що стверджується його письмовою заявою (а.с. 19). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, його необхідно прийняти та задовольнити позов повністю. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved