Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 лютого 2022 року між [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] , та нею був укладений попередній договір за умовами п. 1 якого сторони зобов`язувались у майбутньому, в строк визначений сторонами не пізніше 16 березня 2022 року включно у приміщенні, що є робочим місцем приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., укласти договір купівлі-продажу, за яким відповідачі виступають продавцями, а вона покупцем квартири [ADDRESS] , та відповідно до п. 4 цього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу квартири вона передала, а продавець прийняв від покупця грошову суму у розмірі 28\~490 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору є еквівалентом 1\~000 доларів США. 16 березня вона з`явилась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. з метою укладання договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, але з боку відповідачів ніхто не з`явився, а на її телефонні дзвінки до ріелторів та [PERSON] ніхто не відповідав. Зазначає, що згідно з п. 11 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень договору, якщо невиконання стало наслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю сторін. Такі причини включають лихо, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадське безладдя і таке інше (далі форс-мажор), але не обмежуючись ними. З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією в Україні було введено воєнний стан. Нею було направлено на адресу відповідачів листа про настання форс-мажорних обставин за вих. №02/5/22-П від 02 травня 2022 року та повідомлення ТПП України про настання форс-мажорних обставин за вих. №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, і як вбачається з трек-номеру відстеження листа вручений 06 травня 2022 року. Крім того, зазначає, що постановою КМУ №480 від 19 квітня 2022 року встановлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням особливостей (заборон), зокрема заборонено вчиняти дії за довіреністю від імені фізичних осіб, таким чином, оскільки згідно договору від 22 лютого 2022 року від імені [PERSON] діє [PERSON] на підставі довіреності вчинення договору купівлі-продажу квартири стало неможливим. У зв`язку з форс-мажорними обставинами вона запропонувала відповідачам визнати неможливість укладення договору купівлі-продажу [ADDRESS] , через обставини, які знаходяться поза межами контролю покупця, надати їй відповідь з зазначенням погодження дати та місця укладення додаткової угоди щодо розірвання договору від 22 лютого 2022 року протягом п`яти робочих днів з моменту отримання листа та повернути забезпечувальний платіж у розмірі 28\~490 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору є еквівалентом 1\~000 доларів США. Нею було отримано листа від [PERSON] , який містить незгоду із її вимогами та пропозицією її повідомлення про подальший намір здійснення купівлі-продажу квартири, при цьому жодним чином не повідомивши про причини неприбуття до приміщення приватного нотаріуса [PERSON] у визначений сторонами строк 16 березня 2022 року, та не повідомляє про причини відмови у вчиненні дій, які б свідчили про намір продати квартиру, та вчинення дій узгодження нової/уточненої дати укладення основного договору купівлі-продажу квартири, що свідчить про ухилення від укладення договору купівлі-продажу квартири і є підставою для витребування забезпечувального платежу та неустойки у розмірі 100 відсотків від забезпечувального платежу на підставі п. 5 спірного договору, у зв`язку з чим 18 травня 2022 року нею було направлено вимогу (претензію) з вимогою повернення забезпечувального платежу та неустойки, який було вручено 25 травня 2022 року. Вважає, що на дату подання позову відповідачами не надано їй належних доказів неможливості виконання своїх обов`язків щодо прибуття до приватного нотаріуса у визначену дату 16 березня 2022 року для укладення договору купівлі-продажу квартири, а нею виконано вимоги щодо повідомлення відповідачів про настання форс-мажорних обставин, а на підтвердження факту відсутності відповідачів 16 березня 20222 року у приватного нотаріуса Ромащенко Н.М. вона склала акт про відсутність [PERSON] та [PERSON] . Виходячи з моральних страждань перенесених нею, які виразилися в порушенні її звичайного устрою життя, прикладенні додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав на повернення забезпечувального платежу та неможливість визначення подальшої волі відповідачів вона вважає можливим стягнути моральну шкоду, яку вона оцінює в 7\~000 грн. Крім того, нею заявлено понесення витрат на правову допомогу в розмірі 4\~000 грн. У зв`язку із всім викладеним, просила розірвати попередній договір зареєстрований за реєстровим номером 147 від 22 лютого 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] забезпечувальний платіж у розмірі, еквівалентному 1\~000 доларів США 29\~250 грн. та розмір неустойки у розмірі еквівалентному 1\~000 доларів США 29\~250 грн. загалом 58\~500 грн., моральну шкоду у розмірі 7\~000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4\~000 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 06 вересня 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог з підстав того, що 10 лютого 2022 року [PERSON] на її ім`я було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. за реєстровим номером 107, а 22 лютого 2022 року було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., між [PERSON] та [PERSON] , а вона не є суб`єктом правовідносин при укладенні вищезазначеного договору, а лише виступає представником [PERSON] , а тому є неналежним відповідачем у справі. Від відповідача [PERSON] 06 вересня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав того, що позивачем у позовній заяві вказано про настання форс-мажорних обставин, що нею не заперечується, а п. 11.3 договору передбачає, що форс-мажор автоматично продовжує термін виконання зобов`язань на весь період його дії та ліквідації наслідків, якщо ці обставини триватимуть більше ніж шість місяців, то кожна із сторін матиме право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором. Тобто, договір автоматично продовжено на шість місяців, який сплинув 24 серпня 2022 року, а позовну заяву подано 30 червня 2022 року, майже за два місяці до спливу терміну виконання зобов`язань. Зазначає, що позивач та представник не заперечують, що актуальність укладання договору купівлі-продажу квартири втрачено, позивач не бажає її купувати та вимагає розірвати договір фактично достроково посилаючись на форс-мажорні обставини, але всупереч оспорюваному договору, в той час як нею неодноразово пропонувалося укласти договір купівлі-продажу та виконати взяті на себе за договором зобов`язання, і все це свідчить про ухилення від укладення договору саме позивачем. Посилається на п. 7 договору, яким передбачено, що у разі, якщо покупець буде ухилятися від укладення договору купівлі-продажу у визначений договором термін, він не буде витребувати від продавця повернення переданого йому забезпечувального платежу, який залишиться у продавця, як сплачена у його інтересах неустойка, і зазначає про те, що право позивача взагалі не порушено. Крім того, зазначає, що посилання позивача на її прибуття до нотаріуса 16 березня 2022 року є необґрунтованою, оскільки це дата є лише граничною, а відомості Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) свідчать про те, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса [PERSON] була тимчасово зупинена з 08 березня 2022 року. Стосовно моральної шкоди зазначає, що позивачем не надано жодних доказів наявності шкоди та її розміру, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та не надано жодних доказів і обґрунтування наявності страждання, а їх поведінка була законною, жодних прав та інтересів позивача не порушувала. Щодо відшкодування матеріальної шкоди зазначає, що оскільки вона за договором отримала 28\~490 грн., а кошти в доларах не отримувала, незрозуміло чому позивач вимагає повернення вказаних коштів в еквіваленті долару США на момент винесення рішення. Стосовно вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 20 жовтня 2022 року представником позивача у судовому засіданні було долучено до матеріалів справи додаткові пояснення, в яких він просив врахувати під час розгляду справи пояснення та висновок Верховного Суду України у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №910/15264/21, оскільки можна прийти до логічного висновку, що істотні умови були змінені під впливом дії чинників, які були поза межами волевиявлення сторін, відповідач постійно ухилявся щодо виконання зобов`язання та ігнорував мирне врегулювання спору, на сьогоднішній час неможливо виконати умови договору з об`єктивних причин, і лише шляхом винесення рішення можливо поновити права позивача та припинити правочин, дія якого вже порушує права позивача, зобов`язання по якому були істотно змінені під впливом незалежних від учасників правочину дій. Від відповідача [PERSON] 21 листопада 2022 року до суду надійшли додаткові пояснення, в яких вона просила відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав того, що посилання позивача на рішення у справі №910/15264/21 є недоречним, оскільки вже після настання обставин, на які посилається позивач (воєнні дії на території України), позивач стверджував та стверджує про свою готовність купити квартиру і виконати зобов`язання по договору у повному обсязі, а причиною невиконання є саме відповідачі, що не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи, а прибуття до приватного нотаріуса спростовується копією листа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] , яка також діє як представник за довіреністю від [PERSON] , надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, враховуючи пояснення сторін, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору від 22 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №147, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, посвідченої 10 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. за реєстровим №104 від імені продавця - [PERSON] , та покупець - [PERSON] уклали договір та взяли на себе зобов`язання у майбутньому, в строк визначений договором, укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а. с. 9-10). З наявної в матеріалах справи довіреності від 10 лютого 2022 року встановлено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з усіх питань, пов`язаних з продажем належної їй квартири [ADDRESS] (а. с. 50). Матеріалами справи підтверджено, що 03 травня 2022 року [PERSON] було направлено [PERSON] та [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , листа №02/5/22-П від 02 травня 2022 року щодо настання обставин непереборної сили та виконання зобов`язань за договором, в якому [PERSON] було запропоновано відповідачам: визнати неможливість укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , через обставини, які знаходяться поза межами контрою покупця, надати відповідь у письмовому вигляді на її поштову адресу, у якій зазначити погодження дати та місця укладення додаткової угоди до договору за реєстровим №147 від 22 лютого 2022 року, щодо розірвання зазначеного договору, у строк не пізніше 5 робочих днів з дня отримання листа, та повернути забезпечувальний платіж в розмірі 28\~490 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору є еквівалентом 1\~000 доларів США, а до листа було також долучено повідомлення Торгово-промислової палати України про настання факту форс-мажорних обставин №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яке відповідно до даних про відправлення, було особисто вручено одержувачу 06 травня 2022 року (а. с. 12-17). Судом також встановлено, що [PERSON] надала відповідь на лист №02/5/22-П від 02 травня 2022 року, в якому зазначила, що 24 лютого 2022 року був відключений Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тому відсутня технічна можливість для укладання договору купівлі-продажу квартири, а з 06 травня 2022 року немає технічних перешкод для укладання договору купівлі-продажу квартири через підключення реєстру, та запропоновано надати згоду на укладання договору купівлі продажу квартири і посвідчити його у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лопати О.О. або запропонувати будь-якого нотаріуса на розсуд [PERSON] (а. с. 18). Матеріалами справи також підтверджено, що 19 травня 2022 року [PERSON] було направлено [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вимогу (претензію) щодо виконання умов за договором за реєстровим №147 від 22 лютого 2022 року №1-18/П від 18 травня 2022 року, в якій було заявлено вимогу щодо повернення в порядку п. 5 договору за реєстровим №147 від 22 лютого 2022 року, забезпечувального платежу та суми неустойки у розмірі 100 відсотків суми забезпечувального платежу на загальну суму 56\~980 грн. через невиконання умов договору, а саме, нез`явлення за робочим місцем приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. ( [ADDRESS] ) 16 березня 2022 року, яке відповідно до даних про відправлення, було особисто вручено одержувачу 25 травня 2022 року (а. с. 19-22). Як вбачається з відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №6430/06.1-73/690 від 06 червня 2022 року, згідно з заявою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. на підставі ст. 29-1 ЗУ «Про нотаріат» та у зв`язку з воєнним станом, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса [PERSON] тимчасово зупинена з 08 березня 2022 року та станом на цей час приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. до виконання обов`язків нотаріуса не приступила (а. с. 57). Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частинами 1 та 3 статті 571 ЦК України визначено, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості. Як вбачається із матеріалів справи, укладення договору від 22 лютого 2022 року між [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] , та [PERSON] було обумовлене наявністю у сторін намірів щодо укладання в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктами 3.1 та 4 наявного в матеріалах справи договору від 22 лютого 2022 року сторони погодили, що договір купівлі-продажу квартири має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 16 березня 2022 року включно у приміщенні, що є робочим місцем приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. ( [ADDRESS] ), а продовження строку дії для укладання договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яка має бути оформлено письмовим договором про це, а на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу покупець передав, а продавець в особі представника прийняв грошову суму в розмірі 28 490 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладання цього договору є еквівалентом 1 000 доларів США, а дана сума розцінюється як забезпечувальний платіж на забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та підлягає поверненню після укладення осинового договору покупцю. Пунктом 5 зазначеного договору сторони передбачили, що у разі відмови (ухилення) продавця від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п. 3.1. цього договору (або додатково погоджений шляхом внесення змін до договору) термін, він зобов`язується повернути покупцю отриманий від нього забезпечувальний платіж та сплатити неустойку у розмірі 100 відсотків від суми забезпечувального платежу. Разом з тим, позивачем не доведено факт відмови або ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу квартири, оскільки відповідачем у судовому засіданні неодноразово було зазначено, що вказана квартира готова для продажу і вона має намір на укладення договору купівлі-продажу. При цьому, представником позивача в судовому засіданні було зазначено, що позивачка на сьогоднішній день не має наміру купувати вищезазначене нерухоме майно, оскільки вона перебуває за межами країни та не має можливості проживати в Україні. Суд зазначає, що посилання позивача на прибуття за робочим місцем приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. за адресою: [ADDRESS] , жодним чином не підтверджується матеріалами справи та спростовується інформацією Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про те, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса [PERSON] тимчасово зупинена з 08 березня 2022 року та станом 06 червня 2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. до виконання обов`язків нотаріуса не приступала, тобто станом на 16 березня 2022 року приватний нотаріус [PERSON] не здійснювала свою нотаріальну діяльність. Крім того, зазначена у п. 3.1 спірного договору дата 16 березня 2022 року є лише граничною датою укладення договору купівлі-продажу квартири, і посилання на нез`явлення продавця на цю дату є необґрунтованим, оскільки в цьому випадку вбачається необхідність додаткового погодження конкретної дати прибуття сторін, а доказів такого погодження дати оформлення відчуження квартири стороною позивача суду не було надано. Більш того, відповідно до п. 11 договору від 22 лютого 2022 року сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо це невиконання стало наслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю сторін. Такі причини включають: стихійне лихо, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадське безладдя і таке інше (далі форс-мажор), але не обмежуються ними. Також суд бере до уваги наявність у договорі від 22 лютого 2022 року пункту 11.3, який передбачає, що форс-мажор автоматично продовжує термін виконання зобов`язань на весь період її дії та ліквідації наслідків, а якщо обставини триватимуть більше 6 місяців, то кожна із сторін матиме право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором, при цьому продавець зобов`язаний повернути покупцю забезпечувальний платіж в повному обсязі. Разом з тим, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, відповідно до яких підставою для розірвання договору є порушення вимог п. 5 вищевказаного договору з підстав ухилення або відмови продавця [PERSON] в особі представника за довіреністю - [PERSON] , які є відповідачами у справі, від укладення договору купівлі-продажу квартири, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи, а на інші підстави розірвання договору позивач не посилається, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо солідарного стягнення забезпечувального платежу і неустойки до відповідачів [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими з тих підстав, що продавцем, тобто, стороною договору від 22 лютого 2022 року є лише [PERSON] , а [PERSON] є лише її уповноваженим за довіреністю представником, що підтверджується самим договором та наявною в матеріалах справи довіреністю-дорученням. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог про розірвання договору та стягнення солідарно з відповідачів суми забезпечувального платежу та неустойки з підстав невиконання ними взятих на себе зобов`язань не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено обставини на які позивач посилається, а тому суд дійшов висновку, що у суду відсутні підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення забезпечувального платежу і неустойки. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що позивачем не було надано фактичних даних про те, які саме страждання, як це встановлено ч. 2 ст. 23 ЦК України було спричинено їй діями відповідачів, а також не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації в сумі 7 000 гривень. Відтак, через ненадання належних та допустимих відповідних доказів порушення поведінкою відповідачів прав та інтересів позивача, суд вимушений критично віднестись до посилань позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, під час судового розгляду справи не було доведено факту заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачами ні внаслідок вчинення ними протиправних дій по відношенню до позивача, ні в порядку існування між ними цивільно-правових відносин та нібито порушення умов договору, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, то в такому випадку судові витрати, які були понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: dismissed