Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП «ВК Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, 24.11.1992 позивач була прийнята на роботу до ДП «ВК «Краснолиманська» учнем машиніста конвеєра та направлена на ділянку ОУ з повним робочим днем. Наказом від 29.06.2022 року позивач була звільнена завласним бажанням, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягання нею чотирнадцятирічного віку на підставі ст. 38 КЗпП. Після звільнення відповідач не провів з позивачем остаточного розрахунку, не виплатив заробітну плату, заборгованість якої складає: 19712,57 грн. Кінцевий термін виплати заборгованості по заробітнійплаті при звільнені становить 29.06.2022. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з позивачем не був проведений в день звільнення.Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодовувати позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки за період з 29.06.2022 по момент винесення рішення суду. Крім того зазначає, що її середньоденна заробітна плата складає 68,95 грн. х 8год.=551,60 грн. Кількість робочих днів за період заборгованості з 29.06.2022 по 27.09.2022 складає 64 днів (червень 2022р.- 1 дн., липень 2022р.- 21 дн., серпень 2022р.-23 дн.,вересень 2022р. -22 дн.). За підрахунками позивача, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, станом на момент звернення до суду з даною заявою складає 35302,4 грн. (64 днів х 551,60 грн. середньоденну заробітну плату):551,60 грн. х 64 дн. = 35302,4 грн. У зв`язку з чим, звернулася із даними позовними вимогами. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку відповідача заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки в день звільнення позивач отримав на руки трудову книжку у відділі кадрів, після чого повинен був звернутися до каси бухгалтерії з письмовою заявою для повного розрахунку. Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що остання зверталася до відповідача з відповідною вимогою. За таких обставин, відповідач вважає, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з наступного дня отримання відповідачем позовної заяви, тобто 06.10.2022. Відповідач просить суд врахувати інтереси відповідача, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища і платоспроможності\~\~та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні до розумної пропорційності (з урахуванням спірної суми, на яку мається право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно з середнім заробітком), що буде доцільним та справедливим, значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця .Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову представник відповідача просить відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 04.10.2022 відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутність, на задоволенні вимог наполягали. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву згідно з якою просила розглядати справу за її відсутності, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. У задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 24.11.1992 по 29.06.2022 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки(а.с. 19-21). Наказом від 29.06.2022 №1787\\к позивач була звільнена завласним бажанням, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягання неючотирнадцятирічного віку на підставі ст. 38 КЗпП. (а.с.31, 38). Відповідно до довідки від №01\\11-193\\11 від 16.08.2022,заборгованість ДП «ВК «Краснолиманська» по заробітній платі перед [PERSON] складає 19712,57 грн., а саме:за січень 2020 2533,03 грн.,лютий 2020 3513,50 грн., березень 2020 5062,27 грн., квітень 2020-2847,31 грн., квітень 2021 820,78 грн., травень 2021 3117,81 грн., липень2021 994,46 грн., серпень 2021 823,41 грн.Дана сума вказана після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.36). Середньоденна заробітна плата [PERSON] , відповідно до довідки № 01/11-193/10 від 16.08.2022 від, складає 68,95 грн. * 8 год. = 551,60 грн. (а.с.8). У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116 КЗпП України\~\~зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що на дату звільнення позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі складала 19712,57 грн., станом на дату розгляду справи заборгованість не виплачена. Оскільки сума заборгованості в розмірі 19712,57 грн.гривень нарахована вже за винятком податків та зборів, то саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Розрахунок середнього заробітку, за час затримки розрахунку, здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У відповідності до норм абз. 3 п. 2 роз. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. У абзаці 4 зазначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства прооплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата складає 68,95 грн. х 8год.=551,60 грн, що підтверджується довідкою №01\\11-193\\10 від 16.08.2022 року. Кількість робочих днів за період заборгованості з 29.06.2022 року по 27.09.2022 рікскладає 64 днів (червень 2022- 1 дн., липень 2022- 21 дн., серпень 2022-23 дн.,вересень 2022 -22 дн.). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку призвільненні складає станом на момент звернення до суду з даною заявою складає 35302,4 грн. (64 днів х 551,60 грн. середньоденну заробітну плату):551,60 грн. х 64 дн. = 35302,4 грн. З огляду на вищевикладене, позовна вимога [PERSON] про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 35302,4 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а згідно з ч. 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на цих же підставах, за наступних умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Як вбачається з пункту 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» видно, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача адвокат Молчанова Н.В. надала суду клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір». Позивач подала позов про про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненніта обчислила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved