Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

В січні 2022 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова Владислава Олеговича в якому остаточно просив визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова Владислава Олеговича, який виконував функції держави реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 61520008 від 11.11.2021 року; припинити право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] та витребувати у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що позивачу з телефонної розмови з представником АТ «Альфа-Банк» стало выдомо, що її квартира [ADDRESS] належить АТ «Альфа-Банк». З огляду на це представником позивача отримано інформаційну довідку з якої вбачається, що дійсно спірне нерухоме майно на праві приватної власності належить АТ «Альфа-Банк», підстава винесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 61520008 від 11.11.2021 14:22:46, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим В.О. Підстава для державної реєстрації: дублікат договору іпотеки № 04/1-180 серія та номер: 41, виданий 21.02.2020, видавник: [PERSON] , дн Ірпінської міської днк Київської області; засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, серія та номер: бн, виданий 06.03.2020, видавник: AT "Альфа-Банк"; довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, серія та номер: бн, виданий 08.11.2021, видавник: AT "Альфа-Банк"; звіт про оцінку предмета іпотеки, серія та номер: бн, виданий 25.08.2021, видавник: ТОВ "Незалежна експертна компанія"; засвідчена іпотекодержателем копія повторної письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, серія та номер: 206. Позивач вважає, що оформлення права власності на квартиру за відповідачем проведено незаконно та безпідставно, а тому просив вимоги позову задовольнити в повному обсязі. 09 лютого 2022 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 27 червня 2022 року ухвалою судді витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» реєстраційну справу, яка включає заяви на проведення реєстраційних дій, документи на підставі яких проведено реєстраційні дії, документи сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомостей з реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстратором прав, запити державного реєстратора та документи, отримані із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права та інші документи, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на АТ «Альфа-Банк». 25 жовтня 2022 року ухвалою суду повернуто до розгляду справи в підготовчому провадженні. Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року надано [PERSON] строк для усунення недоліків. 09 листопада 2022 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав до суду відзив та просив відмовити в позові повністю, або частково та просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшивши їх розмір. Представник відповідача приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Селіверстова В.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вим позивача підлягають до частково задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №36/05-52 від 11.05.2006 року. 11 травня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено нотаріально посвідчено іпотечний договір № 04/І-180, згідно умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань перед Іпотекодержателем за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №36/05-52 укладеним 11.05.2006 року між [PERSON] та Іпотекодержателем нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 69,02 кв.м., жилою площею 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 313100,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становить еквівалент 62000, 00 доларів США. Вартість предмета іпотеки відповідно до Витягу з реєстру прав власності №10232823 виданої Обухівським бюро технічної інвентаризації 29.03.2006 року становить 24672,58 грн. Кінцевий термін повернення до 10.08.2016 року. Рішенням Обухівського районного суду від 09.11.2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволений повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 46034,61 доларів США. Вказаним рішенням також вирішено питання щодо стягнення з відповідачів судових витрат та відмовлено в задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою. Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 21720 доларів США та сцудові витрати. Згідно даних ЄДРПОУ 03.12.2019 року припинено АТ "Укрсоцбанк" як юридичну особу; правонаступником за всім майном та майновими правами АТ "Укрсоцбанк" є АТ "Альфа-Банк". Тобто право власності на квартиру перейшло до Акціонерного товарної «Альфа Банк" в порядку правонаступництва. Ухвалою Обухівського районного суду від 31.03.2021 року, яка набрала законної сили, задоволено заяву [PERSON] . Розстрочено виконання рішення суду від 09.11.2017 року у справі №3722348/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою, третя особа [PERSON] в розмірі 21720 доларів США та судових витрат в розмірі 8000 грн. на 12 місяців з моменту набрання ухвали суду щодо розстрочки виконання рішення законної сили рівними частинами щомісячно по 1810 доларів США та 666,67 грн. Як вбачається з копій платіжних документів позивач сплачувала АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 36/05-52 від 11.05.2006 року 1810 доларів США та 666,70 грн. судового збору щомісячно з травня 2021 по січень 2022 включно. Згідно повідомлення АТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням [PERSON] та [PERSON] повідомлено про необхідність сплати боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 05.03.2020 складає 55026,96 доларів та повідомлено, що в іншому випадку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Вказане іпотечне застереження направлено [PERSON] та [PERSON] 06.03.2020 проку, що підтверджується поштовими квитанціями. Згідно копій поштових конвертів як [PERSON] так і [PERSON] вказане застереження не отримали, причини повернення «за закінченням встановлено строку зберігання». Згідно повторно повідомлення АТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 27.04.2020 за №206 [PERSON] та [PERSON] повідомлено про необхідність сплати боргу за кредитним договором, розмір якого станом на 05.03.2020 складає 55026,96 доларів та повідомлено, що в іншому випадку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з копії конвертів, доданих банком до відзиву на позовну заяву, зазначене вищі повідомлення повернуті відправнику без вручення. Причина повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно з висновком про вартість майна ринкова вартість спірного нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] станом на 25 серпня 2021 року становить 1 034600 грн без ПДВ. 08 листопада 2021 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Селівестров В.О. зареєстрував за АТ «Альфа-Банк» право власності на квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належала позивачу. Згідно інформаційної довідки № 287769482 від 01.12.2021 року з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 61520008 від 11.11.2021 14:22:46 вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим В.О. Підстава для державної реєстрації: дублікат договору іпотеки № 04/1-180 серія та номер: 41, виданий 21.02.2020, видавник: [PERSON] , дн Ірпінської міської днк Київської області; засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, серія та номер: бн, виданий 06.03.2020, видавник: AT "Альфа-Банк"; довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, серія та номер: бн, виданий 08.11.2021, видавник: AT "Альфа-Банк"; звіт про оцінку предмета іпотеки, серія та номер: бн, виданий 25.08.2021, видавник: ТОВ "Незалежна експертна компанія"; засвідчена іпотекодержателем копія повторної письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, серія та номер: 206, виданий 27.04.2020, видавник: АТ «Альфа-Банк». Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . Відповідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотечним договором, укладеним між сторонами у справі передбачена можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2015 року № 1127, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Судом достовірно встановлено, що погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 3605-52 від 11.05.2006 року, яка згідно рішення суду становить 21720 доларів США, здійснюється відповідно до чинної ухвали Обухівського районного суду від 31 березня 2021 року і станом на час переходу права власності на спірну квариру виплачено 12670 доларів США із стягнутої за рішенням суду заборгованості та частину судових витрат, погашення заборгованості продовжується і на час розгляду справи. При цьому банк вказані кошти приймає, тобто йому достовірно відомо про виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Оскільки невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання в ході розгляду даної справи не встановлено, суд приходить до висновку, що перехід права власності на спірну квартиру до банку порушує права позивача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України). За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог. У частині другій статті16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на розгляд його справи судом. Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. При зверненні до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Марченко М. В. проти України», заява № 4063/04) у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру. Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Отже, суд першочергово перевіряє, чи були порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені і чи заявлені відповідні позовні вимоги у справі. При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем, припинення за останнім права власності не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)). Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18). Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно. За таких обставин позовні вимоги підялгаєть частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial