Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] 23-х річного віку, посилаючись на те, що [PERSON] є інвалідом з дитинства та перебуває на «Д» обліку у лікаря-невролога, навчається у Одеському національному медичному університеті на денній формі навчання на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги у придбанні навчальних посібників, їжі, одежі, оплати супутніх товарів, послуг. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати, оскільки є офіційно працевлаштованим та отримує постійний дохід, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав частково, просив визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини на час її навчання у розмірі 1/5 частки частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, посилаючись на те, що він має сім`ю та неповнолітнього сина, який перебуває на його утриманні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 грудня 2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] (а.с. 27, 63), відповідача по справі, матір`ю [PERSON] (а.с. 7, 28, 29), позивачку по справі (а.с. 59). Згідно рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11 серпня 2020 року шлюб, зареєстрований 20 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 120, між [PERSON] , відповідачем по справі, та [PERSON] , позивачкою по справі, було розірвано (а.с. 60-61). Відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 вересня 2020 року з [PERSON] , відповідача по справі, стягувались аліменти на користь [PERSON] , позивачки по справі, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 серпня 2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 11-12). У період з 01 вересня 2019 року по 01 липня 2022 року [PERSON] навчався у Вищому навчальному закладі «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» на денній формі навчання на контрактній основі, що підтверджується довідкою № 114 від 31 грудня 2021 року, виданої Вищим навчальним закладом «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» (а.с. 8). Згідно довідки № 22.00025 від 22 вересня 2022 року, виданої Одеським національним медичним університетом, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на 1 курсі денної форми навчання на контрактній основі, передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2028 року (а. с. 53). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач по справі, є батьком [PERSON] , який після досягнення повноліття навчався у Вищому навчальному закладі «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» на денній формі навчання на контрактній основі та продовжує навчання в Одеському національному медичному університеті, про що позивачка зазначила в позовній заяві та не заперечував відповідач, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню і суд приймає його. Відповідно до довідки від 15 листопада 2021 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря-невролога та є інвалідом з дитинства другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 517750 від 25 січня 2022 року (а.с. 9, 22). Згідно довідки про доходи № 241-6/330 від 05 листопада 2021 року, виданої Виробничим підрозділом «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», [PERSON] , відповідач по справі, офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату (а.с. 10). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 124, ст. 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Судом встановлено, що [PERSON] , який є повнолітньою дитиною [PERSON] , відповідача по справі, після досягнення ним повноліття навчався у Вищому навчальному закладі «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» на денній формі навчання на контрактній основі та продовжує навчання в Одеському національному медичному університеті на денній формі навчання на контрактній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 53). Як було вище наведено, зі свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досягла 23 років (а.с. 59). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який навчається. Суд при визначенні розміру аліментів враховує положення ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків та повнолітньою дочкою. Згідно з ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою щодо надання їм утримання застосовуються норми зокрема ст. 191 СК України. В силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою надано до суду докази, що підтверджують негативний стан здоров`я [PERSON] , наявність у нього інвалідності з дитинства та перебування на «Д» обліку у лікаря-невролога. Відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров`я відповідача. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З врахуванням фактичних обставин справи та вимог указаних норм матеріального законодавства, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище дитини, обов`язок батька дитини утримувати свою повнолітню дитину на період навчання, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатної особи, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, часткового визнання вимоги позивачки на виплату аліментів на утримання повнолітньої дитини на період його навчання до досягнення ним 23-річного віку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів з батька повнолітнього [PERSON] , який є сином відповідача, позивачки по справі, на утримання [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 08 грудня 2021 року і до досягнення [PERSON] 23-х річного віку, тобто до [INFO] , за умови його навчання. Суд не бере до уваги визнання позову відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частки частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, так як відповідачем не надано суду жодного доказу наявності у відповідача є сім`я та на його утриманні є ще малолітня дитина, чим не виконав вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України тому, суд вважає, що таке визнання позову є необґрунтованим. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 08 грудня 2021 року. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду з зазначеним позовом 08 грудня 2021 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини. На підставі ст. ст. 182, 183, 191, 198-201 СК України,

Outcome: approved