Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

05.08.2022 р. представник позивача КП «Вишгородтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеним позовом. В подальшому 17.11.2022 року подали заяву про зменшення позовних вимог, в яких просили стягнути з [PERSON] на користь КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування у розмірі 693,03 грн. за період з 01.11.2019 р. по 01.05.2020 р. з урахуванням втрат від інфляційних процесів та 3 % річних та понесені судові витрати. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказали,\~що [PERSON] \~є власником\~квартири [ADDRESS] . КП «Вишгородтепломережа» ВМР до вказаного будинку під`єднані всі необхідні комунікації для забезпечення тепловою енергією місць загального користування. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надавав відповідні послуги, а відповідач ними користувався. Незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії, оскільки він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що підтверджується правовою позицією, викладеною у Постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18. Кошти за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії місць загального користування відповідач не сплачував регулярно та своєчасно, що порушує право позивача на своєчасне одержання плати за надані послуги. На адресу відповідача неодноразово направлялися попередження та підтвердження з вимогою сплатити заборгованість, а також щомісячно направляються квитанції з зазначенням суми боргу. Станом на дату звернення до суду, на адресу позивача скарг та зауважень стосовно нарахувань за надані послуги та якості надання послуг не надходило. До теперішнього часу відповідач у добровільному порядку наявну заборгованість на загальну суму 693,03 гривень за послуги з постачання теплової енергії місць загального користування з урахуванням втрат від інфляційних процесів та 3 % річних не погасив. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.09.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, правом на надання відзиву не скористалась, тому суд, на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 20 грудня 2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР». Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня 2021 року. Як вбачається з листа Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 03-11/1186 від 15 серпня 2022 року, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Факт отримання відповідачем наданих позивачем комунальних послуг за період з листопада 2019 року по травень 2020 року підтверджується щомісячно складеними актами обстеження теплового вузла обліку по будинку [ADDRESS] , звітами про споживання теплової енергії у вказаному будинку та роздруківками з програми нарахувань. 12.11.2021 року [PERSON] позивачем направлено претензію про необхідність погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії місяць загального користування за період з листопада 2019 року по травень 2020 року. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії (опалення місць загального користування), які регулюватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв у відповідний період. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №630 (зі змінами та доповненнями) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства\~будівництва,\~архітектури та\~житлово-комунального\~господарства України\~від 31\~жовтня 2006\~року №359 (далі по тексту - Методика, що діяла у відповідний період), якою був встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог\~п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідач є споживачем комунальних послуг на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», як такий, що їх отримує, а тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону має їх своєчасно оплачувати. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч.\~1\~ст.\~6\~\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до норм ч. 6\~ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримані комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630\~«Про затвердження\~правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення та\~типового договору\~про надання\~вищезазначених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Згідно п.п. 1,4,6 п. 17 вказаної Постанови споживач зобов`язаний:\~оплачувати послуги\~в установлений\~договором строк; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі. Відповідно\~до п.п.\~1,\~ 1-1\~п.\~18\~вказаної Постанови\~виконавець має\~право нараховувати\~у разі\~несвоєчасного внесення\~споживачем плати\~за надані\~послуги пеню\~у розмірі,\~встановленому законодавством\~і цим\~договором; здійснювати нарахування за надані послуги за розрахунковий період. Згідно норм ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі - Правила) споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. №4-рп/2004 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов?язані брати участь у загальних витратах, пов?язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення квартири від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі, оскільки чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів (зокрема, і тих, що користуються послугами з централізованого опалення та встановили індивідуальні (автономні) системи опалення у квартирі) від обов?язку оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 р. №359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено, згідно з п. 1.2., порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (далі - Методика) та яка застосовується до усіх споживачів в будинку. Відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1. Методики загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою, яка включає в себе суму двох доданків: кількості теплової енергії на опалення к-того приміщення МЗК (під?їзду), та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Отже, незалежно від того чи опалюються приміщення МЗК, якщо у формулі один з доданків дорівнює нулю, то сума рівняється значенню другого доданка. Квартира відповідача належить на праві власності відповідачу (копія свідоцтва додається) та була від?єднана від систем централізованого опалення будинку (копію акту додаємо). Також, при обстеженні під?їзду житлового будинку, в якому проживає відповідач було встановлено відсутність радіаторів опалення (копію акту додано до позовної заяви). Відповідно до вимог Методики, підприємством було проведено розрахунок частки витрат МЗК відповідача в майні будинку. Зокрема, застосована формула розрахунку відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1. Методики, яка включає в себе суму двох доданків: кількості теплової енергії на опалення к-того приміщення МЗК (під?їзду), та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. При цьому, в розрахунку (копія додана до матеріалів позовної заяви) було враховано відсутність радіаторів в під?їзді та розраховано виключно частку споживача у втратах теплової енергії розподільчими трубопроводами, прокладеними в підвалі будинку, виходячи з нормативного значення питомих теплових втрат подавального та зворотного ізольованих трубопроводів водяних теплових мереж при прокладанні в підвалі для кожного діаметру трубопроводу. Крім того, окремої типової форми договору на надання послуг МЗК не існує. Пунктами 2.5-2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Мінбуду від 22.11.2005 No 4 передбачено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню складається акт про відключення. Після затвердження акта на засіданні міжвідомчої Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Слід звернути увагу, що сторони не припиняють договір, а лише переглядають його умови, оскільки залишається частка споживача в будинку на споживання МЗК, що і було здійснено позивачем. Відповідно до правових висновків Верховного Суду в постановах від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц та від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18 відсутність договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості [PERSON] за оплату отриманих комунальних послуг за період з листопада 2019 року по травень 2020 року складає в сумі 583 грн. 45 коп., втрати від інфляційних процесів 97 грн. 89 коп. та 3 % річних в розмірі 11 грн. 69 коп., а всього 693 грн. 03 коп. Відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих комунальних послуг, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винних осіб, який має сплатити суму боргу, про яку просить позивач. З огляду на зазначені правовідносини судом виявлено цивільне право позивача на примусове виконання грошового зобов`язання. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved