Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Ухвалою суду від 30.08.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки, ухалою суду від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що від розлучився з відповідачем. Відповідач багато років не проживає з родиною Не цікавиться життям дітей, не надає ніякого матеріального утримання, не займається вихованням дітей та навіть не спілкується з ними. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2017 р. присуджено стягувати з [PERSON] щомісячно 1/3 частину всіх доходів в місяць в якості аліментів а користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття та продовжує навчання для здобуття вищої освіти на денній формі навчання. Наразі син сторін продовжує навчання та потребує матеріального забезпечення. Самостійно утримувати родину та сплачувати за навчання сина вкрай важко, тому позивач просить суд стягувати з відповідача на ім`я [PERSON] аліменти на користь повнолітнього сина - [PERSON] на його утримання, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі ј всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.08.2022 року і до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була завчасно повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ds.ki.court.gov.ua/, про причини неявки суд не повідомила, відзивів на позов чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про час і дату судового розгляду, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності або якщо повідомлені нею причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилась на судовий розгляд справи, хоча була завчасно повідомлена, причини її неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк відповідач не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч.3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом установлено, що позивач з відповідачем у справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1999 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Від шлюбного життя колишнє подружжя має двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини її доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 07.03.2017 року до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до копії договору №4090 д/6к-2020 від 16.09.2020 р. [PERSON] навчається на денній форми навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті (КНТЕУ) факультет Економіки, менеджменту та психології, спеціальність «Психологія». Термін навчання 3 роки 10 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 100100,00 грн. [PERSON] проживає разом з батьком. Сторони не досягли згоди щодо розміру матеріального утримання сина, останній продовжує навчання, а платник аліментів має можливість надавати матеріальне забезпечення дитині, а тому позивач вважає, що існують обставини для застосування ст. 198 СК України. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання в будь-якій формі. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч. 1 вказаної статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У ч. 2 статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути на його користь на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини від всіх видів доходів боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.08.2022 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Беручи до уваги вищевикладене, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість стягнення аліментів у розмірі ј частини від всіх видів доходів боржника щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років або припинення останнім навчання. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останнього. Відповідачем доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина суду не надано. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що [PERSON] продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не надано доказів неможливості надання такої допомоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ј частини від всіх доходів боржника. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved