Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя, за якою просить суд: поділити спільне майно подружжя визнавши за нею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2124855500:10:015:0047. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 04 жовтня 2011 року позивач - [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції в Закарпатській області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 35. Від шлюбу у них двоє неповнолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Діти проживають із позивачем, спору з приводу цієї обставини у них не має. В Ужгородському міськрайонному суді на розгляді знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів між [PERSON] та [PERSON] . 10 жовтня 2018 року, під час перебування в шлюбі, сторони придбали житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що доводиться договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.10.2018 року № 2-431 посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] . Витяг з ДРРП від 10.10.2018 року № 140920287, номер запису про право власності 28322497. Також 10 жовтня 2018 року, сторони придбали земельну ділянку під зазначеним вище житловим будинком площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2124855500:10:015:0047, що доводиться договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.10.2018 року № 2-432 посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] . Витяг з ДРРП від 10.10.2018 року № 140923380, номер запису про право власності 28322922. За даними договорами [PERSON] продала, а [PERSON] купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2124855500:10:015:0047. На даний час позивачу стало відомо про те що відповідач має намір чинити їй перешкоди у користуванні їх спільним майном, що створює для неї ситуацію невизначеності. Так, зокрема дізнавшись про те що вона подала позов про розірвання шлюбу, відповідач забрав оригінали документів на вищезазначене майно та відмовляється їх повернути. Відповідач стверджує що позвиач не пропорційно з ним вкладала кошти у придбання спірного майна, і він придбав його в основному за гроші отримані в результаті лише його трудової діяльності та за допомогою його батьків. Такі дії відповідача порушують право власності позивача та створюють перешкоди у реалізації її правомочностей як співвласника, що й зумовило звренення до сдуу із цим позовом. За ухвалою від 19.10.2022 року судом було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не прибув, однак її представник адвокат Бойко Б.Б. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 14.12.2022 року. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданої суду копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 04 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції в Закарпатській області, про що був складений актовий запис № 35. Згідно Електронної системи документообігу суду Д-3, за заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2022 року у справі № 308/11323/21, яке набрало законної сили 11.07.2022, за наслідками розгляду позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей, \~було позовну заяву задоволено частково. Шлюб укладений\~\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~ зареєстрований 04 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції в Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис № 35 - розірвано. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] ) на користь\~ [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання [ADDRESS] ) \~аліменти на утримання\~ неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі\~по 2400\~(дві\~тисячі чотиристо)\~\~гривень\~ щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду - 26.08.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак суд вважає зазначені обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у межах цієї справи. Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 10.10.2018 року, [PERSON] придбав у власність від [PERSON] , житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки 21248555500:10:015:0047. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2018 року № 140920287, цей будинок був зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] . Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 10.10.2018 року [PERSON] придбав у власність від [PERSON] , земельну ділянку площею 0,1177 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 21248555500:10:015:0047, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2018 року № 140923380, ця земельна ділянка була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Позивач вважає будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та просить поділити спільне майно подружжя визнавши за нею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2124855500:10:015:0047. Відповідно\~до\~статті\~60\~СК\~України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України).\~ За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Слід зазначити, що відповідач жодного разу до суду не прибув, не порушив питання спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя на спірний будинок та земельну ділянку, не подав до суду жодних доказів на її спростування, тому справа розглядається за наявними у ній доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Питання щодо припинення права особи на частку у спільному майні жодною із сторін не ставилося, тому з урахуванням вищезазначених норм закону суд вважає будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку із кадастровим номером 21248555500:10:015:0047, спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає розподілу рівними частками по Ѕ кожному, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачем питання щодо виділення частки в натурі не ставилося, клопотання про проведення судово-будівельної експертизи не заявлялося, тому зазначене питання судом не вирішується. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved