Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

07.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем 18.06.2011 року було укладено шлюб та [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року шлюб розірвано. Донька проживає разом з нею, вона приділяє багато уваги та часу для її виховання, навчання та розвитку, витрачає кошти на розширення світогляду дитини, лікування та оздоровлення. Згідно характеристики, наданої директором комунального закладу «Вінницький ліцей №13», який відвідує дитина, мати надає належної уваги вихованню доньки, в той час батько до школи ніколи не приходив, не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківські збори. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2018 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1500,00 грн. на утримання доньки, які ним не сплачуються. Тобто, відповідач не цікавиться своєю дитиною, матеріально її не забезпечує, не займається її фізичним та духовним розвитком, за останні три роки жодного разу не виявив бажання побачити доньку та поспілкуватися з нею, що в сукупності свідчить про самоусунення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню. Також, до позовної заяви долучена нотаріально посвідчена заява [PERSON] , згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] .. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява в якій вона просила розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності. Представник адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Пантелеєва Г.С. в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та висновок адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №240 складено 15.02.2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції. Її матір`ю в актовому записі про народження вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] .. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 27.07.2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис №813 від 27.07.2018 року, після шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики директора КЗ «Вінницький ліцей №13», де навчається [PERSON] з 2019 року, мати приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху, систематично відвідує батьківські збори. Батько із сім`єю не проживає і не цікавився навчанням та вихованням доньки. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. До позовної заяви долучена копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 06.12.2021 року, згідно якої останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку від 08.12.2022 року №4/3-132 адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради як органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] в даній справі позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я своєї малолітньої доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток та останній надав суду заяву про визнання позовних вимог, то суд вважає, що за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved