Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з цим позовом до Брагинівської сільської ради Дніпропетровської області (далі - відповідач 1), сільськогосподарського виробничого кооперативу «Маяк» (далі - відповідач 2), Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровській області (далі - відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] (далі - третя особа). Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 відповідач 3 замінений правонаступником Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровській області. В позові зазначено, що 17.08.1995 на підставі рішення Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.05.1995 № 4 було видано державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» Петропавлівського району Дніпропетровської області. У списку - додатку осіб, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Колос», до наведеного державного акту на право колективної власності під № 518 значиться [PERSON] . За життя [PERSON] не отримала ні сертифікату на право на земельну частку (пай), ні державного акту на земельну ділянку, вже виділену в натурі. Розпорядженням голови Петропавлівської райдержадміністрації від 12.05.1997 за № 141/2-р «Про виготовлення та видачу сертифікату на право на земельний пай членам КСП «Колос» затверджено розмір земельного паю площею 4,17 гектара в умовних кадастрових одиницях та вартість земельного паю на 01.01.1995 в розмірі 15 410,00 гривень. [INFO] [PERSON] померла, чоловік спадкодавця [PERSON] загинув [INFO] під час другої світової війни. Рідний син спадкодавці [PERSON] помер [INFO] , тобто ще до дня смерті матері, після його смерті спадщину прийняли його діти - позивач [PERSON] та її сестра третя особа [PERSON] , які, як вказує позивач, є прямими спадкоємцями своєї бабусі [PERSON] . Позивач стверджує, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 за [PERSON] визнано право на 1/2 частину земельної частки (паю), розмір якого становить 4,17 гектари в умовних кадастрових одиницях із земель Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та зобов`язано виділити 1/2 частини земельної ділянки. Позивач вважає, що цим рішенням суду доведено право [PERSON] на земельну частку ( пай), як пенсіонера із числа членів КСП «Колос», також доведено право в порядку спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] на земельну частку(пай) розміром 4,17 га в умовних кадастрових гектарах із земель Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, але юридично таке право визнано тільки за [PERSON] , в той час як [PERSON] визначено в якості відповідача, до судового засідання вона не з`являлася, копії судового рішення не отримувала. У 2020 році їй стало відомо про існування цього рішення, вона його отримала, ознайомилась та вирішила довести своє право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач, посилаючись на ст.ст. 524, 527, 529 ЦК Української РСР, Указ Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», просить суд визнати за нею право на 1/2 частину земельної частки (паю) площею 4,17 га в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03 вересня 2021 року, яке неодноразово відкладалося. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 закрите підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті на 14.12.2022. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд справу заслухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач 1 відзив на позов не надав, у судове засідання свого представника не направив, надав суду заяву, в якій просив суд справу заслухати у відсутність його представника, рішення ухвалити на розсуд суду. Відповідач 2 відсутній за вказаною у позові адресою. Представник відповідача 3 Кучерява О.Г. відзив на позов не надала, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд справу заслухати у її відсутність, рішення ухвалити на підставі наявних у справі матеріалів згідно з чинним законодавством. Третя особа пояснення на позов не надала, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд ухвалити справедливе рішення. Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом з наданих позивачем у цьому провадженні доказів встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Чоловік спадкодавця [PERSON] [PERSON] загинув 01.02.1945 під час другої світової війни, що підтверджується довідкою Петропавлівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та підтримки Дніпропетровської області № 36 від 11.02.2021. Рідний син спадкодавці [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , тобто ще до дня смерті матері, після його смерті спадщину прийняли його діти - позивач [PERSON] та її сестра - третя особа [PERSON] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 20 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , до цих правовідносин застосовується ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 вказаного Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Із зазначених документів вбачається, що батьки позивача є померлими, а тому вона та третя особа є належними спадкоємцями після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обовязків спадкодавця до інших осіб- спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. 17.08.1995 на підставі рішення Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12.05.1995 № 4 було видано державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» Петропавлівського району Дніпропетровської області. Згідно зі списком - додатком осіб, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Колос», до вказаного державного акту на право колективної власності під № 518 значиться [PERSON] . Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. 1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств. Відповідно до частин першої та другої статті 2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Розпорядженням голови Петропавлівської райдержадміністрації від 12.05.1997 за № 141/2-р «Про виготовлення та видачу сертифікату на право на земельний пай членам КСП «Колос» затверджено розмір земельного паю площею 4,17 гектара в умовних кадастрових одиницях та вартість земельного паю на 01.01.1995 в розмірі 15 410,00 гривень. У Перехідних положеннях Земельного кодексу України вказано, що сертифікат на право на земельну ділянку (пай), отриманий громадянином, вважається правовстановлюючим документом при реалізації його права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Сертифікати є дійсними до виділення в натурі (на місцевості) загальної площі земель, в розмірі земельної частки (паю) підприємства та видачі власникам документів, підтверджуючих право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України (далі - ЗК) при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) (п.23). Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (пункт 24). У постанові від 29 вересня 2021 року у справі №181/257/19 Верховний Суд зауважив на трьох умовах набуття особою права на земельний пай, а саме: 1) членство у КСП на час паювання; 2) включення до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. На цій підставі у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку, що право позивача на земельну ділянку (пай) виникло з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), і строк позовної давності для захисту цього права не застосовується. Спадкодавця [PERSON] на момент одержання КСП «Колос» акта на право колективної власності на землю, а саме:17.08.1995, була пенсіонером з числа його членів та включена до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, який отримало КСП «Колос», тому мала право на земельну частку (пай) за рахунок земель цього колишнього КСП з дня видачі цього акта. Однак, [PERSON] [INFO] померла і не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), і земельна ділянка їй в натурі не була виділена. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) (ст.2 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Стаття 5 цього Закону відносить виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій. Відповідно до пункту 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року у справі № 188/1211/16-ц, провадження № 2/188/609/2016 задоволено позов [PERSON] до Осадченської сільської ради, сільськогосподарського виробничого кооперативу «Маяк», Петропавлівської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання права на земельний пай. Визнано за [PERSON] право на 1/2 частину земельної частки (паю), розмір якого становить 4,17 га в умовних кадастрових гектарах із земель Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Зобов`язано Осадченську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області виділити в натурі 1/2 частину земельної ділянки (паю), розмір якого становить 4,17 га в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду. Цим рішенням встановлено, що з довідки Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 31.05.2016 за вих. № 278 вбачається, що [PERSON] , 1914 р.н., згідно із записами погосподарської книги за 1991-1995 рік проживала в с. Осадче Петропавлівського району Дніпропетровської області, померла [INFO] . На день смерті була пенсіонером колгоспу. Також у рішенні суду від 09 листопада 2016 року вказано, що в довідці управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 02.06.2016р. за вих. № А-480/0-47/6-16 зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Колос» видано 17.08.1995р. на підставі рішення Осадченської сільської ради від 12.05.1995р. за № 4. [PERSON] у списку - додатку до цього державного акту значиться під № 518. Таким чином, рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 за третьою особою [PERSON] вже визнано право на 1/2 частину земельної частки (паю), розмір якого становить 4,17 гектари в умовних кадастрових одиницях із земель Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, право на яку належало спадкодавці [PERSON] . Цим рішенням суду доведено право [PERSON] на земельну частку ( пай), як пенсіонера із числа членів КСП «Колос», також доведено право в порядку спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] на вказану земельну частку (пай) розміром 4,17 га в умовних кадастрових гектарах із земель Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Обставини, встановлені цим судовим рішенням, не підлягають доказуванню (ст. 82 ЦПК України). За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Через відсутність правовстановлюючого документа (сертифікату на право на земельну частку (пай) або державного акту про право власності на земельну ділянку) позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковане право на земельну частку (пай), яке належала за життя спадкодавці. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення із позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд, враховуючи, що відповідач не надав доказів, які б спростовували позовні вимоги, вважає, що є достатні підстави для поновлення порушених прав позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надала достатньо доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. Вартість спірної земельної частки (паю) розміром 4,17 га в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Колос» Петропавлівського району Дніпропетровської області за повідомленням відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області складає 129 790,39 грн, а вартість 1/2 частини - 64 895,20 грн, що і є ціною позову, з якої позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, статті 41 Конституції України, ст.ст. 524, 525, 529 ЦК УРСР, ст.ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. 25 ЗК України, ст.ст. 1, 2, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пунктів 1, 2, 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Outcome: approved