Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

В липні 2022 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08.01.2015 між сторонами розпочалися стосунки, 06.06.2015 вони переїхали до нового будинку та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільне господарство, разом відпочивали, накопичували спільний бюджет та\~несли\~спільні витрати, купували майно для спільного користування, будували та облаштовували його. В середині липня 2015 року позивачка завагітніла та 19.09.2015 сторони зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . У період спільного проживання без реєстрації шлюбу відповідачем було придбано 2/5 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін, оскільки його було придбано у період проживання з відповідачем за їх спільні кошти, тому вважає за необхідне здійснити його поділ, визнавши за нею право власності на 1/2 частину будинку. Крім того, за час шлюбу 12.11.2019 сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] та 19.12.2021 автомобіль марки SKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , який 19.01.2022 відповідач продав без її згоди. 06.01.2022 стосунки між подружжям погіршилися та на даний час вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 08.01.2015 року по 19.09.2015; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності відповідача на вказану частку квартири; право власності на 1/10 частину 2/5 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності відповідача на вказану частку будинку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки SKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , в сумі 91500 грн. та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Також представником позивача разом із позовом подана заява про розгляд питань про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Ухвалою судді від 13.07.2022 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У своєму відзиві представник відповідача зазначає, що відповідач не заперечує факт перебування з позивачем у фактичних відносинах до укладення шлюбу. Проте, мати відповідача, [PERSON] , шляхом розписки фактично придбала у [PERSON] буд. [ADDRESS] . Так як син планував одружитись 19.09.2015, мати вирішила будинок оформити на сина, тому до укладення шлюбу а саме 15.09.2015 було укладено договір купівлі-продажу будинку. В п. 9 договору зазначено, що [PERSON] на момент купівлі частки будинку не одружений, купує 2/5 частки житлового будинку самостійно, на особисті кошти, в особисту приватну власність. Відповідач не заперечує, що квартира [ADDRESS] , придбана у період шлюбу за спільні кошти, тому не заперечує проти визнання права власності за позивачем на 1/2 частину квартири. Щодо легкового автомобіля зазначає, що відповідач їздив на заробітки до Польщі та за власні особисті кошти 19.12.2021 придбав автомобіль. Оскільки з початку 2021 року відносини між подружжям були мінливими, виникали сварки та непорозуміння, а з листопада 2021 року сторони перестали спільного проживати, в січні 2022 відповідач продав автомобіль своєму братові. Відповідач проти задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] не заперечує, у решті вимог позову просить відмовити. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що сторони з березня 2015 року почали проживати разом. На той момент позивач працювала та мала самостійний дохід. В квітні 2015 року вони придбали будинок, однак він був у занедбаному стані та потребував ремонтних робіт. В кінці травня 2015 року вони переїхали проживати до вказаного будинку. Оскільки відповідач майже не працював (був невеликий неофіційних підробіток) витрати на будівельні матеріали та проживання йшли із заробітної плати позивача та матеріальної допомоги її батьків. Щодо розписки на придбання будинку зазначає, що позивач була вагітна та мала довірливі відносини з відповідачем та його матір`ю, а тому усіма питаннями купівлі будинку займалися відповідач та його мати. Звертає увагу, що під час спільного проживання позивача та відповідача та придбання будинку позивач була офіційно працевлаштована. Вони одразу вирішили, що в них буде спільний бюджет. Щодо припинення спільних відносин в листопаді 2021 року не погоджується, оскільки 28 грудня 2021 року вони разом святкували день народження сина позивачки у дитячому центрі «Пальма», а 01.01.2022 спільно їздили до м. Кременчук у кінотеатр, що підтверджується спільними фото. З моменту, як розпочалася війна, позивач вимушена була виїхати за кордон задля безпеки дітей. Ухвалою суду від 27.09.2022 підготовче провадження по цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з березня 2015 року по 19.09.2015; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності відповідача на вказану частку квартири; на 1/2 частину 2/5 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності відповідача на вказану частку будинку, та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки SKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , в сумі 91500 гривень. Посилався на підстави, викладені в позовній заяві та у відповіді на позов. Також зазначив, що сторони з березня 2015 року проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за чотири дня до укладення шлюбу за спільні кошти придбали 2/5 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю з власником вони проживали в цьому будинку з квітня 2015 року. Гроші за будинок відповідач передавав продавцю у вересні 2015 року, точну суму позивачка не знає. 06.01.2022 сторони припинили шлюбні відносини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з березня 2015 року по 19.09.2015 та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , визнала. В іншій частині позовні вимоги не визнала, посилалася на підстави, викладені у відзиву на позовну заяву. Зазначила, що у позивачки коштів не було, на придбання будинку вона коштів не давала. Кошти на придбання будинку дали батьки відповідача, мати відповідача домовлялася з продавцем будинку, дала йому завдаток 45000 гривень та домовилася, щоб сторони заїхали в будинок раніше. Відповідач та його батьки розуміли юридичні наслідки укладання договору купівлі-продажу в період зареєстрованого шлюбу, тому і домовилися укласти договір саме до укладання шлюбу. Останні 30000 гривень за будинок передавалися до укладання нотаріального договору, а не у нотаріуса. Залишок коштів передавалися продавцю або відповідачем, або його матір`ю. Ці 30000 гривень, які передавалися перед укладанням договору купівлі-продажу, гроші частково відповідача, частково його батьків. Відповідач до знайомства з позивачкою їздив на заробітки до Польщі, потім підробляв в Україні. Авто відповідач придбав за кошти, які були ним зароблені в період шлюбу. В грудні 2021 від приїхав з Польщі, сімейні стосунки вже припинилися, проте він ще сподівався їх зберегти. 19.12.2021 він придбав автомобіль і одразу його продав, за скільки їй невідомо. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.09.2015 (а.с.12), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно договору купівлі-продажу від 15.09.2015 [PERSON] придбав 2/5 частки житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В п. 9 договору зазначено, що договір укладається за письмовою заявою покупця [PERSON] про те, що він не одружений, вказані в цьому договорі 2/5 частки житлового будинку з належною часткою господарсько-побутових будівель купує самостійно, на особисті кошти, в особисту приватну власність. (а.с.15-16). Згідно договору купівлі-продажу від 12.11.2019 [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м. (а.с.22-23). Відповідно до висновку про вартість об`єкту представленого до оцінки, середня ринкова вартість автомобіля SKODA Octavia A5 2004 року випуску, станом на 20.06.2022 становить 183000,00 грн. (а.с.59-62). Згідно копії відповіді Територіального сервісного центру №3542 від 12.09.2022 №31/11/3542-1241, наданого на запит суду, транспортний засіб SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, 23.12.2021 було зареєстровано за [PERSON] , [INFO] та 19.01.2022 перереєстровано на [PERSON] , [INFO] , порядком державної реєстрації, перереєстрації транспортних засобів за ДКП укладеним в ТСЦ не передбачено отримання згоди одного із подружжя (а.с.173). Також судом були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] . У нього свого житла не було, він винаймав квартири, тому вони вирішили придбати йому житло, підшукували варіанти. Наприкінці лютого 2015 року вони знайшли пів будинку, який продавався по [ADDRESS] . З продавцем про продаж будинку домовлялася вона, домовилися про продаж за 75000 гривень. 24.04.2015 вона особисто передала продавцю аванс в розмірі 45000 гривень, інші 30000 гривень 15.09.2015 вона віддала сину та син віддав продавцю коли вони укладали договір купівлі-продажу будинку. Вона хотіла саме до укладання шлюбу придбати будинок сину. З позивачкою вона познайомилася після передачі продавцю завдатку за будинок. З червня 2015 року син з невісткою стали проживати у вказаному будинку, робили косметичний ремонт. На придбання будинку невістка та її родичі гроші не давали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом батьків відповідача [PERSON] , з якими вони перебувають у дружніх стосунках. Батько відповідача [PERSON] розповідав йому, що вони з дружиною хочуть придбати сину [PERSON] житло. Також, приблизно 6 років тому, [PERSON] позичав у нього 20000 гривень, з його слів відомо, що вони дали завдаток за будинок, а на останній платіж не вистачало. Борг повернув [PERSON] . [PERSON] він бачив коли [PERSON] привозив її до батьків. Житло батьки [PERSON] підшукували йому ще до знайомства його з [PERSON] . Абзацом першим частини другої\~статті 3 СК України\~передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до\~статті 74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. За змістом наведеної норми правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі\~статті 74 СК України. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України\~суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. В судовому засіданні встановлено та стороною відповідача не заперечується, що сторони з березня 2015 року по 19.09.2015 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно із частиною першою\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Пунктами 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11\~передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним, в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, Верховним Судом у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. У відповідності до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони з березня 2015 року по день укладання шлюбу перебували у фактичних шлюбних відносинах. 19.09.2015 між ними шлюб було зареєстровано. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах та в зареєстрованого шлюбу було сторонами придбане таке майно: 2/5 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки SKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] . Також судом встановлено, що кошти на придбання частини будинку [ADDRESS] надали батьки відповідача, про що свідчить розписка надана [PERSON] про те, що він отримав від [PERSON] 45000 гривень в рахунок майбутньої покупки будинку [ADDRESS] , а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , який пояснив, що він давав батьку відповідача у борг 20000 гривень для оплати другої частини вартості будинку для сина. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірний будинок було придбано за спільні кошти подружжя, в той час, як відповідачем, на думку суду, надано достатньо доказів на підтвердження того, що спірний будинок придбано за кошти його батьків, що підтверджується показами свідків та наданими доказами. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини 2/5 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. В свою\~чергу,\~позовні вимоги\~про визнання\~за позивачкою\~права власності\~на 1/2\~частини квартириза адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованими\~та такими,\~що підлягають\~задоволенню,\~оскільки вказана\~квартирабула придбана під час зареєстрованого шлюбу подружжя, тобто є їх спільним сумісним майном, презумпція спільності права власності подружжя на придбане спірне майно в період шлюбу не спростована. Таким чином, як позивачу так і відповідачу відповідно до статті 63\~СК України належить право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Проте, щодо вимоги позивача про припинення права власності відповідача на вказану частку квартири, суд вважає ці вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних\~вимог про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивачки\~компенсації за\~належну їй\~частку автомобіля\~маркиSKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що в період шлюбу було придбано автомобіль SKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , який в подальшому відповідачем було відчужено. Згідно з\~висновку про\~вартість об`єкту\~від 20.06.2022,\~складеного оцінювачем\~ПП «Виробничо-комерційне\~агентство «Ріко-Інвест»,\~середня ринкова\~вартість транспортного\~засобуSKODA модель Octavia A5, 2004 року випуску, становить 183000 гривень. Відповідно до\~статті 61 СК України спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно із частинами 1, 2 статті 71 СК України, частиною 2\~статті 364\~ЦК України поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Встановивши, що спірний транспортний засіб сторони придбали за час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідач здійснив продаж зазначеного майна без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивачки 91500 гривень у рахунок компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу виходячи з його ринкової (дійсної) вартості. Суд не приймає до уваги надану представником відповідача копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.01.2022, відповідно до якого продаж автомобіля була здійснена за домовленістю сторін за 49000 гривень, оскільки це не є доказом дійсної вартості транспортного засобу. Враховуючи, що представником позивача разом із позовом подана заява про розгляд питань про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial