Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і представник позивачки обгрунтовуючи позовні вимоги пояснив, що на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно, індексні номери 33795154 та 33796330, виданих 18 лютого 2015 року Реєстраційною службою Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, позивачка є власницею земельних ділянок площею 6,8351 га, кадастровий номер 1222088600:01:001:7023 та площею 6,8392 га, кадастровий номер 1222088600:01:001:7024, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Червонопромінської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. 15 жовтня 2020 року між [PERSON] як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислове підприємство "Агросвіт" Кам`янського району Дніпропетровської області як орендарем були укладені строком на сім років кожен договори № 36 оренди земельної ділянки площею 6,8351 га та № 37 оренди земельної ділянки площею 6,8392 га. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права від 11 грудня 2020 року внесено відомості за номерами записів про інше речове право 39670642 та 98670374, орендарем цих земельних ділянок є відповідач. Умови договорів є одинаковими. Позивачка вважає, що вищезазначені договори оренди земельних ділянок підлягають припиненню шляхом їх дострокового розірвання, оскільки відповідач в порушення вимог, передбачених п. 4 вказаних договорів, з 31 грудня 2020 року по 16 червня 2022 року не виплачував їй орендну плату в розмірах, передбачених п. 4.1 цих договорів. З урахуванням наведеного позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить розірвати договори, укладені між нею та ТОВ «Агропромислове підприємство «Агросвіт» 15 жовтня 2020 року за № 36 та № 37 оренди земельних ділянок та позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 48976,69 грн. заборгованості за кожним з договорів за період з 31 грудня 2020 року по 16 червня 2022 року, з яких 38880,00 грн. заборгованість за орендною платою, 7623,89 грн. сума інфляційного збільшення заборгованості, 1120,06 грн. - 3% річних, 1362,74 грн. пені, а також 2977,20 грн. судового збору. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що між сторонами дійсно були укладені зазначені договори належних позивачці земельних ділянок і відповідач дійсно не виплачував позивачці орендну плату, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, але причиною несплати є відсутність даних про спосіб виплати орендної плати - в грошовій, натуральній чи відробітковій формах, як це передбачено п. 4.1 договорів оренди, а позивачка до відповідача з питання встановлення такого способу не зверталась. Тому порушення сталось не лише з вини відповідача, що свідчить про відсутність підстав для розірвання цих договорів. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги позивачки мають бути задоволеними. Судом встановлено наступне. [PERSON] на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно, індексні номери 33795154 та 33796330, виданих 18 лютого 2015 року Реєстраційною службою Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, належать земельні ділянки площею 6,8351 га, кадастровий номер 1222088600:01:001:7023 та площею 6,8392 га, кадастровий номер 1222088600:01:001:7024, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Червонопромінської сільської ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав ( ст. 125 ЗК України). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 15 жовтня 2020 року між [PERSON] як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислове підприємство "Агросвіт" Кам`янського району Дніпропетровської області як орендарем були укладені строком на сім років кожен договори № 36 оренди земельної ділянки площею 6,8351 га та № 37 оренди земельної ділянки площею 6,8392 га. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права від 11 грудня 2020 року внесено відомості за номерами записів про інше речове право 39670642 та 98670374, орендарем цих земельних ділянок є відповідач. Умови договорів є одинаковими. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 395, ст. 407 ЦК України, ст. 102-1 ЗК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно, яке надає землекористувачу право користуватися чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 6 ст. 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися у володіння та користування іншій особі лише орендарем, лише за згодою орендодавця і лише на праві суборенди (крім випадків, визначених законом). Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, якими зокрема може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тому позивачка вправі звернутись до суду з позовом про захист порушеного права коли в будь який час після такого порушення, а обов`язку звертання до суду з позовом про захист порушеного права в певний період законодавство не передбачає і позивачка скористалась цим правом саме у червня 2022 року, як вважала та за потрібне. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Підставою розірвання договору оренди позивачка вказує невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати з часу укладення договорів по час звернення до суду з цим позовом та невиконання відповідачем обов`язку. Тому позивачка не може навести письмових чи інших доказів такого невиконання, оскільки за умови невиплати орендної плати ніяких документальних підтверджень виконання цього обов`язку орендаря існувати не може. Представником відповідача визнано частково позовні вимоги. Однак, його посилання на те, що відповідач не виплачував позивачці орендну плату є відсутність даних про спосіб виплати орендної плати - в грошовій, натуральній чи відробітковій формах, як це передбачено п. 4.1 договорів оренди, а позивачка до відповідача з питання встановлення такого способу не зверталась. Ініціатором укладення договорів оренди є відповідач і протоколи погодження порядку, розміру та умов сплати орендної плати мали бути оформлені додатками до договорів оренди, як це передбачено п. 4. 1 договорів. Але такого додатку складено не було, тобто відповідач не виконав всіх умов укладення договорів оренди і саме ця бездіяльність відповідача є причиною несплати орендної плати. П. 4.5 договорів оренди передбачено, що у разі необхідності, за взаємною письмовою домовленістю сторін, розмір, порядок, строки та умови сплати орендної плати можуть змінюватись, що встановлюється додатковою угодою. До матеріалів справи не долучено та представником відповідача не надано суду доказів щодо можливості укладання додаткової угоди між та [PERSON] з метою вирішення питання щодо встановлення саме порядку, строків та умов сплати орендної плати. Тому суд вважає, що в даному разі вбачаються істотні підстави вважати, що відповідачем порушувались умови договорів оренди земельних ділянок, що дає позивачці право у відповідності із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» вимагати дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду і обумовлює задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивачки 2977,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved