Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Торговий дім «Євростиль ЛТД», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позов мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало виконавче провадження №33206789 з примусового виконання виконавчого листа №2-1918/11, виданого 01.06.2012 Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення солідарно з ТОВ «Торговий дім «Євростиль ЛТД» і [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості на загальну суму 3\~228 484,94 грн. 27.03.2013 державним виконавцем Відділу проведено опис та арешт майна належного боржнику ТОВ «Торговий дім Євростиль» ЛТД, а саме: вбудовані нежитлові приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] , які в цілому складаються з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, загальною площею 355,0 кв. м. Позивач зазначає, що 06.08.2018 відбулися електронні торги за лотом №280203 з реалізації предмета іпотеки, а саме: вбудованих нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 355 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Переможцем торгів визнано [PERSON] як такого, що зробив найвищу цінову пропозицію в розмірі 2 327 055, 50 грн. 11.02.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я. А., позивачу видано свідоцтво № 93 про право власності на вбудовані нежитлові приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] , які в цілому складаються з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, загальною площею 355,0 кв.м., та проведено державну реєстрацію речового права у реєстрі речових прав на нерухоме майно. 3 метою користування приміщенням у власних цілях, позивач неодноразово звертався як до ТОВ «Торговий дім «Євростиль ЛТД», так і до його єдиного учасника та власника - [PERSON] , які продовжували користуватися нерухомим майном, не зважаючи, що нежитлове приміщення вже належало позивачу, не звільняли його та продовжували здійснювати підприємницьку діяльність та крім того усвідомлюючи вищезазначене, не сплачували жодних комунальних послуг. При цьому відповідачами подавались у цей час завідомо необгрунтовані позовні заяви та повідомлення про вчинення позивачем злочину. Такі дії, фактично призвели до того, що з лютого по серпень включно 2019 року, позивач був позбавлений можливості користуватись належними йому приміщеннями, що призвело до збитків у зв`язку із безпідставним користуванням належним майном. Наслідком таких дій, є порушення прав та законних інтересів позивача, що призвело до збитків. Відповідно до висновку спеціаліста ТОВ «Подільський експертний центр» №1 від 14.02.2022 року, розмір збитків нанесених власнику у зв`язку із безпідставним користуванням третіми особами вбудованого нежитлового приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 355,00 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу, за період з лютого 2019 року по серпень включно 2019 року становить 343 868,00 гривень. Відповідачами було повернено приміщення позивачу, під час виконання ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 06.08.2019 року, якою було передано належні позивачу приміщення у відповідальне зберігання в межах кримінального провадження №12019020040000370 від 15.03.2019 року за заявою [PERSON] , стосовно [PERSON] , про вчинення злочину передбаченого ст. 356 КК України. Після чого ухвалою Вінницького міського суду від 24.10.2019 р. у справі №127/7570/19 за позовом [PERSON] до ТОВ «Торговий дім «Євростиль ЛТД» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, було закрито провадження за заявою представника відповідача у зв`язку із відсутністю предмету спору. Отже, починаючи з лютого 2019 р. по серпень 2019 р., позивач через неправомірне користування належним йому майном відповідачами зазнав збитків, а тому позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ "Торговий дім "Євростиль ЛТД" на його користь матеріальну шкоду в розмірі 343 868,00 грн. Ухвалою суду від 22.02.2022 р. дану позовну заяву повернуто позивачу з підстав п. 1 ч.4 ст. 185 ЦПК України. На ухвалу суду від 22.02.2022 р. стороною позивача 16.03.2022 року подано апеляційну скаргу. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2022 р. апеляційну скаргу представника позивача задоволено та ухвалу від 22.02.2022 р. - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 21.04.2022 року відкрито провадження по справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 28.04.2022 року на адресу суду надійшло клопотання від [PERSON] про його залучення до участі у справі як правонаступника позивача [PERSON] у зв`язку із смертю останнього [INFO] . 04.05.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву в якій він заперечив проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необгрунтованість та його незгодою з аргументацією та фактами, наведеними в позовній заяві. Ухвалою суду від 21.06.2022 року провадження у даній справі зупинено до закінчення шестимісячного строку прийняття спадщини з метою з`ясування усього кола спадкоємців та залучення усіх правонаступників позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 09.08.2022 р. поновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.11.2022 року ухвалою суду витребувано із Другої Вінницької державної нотаріальної контори матеріали справи №230/2022 до майна померглого [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07.12.2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] - його сина [PERSON] . В судове засідання [PERSON] та його представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив суд залишити позов без задоволення беручи до уваги обставини викладені ним у відзиві на позовну заяву. Представник ТОВ "Торговий дім Євростиль ЛТД", в судове засідання черговий раз не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток. Заяв та клопотань до суду не надав, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів №350032 від 06.08.2018 р., відбулися торги предмету іпотеки, а саме: вбудованих нежитлових приміщень першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 355 кв. м. Переможцем торгів є [PERSON] (а.с. 48-49). Із свідоцтва про право власності від 11.02.2019 р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А. вбачається, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: вбудованих нежитлових приміщень першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 355 кв. м., які в цілому складаються з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабігнету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, вартістю 2 327 055 грн. 50 коп., яке належало на праві власності ТОВ «Торговий дім Євростиль» ЛТД на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кононюк В.О., 12.04.2005 року за № 1095 (а.с. 52). Відповідно до висновку спеціаліста ТОВ «Подільський експертний центр» №1 від 14.02.2022 р., в результаті проведених аналітично-розрахункових досліджень встановлено, що розмір збитків нанесених власнику, в зв`язку з безпідставним користуванням третіми особами вбудованого нежитлового приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 355,00 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , за період з лютого 2019 р. по серпень 2019 р. включно, становить 343\~868,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2019 року накладено арешт на нежитлове приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 355,00 кв.м., яке в цілому складається з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, яке належить [PERSON] та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , з метою його уникнення його пошкодження чи знищення, шляхом заборони користуватись ним іншими особами, крім [PERSON] (а.с. 96-97). В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.06.2019 р. ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2019 р. було скасовано та постановлено нову ухвалу. Накладено арешт на нежитлове приміщення першого поверху 9-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 355,00 кв.м., яке складається з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, яке належить [PERSON] та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , шляхом заборони користуватись ним. (а.с. 98-100). Як вбачається із змін до статуту ТОВ «Торговий Дім Євростиль» ЛДТ від 28.04.2005 року, пункт 5.3., абз.1, Розділу У. «Майно Товариства» статут викладено у наступній редакції: Товариство має Статутний фонд у розмірі 200 000 грн., що утворюється за рахунок внесків його учасників. Учасники володіють такими частками: [PERSON] 100 000 грн., що становить 50% Статутного фонду; [PERSON] 100\~000 грн., що становить 50% Статутного фонду (а.с. 104). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Суд відхиляє зазначений у позові як спосіб захисту порушеного права на підставі статті 1214 ЦК України, оскільки позивач є власником вбудованого нежитлового приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 355,00 кв.м., а тому спірні правовідносини, що виникли з фактичного користування даного приміщення, які оформлені як об`єкт нерухомого майна, за своїм змістом є не кондиційними, а деліктними (п. 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової пдстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Обов `язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат - наявність безпідставного збагачення. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Стаття 1192 ЦК України зобов`язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, за змістом статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки заподіювача шкоди, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками, вини. Відсутність хоча б одного з наведених складових елементів шкоди виключає склад цивільного правопорушення, і, як наслідок, настання юридичної відповідальності. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Для настання деліктної відповідальності за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Верховний Суд звернув увагу на те, що, хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов (постанова від 10.06.2019 року в справі № 591/5118/14-ц). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,о б`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів уї х сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд наголошує, що оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог повністю заперечуються відповідачем, тому такі обставини, відповідно до вимог ст.81ЦПК України, потребують доведення. На підтвердження обставин в обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що раніше приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало на праві власності ТОВ "Торговий дім Євростиль ЛТД", у зв`язку з чим зробив висновок про те, що шкоду в період з лютого 2019 р. по серпень 2019 р. завдано саме колишнім власником даного приміщення. Однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2019 року накладено арешт на дане нежитлове приміщення першого поверху дев`ятиповерхового житлового будинку, яке належить [PERSON] та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , з метою уникнення його пошкодження чи знищення, шляхом заборони користуватись ним іншими особами, крім [PERSON] . Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.06.2019 р. ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2019 р. скасовано та постановлено нову ухвалу. Накладено арешт на нежитлове приміщення першого поверху 9-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 355,00 кв.м., яке складається з вбудованих приміщень: тамбуру 178-1, 178-2, торгового залу 178-3, складу 178-4, коридору 178-5, тамбуру 178-6, кабінету 178-7, бухгалтерії 178-8, туалету 178-9, яке належить [PERSON] та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , шляхом заборони користуватись ним. Оскільки ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.06.2019 р. накладено арешт на дане приміщення, яке належить [PERSON] та перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , шляхом заборони користуватись ним, суд приходить до висновку, що на підставі даної ухвали суду відповідачі не мали доступу до даного приміщення. Доказів протилежного - до суду не надано. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed