Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору з вимогою стягнути з [PERSON] шкоду, завдану навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, в сумі 65836, 80 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять шість) гривень 80 копійок, в дохід місцевого бюджету Вовковинецької селищної ради Хмельницького (Деражнянського) району Хмельницької області, одержувач коштів: ГУК у Хмельницькій області/Вовковинецька.стг/24062100, ЄДРПОУ 37971775, р/р [NUMBER], а також стягнути з [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури (ЄДРПОУ 02911102, р/р [NUMBER], МФО 820172, ДКСУ, м. Київ) судовий збір, сплачений за пред`явлення цього позову. Ухвалою судді від 28.06.2022 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні прокурор позов підтримав із викладених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечили, надіславши до суду відповідний відзив. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню. Так, судом об`єктивно встановлено, що Летичівською окружною прокуратурою в ході вивчення стану законності у сфері екологічного законодавства, в тому числі, щодо повноти та своєчасності відшкодування збитків, завданих навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, встановлено, що 19.09.2015 [PERSON] , перебуваючи у виділі №17 кварталу №96 обходу №26 лісу, що перебуває у користуванні та охороняється Спеціалізованим лісогосподарським комунальним підприємством «Флора» між населеними пунктами с. Стреків та с. Згар на території Радовецької сільської ради (на даний час Вовковинецької селищної ради), діючи разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які не були обізнані про протиправність вчинюваних ними дій із застосуванням бензопили «Husgvarna 365», особисто та за допомогою вищевказаних працівників, шляхом спилювання здійснив незаконну порубку тринадцяти дерев породи сосна до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від коріння, різного діаметру (41 см., 40 см., 38 см., 39 см., 43 см., 45 см., 47 см., 41 см., 50 см., 52 см., 45 см., 43 см., 41 см.), яке розкрижували на частини з метою подальшої реалізації. За вказаним фактом 21.09.2015 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015020080000471, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України. 16.01.2019 до Деражнянського районного суду направлено обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні відносно [PERSON] за ст.246 КК України. Ухвалою Деражнянського районного суду від 27.08.2021 вказане кримінальне провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України закрито, у зв`язку набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою. В ході досудового розслідування кримінального провадження проведено судову інженерно-екологічну експертизу, за висновками якої сума збитків, заподіяних внаслідок незаконної порубки 13 дерев породи сосна до ступеня припинення росту, різного діаметру (41 см., 40 см., 38 см., 39 см., 43 см., 45 см., 47 см., 41 см., 50 см., 52 см., 45 см., 43 см., 41 см.) у виділі №17 кварталу №96 обходу №26 лісу, що перебуває у користуванні та охороняється Спеціалізованим лісогосподарським комунальним підприємством «Флора» на території Вовковинецької селищної ради, становить 65836,80 грн. (висновок експерта №3692/12-21 від 30.10.2018). Разом з тим, на даний час шкода, завдана навколишньому природному середовищу неправомірними діями [PERSON] , в розмірі 65836,80 грн. не відшкодована. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 п.1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.131? Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Статтею 56 ЦПК України передбачено порушення справи за позовами прокурорів, які звертаються до суду в інтересах держави. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про законність участі прокурора у даній цивільній справі. Так, під час судового розгляду справи в суді за обвинуваченням [PERSON] , матеріальний склад істотної шкоди за ст.246 КК України визначено таким, що у дві тисячі і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Тобто мінімальний розмір шкоди встановлено в розмірі 1920000 грн. У зв`язку із наведеним Деражнянським районним судом встановлено, що факт вчинення кримінального правопорушення мав місце, [PERSON] визнав себе винним, проте набув чинності закон на підставі якого караність діяння було усунено, у зв`язку із чим, ухвалою від 27.08.2021 за результатами розгляду клопотання сторони захисту вказане кримінальне провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України закрито. Так, згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з цим, вина відповідача у заподіянні шкоди завданої внаслідок незаконної порубки дерев встановлена матеріалами кримінального провадження №12015020080000471 від 21.09.2015, а тому в силу зазначених вище вимог чинного законодавства доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідачів відшкодувати шкоду, заподіяну завданої внаслідок незаконної порубки дерев. Набрання законної сили ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставою звільнення від доказування. Така ухвала є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала в питані, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що декриміналізація є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності, з урахуванням того, що її застосування фактично констатує причетність [PERSON] до вчинення кримінально-карного діяння, а тому відповідно до положень ст.66 Конституції України, ст.1166 ЦК України, ст.107 Лісового кодексу України останній зобов`язаний відшкодувати завдані ним збитки в розмірі 65836,80 грн. як збитки, завданні кримінальним правопорушенням. Закриття справи на підставі, зазначеній у п.4 ч.1 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 р. №3. Статтею 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2021 рік у частині доходів є надходження, визначені ч. 3 ст.29 Бюджетного кодексу України. Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного Кодексу України джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. У відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. У пункті 2.2. Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.2012, що зареєстровано Міністерством юстиції України від 12.09.2012 №1569/21881 передбачено, що у процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи Казначейства здійснюють в автоматизованому режимі розподіл платежів між рівнями місцевих бюджетів, розподіл інших платежів, що зараховуються до місцевих бюджетів згідно з вимогами Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України та рішенням місцевої ради про бюджет у розмірах, визначених законодавством, та перераховують розподілені кошти місцевих бюджетів за належністю. Таким чином, грошові стягнення за шкоду, заподіяну вчиненими на території Вовковинецької селищної ради порушеннями вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у повному обсязі на розподільчий казначейський рахунок Вовковинецької селищної ради. Окрім цього, згідно ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу сільської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. За ст.2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захист інтересів територіальних громад і нормальне функціонування місцевого самоврядування є прямим обов`язком саме держави. У зв`язку із цим, інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження, повністю збігаються. Так, 29.10.2021 окружною прокуратурою на адресу Вовковинецької селищної ради скеровано лист в якому запропоновано селищній раді вжити заходів, спрямованих на стягнення із [PERSON] збитків, завданих навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, в сумі 65836, 80 гривень. Однак, інформація про вжиті селищною радою заходи, спрямовані на стягнення збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, до окружної прокуратури не надходила. Враховуючи вищевикладене 22.11.2021 окружною прокуратурою повторно скеровано лист до селищної ради з метою отримання інформації про результати вжитих селищною радою заходів, спрямованих на стягнення із [PERSON] збитків, завданих навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, в сумі 65836, 80 грн. Листом від 29.11.2021 селищна рада повідомила, що самостійно заходи з стягнення із [PERSON] збитків, завданих навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, в сумі 65836, 80 грн. не вживатиме у зв`язку із відсутністю юридичної служби та посадових осіб які б здійснили заходи реагування. У зв`язку із цим, Летичівською окружною прокуратурою 13.12.2021 повідомлено Вовковинецьку селищну раду про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави. Ураховуючи вищенаведене, за вказаних обставин бездіяльності Вовковинецької селищної ради, наявні достатні підстави для звернення до суду прокурора в інтересах держави. Право на звернення прокурора або його заступник до суду в інтересах держави передбачене ст. 24 Закону України «Про прокуратуру». Зазначені обставини є підставою для реалізації прокурором визначених Конституцією України та законами України повноважень шляхом пред`явлення позову в інтересах держави в особі уповноваженого органу - Вовковинецької селищної ради. Вирішуючи питання належної підсудності справи, суд враховує, що згідно п.3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Враховуючи, що місцем вчинення злочину та заподіяння внаслідок вказаного шкоди є виділ №17 кварталу №96 обходу №26 лісу, що перебуває у користуванні та охороняється Спеціалізованим лісогосподарським комунальним підприємством «Флора» між населеними пунктами с. Стреків та с. Згар на території Вовковинецької селищної ради Хмельницького (Деражнянського) району Хмельницької області, позов правомірно заявлявся саме до Деражнянського районного суду. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом: витягом з ЄРДР від 21.09.2015, витягом з ЄРДР від 16.05.2018, протоколом огляду місця події від 20.09.2015; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 25.09.2015; постановою про визначення речових доказів від 26.09.2015; протоколом огляду місця події від 22.09.2015; постановою про визначення підслідності від 07.07.2016; наказом про звільнення з посади лісника [PERSON] від 17.02.2016; посадовою інструкцією лісника [PERSON] ; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2017; висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 30.10.2018, оригінали вищезазначених документів зберігаються в матеріалах кримінального провадження 12015020080000471 (об`єднане з №12018240130000130) від, яке знаходиться в Деражнянському районному суді, витяги з реєстру юридичних осіб. Судові витрати в справі складаються із судового збору в сумі 2481 грн.. Суд також звертає увагу, що під час судового розгляду представником відповідача [PERSON] було подано до суду відзив, яким позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, зокрема з посиланням на застосування строків позовної давності, разом викладені у відзиві обставини спростовуються з наступних підстав. Так, Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ внесено зміни до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (п.12), згідно яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258 ЦК УКраїни (загальна та спеціальна позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02.04.2020. Проте, ураховуючи що запропоновані зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, вони мають зворотну силу. Законом № 540-ІХ визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються. На усій території України карантин установлено з 12.03.2020 до 24.04.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, дія якого неодноразово продовжувалася (постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641). Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено на території України карантин з 19.12.2020 до 31.08.2022, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641. Таким чином, якщо взяти до уваги доводи представника відповідача, що строк позовної давності у даному спорі починає свій перебіг з 19.09.2015, з моменту спричинення шкоди, то загальний строк позовної давності тривалістю у три роки 19.09.2018, а ні 14.01.2022 не сплив, а автоматично продовжився з 12.03.2020 з установленням в країні карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 і який тривав до 31.08.2022. Таким чином, строк позовної давності не пропущено і поновити його прокурор не просив. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про цілковиту обґрунтованість позовних вимог Заступника керівника Летичівської окружної прокуратури на захист інтересів держави в особі Вовковинецької селищної ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок порубки дерев, тому його позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved