Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, що зареєстрований 19 липня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1555. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 2014 року він та відповідачка уклали шлюб, від якого в них народилися діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Протягом останнього року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, подружні стосунки не підтримують через різницю у поглядах на сімейні цінності та шлюб. Між ними неможливе подальше спільне життя та збереження шлюбу, оскільки це суперечитиме інтересам позивача. На підставі цього, просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін, про що належним чином повідомлено сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1555 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.17) та доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 18). На даний час, діти проживають разом із відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 19-20). Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сторони тривалий час не підтримують сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, не проживають однією сім`єю, між ними немає взаєморозуміння, вважають примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved