Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 03.08.2016 на прохання близької подруги, вона погодилася зареєструвати у своїй квартирі сина подруги [PERSON] . Зазначає, що відповідач жодного дня не проживав у належній їй квартирі, не сплачував комунальних послуг та не брав участі в утриманні будинку. Реєстрація відповідача у її квартирі, позбавляє її права на вільне розпорядження майном. Посилаючись на наведене, просить суд, визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] .. Ухвалою судді від 12.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. У визначений ухвалою строк відзиву від відповідача до суду не надходило. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Щодо ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17). З копії будинкової книги А №0143635 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , випливає, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 18.04.1981 (а.с.13). За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації - [INFO] (а.с.24). Факт не проживання [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання підтверджується довідкою ГУНП у Волинській області Луцького районного управління поліції від 07.09.2022 № 29599/50/04-22. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в будинку позивача, однак спірним житлом не користується, не бере участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин відсутності понад рік, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved