Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5998 від 04.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 46 523 грн. 61 коп. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що виконавчий напис №5998 від 04.06.2021, вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 2019 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та як наслідок підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округуБригіди В.О. копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від №5998 від 04.06.2021. 06.12.2021 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області надійшло підтвердження реєстрації місця проживання позивача за адресою% [ADDRESS] . 15.07.2022 відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від №5998 від 04.06.2021. 20.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції, та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 04.06.2021 року Бригідою В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис за №5998, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» борг у розмірі 46 523,61 грн. З пояснень позивача судом встановлено, що про наявність вказаного виконавчого напису позивач дізнався у жовтні 2021 року коли отримав від приватного виконавця Хохлова К.К. засобами поштового зв`язку пакет постанов, винесених в межах виконавчого провадження №66934303. Позивач зазначає, що йому було невідомо про наявність боргу перед ТОВ «Росвен Інвест Україна». Крім того, з ТОВ «Росвен Інвест Україна» він не має договірних зобов`язань, відтак підстави виникнення в нього заборгованості перед відповідачем позивачу не відомі. Так, постановою від 24.09.2021 про відкриття виконавчого провадження №66934303 приватним виконавцем Хохловим Кирилом Костянтиновичем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №5698 від 04.06.2021. 11.10.2021 представник позивача звернувся з адвокатським запитом доБригіди В.О., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з проханням надати копії матеріалів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Так, у відповідь на адвокатський запит надійшла відмова нотаріуса у видачі копій документів, оскільки запитувана інформація стосується нотаральної таємниці. Станом на день розгляду цієї справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу не було виконано вимог ухвали суду від 15.07.2022 про надання документів. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Матеріалами справи не встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підстави нотаріально посвідченого кредитного договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи оспорюваний, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 04.06.2021 тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, тобто в період часу, коли законодавством не передбачалась можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Матеріалами справи встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній належний розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем, за відсутності якого неможливо встановити, чи відповідають нарахування заборгованості відповідача дійсності. Отже, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved