Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] про скасування рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступне. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт від 12 червня 2020 року, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, [PERSON] , [INFO] [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке [PERSON] фактично прийняла у власність після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак юридично не оформила право власності на дане домоволодіння. Для юридичного посвідчення своїх майнових прав на спадкове майно [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала лист про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 144 від 17 серпня 1993 року за адресою: [ADDRESS] , по причині втрати даного правовстановлюючого документу спадкодавицею за життя. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Під час ознайомлення з матеріалами спадкової справи [PERSON] стало відомо, що на земельну ділянку площею 0,3345 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124983500:02:001:0069, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Внаслідок прийняття Думанецькою сільською радою рішення №39-13 від 11 листопада 2009 року, яким, зокрема, надано [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3345 га за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого у подальшому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, порушуються права позивачки на приватизацію даної земельної ділянки, оскільки вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за вищевказаною адресою. З огляду на зазначене, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить: - поновити їй процесуальний строк на звернення до суду з позовом до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про скасування рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку; - скасувати рішення Думанецької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» №39-13 від 11 листопада 2009 року; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3345 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124983500:02:001:0069, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданий Міськрайонним управлінням Деркомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 18 січня 2010 року на ім`я [PERSON] ; - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. 1.2. Представниця відповідачки [PERSON] надала до суду письмовий відзив, в якому просила повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог. Зазначила, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами неправомірність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку, що виключає позбавлення останньої такого права. З іншого боку, у спадкодавця позивачки не виникло за життя права власності на земельну ділянку, а позивачка не надала жодних доказів щодо свого наміру приватизувати спірну земельну ділянку чи розпочати процес приватизації. Оскаржуване рішення Думанецької сільської ради №39-13 від 11 листопада 2009 року було винесене уповноваженим на те органом, а держаний акт серії ЯИ №635429 на право власності на земельну ділянку належним чином зареєстрований на виконання вимог закону та не підлягає визнанню недійсним. Також, представниця відповідачки просила застосувати строки позовної давності у спірних правовідносинах. 1.3. Представник третьої особиГоловного управління Держгеокадастру у Черкаській області надав письмові пояснення по суті справи, в яких вказав, що позивачка не надала підтвердження набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. Отже, позовна вимога про скасування рішення сільської ради повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, так само як і похідна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності щодо спірної земельної ділянки. 1.4. Ухвалою суду від 22.09.2022 було відкрито провадження у справі, призначено дату та час підготовчого засідання, а також витребувано докази. Ухвалами суду від 08.11.2022, які відображені у протоколі судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання представниці відповідачки про витребування доказів від лікарні, частково задоволено клопотання про допит свідків в частині допиту відповідачки за правилами допиту свідків та постановлено закрити підготовче провадження у справі і призначити справу до розгляду по суті в судовому засіданні. 1.5. В судовому засіданні представниця позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Представниця відповідачки [PERSON] - [PERSON] ,в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у відзиві. Додатково вказала, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав є неефективним, оскільки внаслідок задоволення позовних вимог право власності на спірну земельну ділянку не перейде до позивачки, а повернеться до територіальної громади. Під час допиту відповідача [PERSON] за правилами допиту свідків вона пояснила, що [PERSON] була її двоюрідною сестрою. [PERSON] проживала за 2-3 будинки від будинку, де проживала [PERSON] . Вона знала, що [PERSON] склала на неї, [PERSON] , заповіт. Після смерті [PERSON] , [PERSON] забрала її свідоцтво про смерть. За час життя [PERSON] , ані [PERSON] , ані [PERSON] не виказували намірів позбавити права власності на спадкове майно [PERSON] . Перед смертю [PERSON] лежала у лікарні. Після отримання права власності на будинок [PERSON] змінила замки в будинку. Спірна земельна ділянка знаходиться під будинком та навколо будинку, а також обнесена забором. Вона не користується спірною земельною ділянкою з 24.08.2021. Представник Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2021 року по справі № 707/1139/20, яке було залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року, було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, Думанецької сільської ради Черкаського району, КП «ЧОО БТІ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Черкаська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] . Зокрема, суд вирішив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області «Про оформлення права індивідуальної власності громадян на жилі будинки» №219 від 22 червня 1998 року в частині надання доручення Черкаському об`єднаному бюро технічної інвентаризації щодо видачі [PERSON] свідоцтва на право індивідуальної власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , видане на підставі розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області «Про оформлення права індивідуальної власності громадян на жилі будинки» № 219 від 22 червня 1998 року; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того суд під час розгляду справи встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 липня 1998 року. Останнім місцем проживання [PERSON] була [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Думанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області №207 від 10 березня 2020 року. [INFO] відкрилася спадщина після [PERSON] у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 144 від 17 серпня 1993 року. Дочкою [PERSON] є [PERSON] . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 03 квітня 2020 року. За запитом нотаріуса [PERSON] [PERSON] отримала довідку Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №11480 о від 16 березня 2020 року, з якої стало відомо, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаською районною державною адміністрацією 22 червня 1998 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 червня 2020 року. 2.2. 20 червня 2020 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області Вороною Г.І., яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу у справі [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право. В установлений законом шестимісячний строк, [PERSON] , подала до Черкаської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджуються витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 10.07.2020, відповідно до якого 10.07.2020 зареєстрована спадкова справа за №314/2020 після смерті [PERSON] . Відповідно до листа Черкаської районної державної нотаріальної контори № 172/02-10 від 09.09.2022 нотаріусом було надано роз`яснення позивачці щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у позивачки правовстановлюючого документу на домоволодіння. Додатково повідомлено, що у нотаріальній конторі після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 513/1998, а після смерті [PERSON] , заведено спадкову справу №314/2020. Згідно з рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 березня 2022 року (справа № 712/11642/21, проваждення № 2/707/140/22), яке набрало законної сили 28.04.2022, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 2.3. Листом №1640/04-24 від 28 жовтня 2021 року Виконавчий комітет Лесківської сільської ради Черкаського району Черкаської області повідомив, що земельна ділянка площею 0,3345 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] передана [PERSON] , рішенням Думанецької сільської ради №39-13 від 11 листопада 2009 року. Оригінали протоколів та рішень сесій Думанецької сільської ради передані на зберігання до Черкаського районного архіву. Згідно з рішенням Думанецької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» №39-13 від 11 листопада 2009 року, затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею - 0,3345 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розроблену ПП «Геотоп-Сервіс»; надано [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3345 га, в тому числі ріллі - 0,2438 га, забудованих земель - 0,0907 га, з них: під будівлями: - 0,0124 га по фактичному користуванню, за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0,3345 га віднесено до категорії земель - землі сільськогосподарського призначення; доручено Черкаській регіональній філії Центру ДЗК заповнити бланк державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею - 0,3345 га; землевпорядника сільської ради зобов`язано внести зміни в земельно-облікові документи; передано технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] на постійне зберігання в управління Держкомзему у Черкаському районі Черкаської області. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 635429, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси таЧеркаському районі Черкаської області 18 січня 2010 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3345 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124983500:02:001:0069, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2.4. З огляду на аргументи сторін та третьої особи, зміст спірних правовідносин у цій справі зводиться до вирішення наступних питань: - чи належить розглядати цю справу в порядку цивільного судочинства; - чи надано суду достатні та достовірні докази обґрунтованості підстав позову; - чи ефективний спосіб захисту своїх прав обрала позивачка; - чи було пропущено строк позовної давності за заявленими вимогами. 3. Релевантні джерела права 3.1. Частиною 1 статті 79, частинами 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. 3.2. Згідно з ч. 2, 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України (в редакції, яка була чинною станом на 28.04.2022, коли набрало законної сили рішення суду про визнання за позивачкою права власності на будинок в порядку спадкування) до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. 3.3. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» у питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. У рішенні в справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, а також пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. При цьому, у рішенні Європейський суд з прав людини від 16 лютого 2017 року в справі «Кривенький проти України» (заява № 43768/07) наголошено, що позбавлення особи права на земельну ділянку без будь-якої компенсації є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 3.4. В пункті 8.16 постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил. 3.5. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року по справі № 910/7164/19 вказано, що ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все суд зазначає, що право чи законний інтерес особи підлягає судовому захисту тоді, коли особа довела факт його порушення, невизнання чи оспорювання. З наданих до суду доказів має бути видно, що особа бажає реалізувати певне право, проте не може цього зробити внаслідок обставин, які є підставою позову. В якості мети цього позову позивачка у позовній заяві вказала усунення перешкод у реалізації її права на приватизацію земельної ділянки під успадкованим домоволодінням. Оскаржувані рішення та акт, на думку позивачки, заважають їй реалізувати це право. Разом з тим, позивачка або її представниця не надали суду достатніх доказів того, що ділянка землі під успадкованим домоволодінням та ділянка землі, яка необхідна для обслуговування домоволодіння, повністю або частково накладаються одна на одну. Зокрема, з державного акту на право власності на земельну ділянку видно, що земельна ділянка відповідачки з кадастровим номером 7124983500:02:001:0069 має площу 0,3345 га (тобто 3345 кв.м.) та має цільове призначення «для ведення селянського господарства». З іншого боку, в технічному паспорті на успадковане домоволодіння позивачки вказано, що площа території під всіма забудовами складає 176 кв.м., а площа території під двором складає 586 кв.м., тобто всього 762 кв.м. Отже, земельна ділянка, яка належить відповідачці, суттєво відрізняється за площею від земельної ділянки під двором та будівлями позивачки, а також призначена для ведення селянського господарства, а не для житлової забудови. Суд враховує, що юридичною адресою земельної ділянки з кадастровим номером 7124983500:02:001:0069 є та ж сама адреса, що і адреса успадкованого позивачкою домоволодіння. Разом з тим, цей факт сам по собі не може свідчити про те, що вказана земельна ділянка знаходиться саме під домоволодінням. В технічному паспорті на домоволодіння вказано, що в протилежний бік від воріт домоволодіння йде город, який не входить до складу домоволодіння та який може бути земельною ділянкою з кадастровим номером 7124983500:02:001:0069. Проте, рішення суду в будь-якому випадку не може ґрунтуватися на припущеннях. Пояснення відповідачки стосовно того, що спірна земельна ділянка знаходиться під домоволодінням позивачки, а також вказівка у оскаржуваному рішенні сільської ради на наявність будівель на спірній ділянці, також достовірно не свідчать про те, що спірна земельна ділянка знаходиться саме під домоволодінням позивачки. Пояснення особи не можуть достовірно свідчити про реальні геодезичні межі земельної ділянки на місцевості, а сама лише вказівка на наявність будівель на земельній ділянці не свідчить про те, що ці будівлі належать позивачці. Таким чином, наявні у цій справі докази не дозволяють суду достовірно встановити фактичні межі спірної земельної ділянки та їх співвідношення з ділянкою землі під домоволодінням позивачки. Без встановлення цього співвідношення суд позбавлений можливості оцінити площу землі, яка одночасно знаходиться під домоволодінням позивачки та на території спірної земельної ділянки, істотність цієї площі з огляду на загальну площу ділянки під домоволодінням позивачки та, відповідно, пропорційність втручання у право власності відповідачки на всю земельну ділянку площею 3345 кв.м. Позивачка або її адвокат не заявляли клопотань про проведення експертизи з цього приводу, а також не проводили з власної ініціативи відповідного дослідження, огляду, вимірювань за участю спеціалістів чи експертів. Крім того, позивачка або її представниця не надали доказів того, що позивачка розпочинала процедуру приватизації земельної ділянки під успадкованим домоволодінням і у позивачки виникли перешкоди в проведенні такої приватизації саме внаслідок належності відповідачці спірної земельної ділянки. Отже, позивачка та її представниця не довели того, що факт належності спірної земельної ділянки відповідачці порушує права позивачки на приватизацію земельної ділянки під успадкованим домоволодінням. Більш того, позивачка та її представниця не довели того, що позивачка розпочала процедуру приватизації земельної ділянки під успадкованим домоволодінням і така процедура не може бути реалізована без судового захисту. 4.2. Суд додатково звертає увагу на спосіб захисту прав, який обрала позивачка. З огляду на зміст статті 2 ЦПК України, метою судового розгляду є ефективний захист прав особи. Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Внаслідок задоволення позовних вимог про скасування рішення сільської ради щодо передачі земельної ділянки у власність фізичній особі та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, спірна земельна ділянка повернеться у власність територіальної громади після тринадцятирічного перебування у приватній власності інших осіб. При цьому, задоволення заявлених позовних вимог саме по собі не призведе до реалізації положень ч. 2, 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України в аспекті визнання за позивачкою права власності або права користування земельною ділянкою під успадкованим домоволодінням. Вимог про визнання за нею права власності або права користування земельною ділянкою під успадкованим домоволодінням позивачка не заявляла. Суд повторює, що позивачка навіть не довела, що станом на час розгляду справи виникли фактичні перешкоди у реалізації нею права на приватизацію будь-якої земельної ділянки. 4.3. Стосовно застосування строків позовної давності до спірних правовідносин суд зазначає, що вказані строки мають застосуватися лише в разі обґрунтованості позовних вимог по суті. Враховуючи те, що судом встановлена необґрунтованість позовних вимог по суті, то суд не вбачає підстав для оцінки дотримання строків позовної давності за заявленими вимогами. 4.4. Щодо юрисдикції цього спору суд зазначає, що в даному випадку спір виник з приводу наявності у відповідачки права власності на земельну ділянку, яку позивачка бажає приватизувати повністю або частково внаслідок успадкування домоволодіння. Тобто, спір має характер приватноправового, оскільки позивачка просить про захист свого цивільного права, а відповідачка вважає своє цивільне право таким, що набуто у законний спосіб. Отже, цей спір належить розглядати саме в порядку цивільного судочинства. 4.5. В підсумку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка не довела необхідності судового захисту її права на приватизацію земельної ділянки під успадкованим домоволодінням. 5. Розподіл судових витрат та вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. В той же час, представниця відповідачки в судових дебатах зробила заяву про надання доказів щодо розміру судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Отже, судові витрати, які понесла позивачка, не підлягають стягненню з відповідачки, а питання про розподіл судових витрат, які понесла відповідачка, буде вирішено судом в разі надання відповідних доказів протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed