Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» (далі - відповідач), треті особі, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 26.12.2018 між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами №95048117000) від 26.12.2018. Договір було укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. З будь-якими іншими особами позивач кредитних правовідносин не мав. 13.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Буджиганчук Є.Ю. вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №2502, яким стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором від 26.12.2019 №95048117000, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Олком лізинг», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», заборгованості у сумі 25705,65 грн. У позові позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки його вчинено на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, та нотаріус не переконався, що сума заборгованості є безспірною. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. №2502 від 13.07.2020 про звернення стягнення з [PERSON] на ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості в сумі 25 705,65 грн, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; клопотання позивача про витребування доказів, яке подано разом з позовною заявою, задоволено частково, витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум»: копію договору факторингу №158 від 18.12.2019, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-лізинг» щодо переуступки боргів [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] ; копію договору факторингу №1112ф від 18.12.2019, укладеного між ТОВ «Олком лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» щодо переуступки боргів [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] ; докази повідомлення [PERSON] про укладення договору факторингу №1112ф між ТОВ «Олком-лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» від 18.12.2018, укладеного щодо переуступки боргів [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] ; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокії Юріївни: документи, на підстав яких було видано виконавчий напис №2502 від 13.07.2020, копію договору факторингу №158 від 18.12.2019, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-лізинг» щодо переуступки боргів [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] ; копію договору факторингу №1112ф від 18.12.2019, укладеного між ТОВ «Олком- лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» щодо переуступки боргів [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Представник відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви отримав 05.09.2022, що підтверджується даними роздруківки сторінки з інтернет-сервісу щодо відстеження поштових пересилань. Від відповідача та третіх осіб заяви по суті справи до суду не надходили. Докази, які витребувані ухвалою суду від 04.08.2022, до суду не надходили. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, що 26.12.2018 між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №95048117000, за умовами якого позивачу встановлено ліміт кредитування (ліміт овердрафту) у розмірі 20\~000,00 грн строком з 26.12.2018 по 10.01.2021 зі сплатою 55% річних. 13.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2502, яким стягнуто з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк», який був переуступлений банком на користь ТОВ «Олком-Лізинг» на підставі договору факторингу №158 від 18.12.2019, після чого переуступлений ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі договору факторингу №1112Ф від 18.12.2019. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.09.2019 по 09.03.2020. Сума заборгованості складає 25\~705,65 грн, в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту 17\~612, 75 грн; прострочена заборгованість за відсотками 8\~092, 90 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у розмірі 1\~000,00 грн. 21.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфименком Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63345451 з примусового виконання виконавчого напису №2502 від 13.07.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Суперіум» заборгованості у сумі 26\~705,65 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, та на суму боргу, яка не є безспірною. Суд зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом досліджено копію договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №95048117000 від 26.12.2018, який укладено між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» та встановлено, що його укладено у простій письмовій формі, договір нотаріально не посвідчений, отже оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності суми заборгованості, суд зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд зазначає, що [PERSON] заперечує наявність заборгованості перед відповідачем та вказує, що будь-яких кредитних правовідносин між ними не існує, що приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів, не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості. Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч.2\~ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду докази переходу права вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018 до ТОВ «Олком-Лізинг», та у подальшому до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», так само матеріали справи не містять і повідомлення ТОВ «Фінансова\~компанія «Суперіум» про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача [PERSON] виникло зобов`язання саме перед вказаним товариством, як кредитором. Також, як встановлено судом, для вчинення виконавчого напису нотаріусу, окрім кредитного договору, надано виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, однак дана виписка викладена у довільній формі із зазначенням лише суми заборгованості та її складових. Основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, яке затверджено Постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 року № 75 (далі Положення). Пунктом 61 Положення визначено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Відповідно до п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписка з рахунку [PERSON] за кредитним договором №95048117000 від 26.12.2018, яка надана відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, викладена довільно та не відповідає формі та змісту особового рахунку та виписки з нього, які встановлені Пунктом 61 Положення, оскільки у ній не відображено відомостей, які є обов`язковими для такого документу, а тому не є документом бухгалтерського обліку. Крім цього, із вказаного документа не вбачається, з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, відсутнє помісячне нарахування заборгованості та суми процентів, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням процентів та коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту, та перевірку відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту. Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність такої заборгованості та виникнення права вимоги в межах відповідних строків. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт зокрема може бути вимога стягувача (кредитора) з підписом боржника про її отримання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 вказує про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч.1 ст.84 ЦПК України). Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 13.07.2020 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без перевірки нотаріусом безспірності заявленої суми боргу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved