Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У серпні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона працювала в ПрАТ «Будівельно-монтажне управління №53» (далі - ПрАТ «БМУ №53») на посаді завідувача складу. Відповідач неналежним чином виконував обов`язок по виплаті заробітної плати, у нього виникла заборгованість у розмірі 18881 гривня 47 копійок. Наказом директора ПрАТ «БМУ №53» №0702/22-2к-5000 від 7 лютого 2022 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. Однак при звільненні з роботи ПрАТ «БМУ №53» не провело розрахунок з позивачем. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 18881 гривня 47 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку по дату ухвалення рішення суду. 2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 15 серпня 2022 року (а.с.11-12) було залишено без руху позовну заяву [PERSON] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 вересня 2022 року (а.с.21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 листопада 2022 року (а.с.33-34) було витребувано від ПрАТ «БМУ №53» інформацію про наявність заборгованості з невиплаченої заробітної плати [PERSON] станом на день її звільнення 7 лютого 2022 року із зазначенням складових такої заборгованості; інформацію про те, чи наявна заборгованість з виплати заробітної плати у ПрАТ «БМУ №53» перед [PERSON] станом на день постановлення ухвали; інформацію про середньоденну заробітну плату [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання, від 8 грудня 2022 року (а.с.60-61), було задоволено клопотання позивача про допит свідка [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Зазначила, що їй не було виплачено заробітну плату за січень та лютий 2022 року, а також вихідна допомога. Розмір заборгованості їй став відомий від бухгалтера ПрАТ «БМУ №53» [PERSON] . Представник відповідача не з`явився у судове засідання та не надіслав відзив на пред`явлений позов. ПрАТ «БМУ №53» у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення йому судової повістки (а.с.25,32). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працювала в ПрАТ «БМУ №53» на посаді завідувача складу. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної на ім`я [PERSON] (а.с.45). Наказом директора ПрАТ «БМУ №53» №0702/22-2к-5000 від 7 лютого 2022 року [PERSON] була звільнена з роботи за угодою сторін, на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. У тексті наказу зазначено, що вихідна допомога, яка має бути сплачена позивачу, становить 13360 гривень 67 копійок (а.с.5). Спірні правовідносини регулюються главою VII «Оплата праці» КЗпП України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вказаний строк при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у пунктах 89, 90, 92 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.79, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Посадовий оклад завідувача складу ПрАТ «БМУ №53» становив 6710 гривень. Ця обставина підтверджується копією штатного розпису, введеного в дію з 1 грудня 2021 року (а.с.8-9). Зі змісту індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] форми ОК-5 (а.с.46-47) вбачається, що у січні 2022 року позивачу було нараховано 6890 гривень 25 копійок, у лютому 2022 року - 5655 гривень 23 копійки. Також згідно з інформацією з наказу відповідача про звільнення від 7 лютого 2022 року, [PERSON] також підлягала виплаті вихідна допомога у розмірі 13360 гривень 67 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ПрАТ «БМУ №53» належним чином виплачувало позивачу заробітну плату та провело з ним розрахунок при звільненні з роботи. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду докази того, що провів розрахунок з позивачем станом на день ухвалення рішення суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працювала в ПрАТ «БМУ №53» на посаді бухгалтера і нараховувала співробітникам заробітну плату. Вона стверджувала, що загальна сума, яка повинна була бути сплачена позивачу становила близько 18000,00 грн. Ця сума складалась з заробітної плати за січень 2022 року, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, та вихідної допомоги при звільненні. Вона стверджує, що під час звільнення [PERSON] з роботи з нею не був проведений розрахунок. Тому заборгованість по виплаті заробітної плати залишилась не погашеною. Як зазначила позивач у судовому засіданні, фактично їй не виплатили заробітну плату за січень та лютий 2022 року та вихідну допомогу. Ці обставини свідчать про те, що загальний розмір заробітної плати, який підлягав виплаті [PERSON] становив 25906 гривень 15 копійок (6890,25 + 5655,23 + 13360,67). З урахуванням необхідних податків та платежів позивач мала б отримати заробітну плату у розмірі 20854 гривні 45 копійок. Однак, позивач при зверненні до суду просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 18881 гривня 47 копійок. Оскільки суд на підставі ч.1 ст.13 та ч.2 ст.264 ЦПК України не може виходити за межі позовних вимог, суд вважає, що з ПрАТ «БМУ №53» на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати саме у цьому розмірі - 18881 гривня 47 копійок. У зв`язку з тим, що ПрАТ «БМУ №53» допустило затримку розрахунку при звільненні позивача, у відповідача виник обов`язок виплатити на користь [PERSON] середній заробіток. Зі змісту індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (а.с.46-47) вбачається, що в грудні 2021 року розмір заробітної плати [PERSON] без відрахувань складав 6753 гривні 15 копійок, а кількість відпрацьованих нею днів становила 22 робочих днів. В січні 2022 року розмір заробітної плати позивача складав 6890 гривень 25 копійок, тоді як кількість робочих днів становила 19 днів. Ці обставини свідчать про те, що станом на день звільнення [PERSON] з роботи розмір її середньоденного заробітку становив 332 гривні 77 копійок ((6753,15+6890,25) : (22+19)). Кількість днів затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 8 лютого 2022 року по 8 грудня 2022 року становить 217 днів, тому на користь позивача підлягав стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 72211 гривень 09 копійок (332,77 грн * 217 днів). Однак суд, з урахуванням розміру недоплаченої суми позивачу та строку прострочення розрахунку вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, до суми у розмірі 20854 гривні 45 копійок, а саме до розміру заробітної плати, яку мала право отримати [PERSON] при звільненні, після утримання військового збору та податку на доходи фізичних осіб. З огляду на це суд вважає, що з ПрАТ «БМУ №53» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20854 гривні 45 копійок. Підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в більшому розмірі відсутні. Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача на працю достатньо стягнути з ПрАТ «БМУ №53» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати в загальному розмірі 18881 гривня 47 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20854 гривні 45 копійок. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ця обставина підтверджується квитанцією №161293073 від 5 вересня 2022 року (а.с.17). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з ПрАТ «БМУ №53» на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial