Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що в с. Меченки Пирятинського району проживала його рідня, а саме [PERSON] та [PERSON] , які були рідним братом та сестрою його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За дядьком та тіткою доглядав рідний брат позивача - [PERSON] , а тому коли померли [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) логічно було те, що спадщину повинен був прийняти брат. В цей період позивач вів активну трудову діяльність, яка пов`язана з постійними роз`їздами та відрядженнями, а тому коли брат повідомив, що має намір переоформити спадкові права на майно Титаренків позивач разом з молодшим братом [PERSON] не заперечували проти такого оформлення, враховуючи, що брат ними опікувався. Під час приїзду додому та спілкування з братом позивач цікавився як йшли справи з оформленням спадщини, на що брат запевняв, що в нього все під контролем та він вже скоро все дооформить. 06.08.2010 [PERSON] трагічно загинув. Після його смерті спадщину прийняла його дружина. В 2017 році позивач переніс інсульт та вже не міг більше працювати за станом здоров`я та отримав групу інвалідності з оформленням в 2018 році відповідної пенсії, а враховуючи, що частково позивачу паралізувало ліву сторону тулуба та мову в 2020 році позивач отримав довічну групу інвалідності. В 2020 році до позивача прийшла вдова його брата та принесла зібрані братом документи про смерть дядька та тітки, родинні документи, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 182397. Також жінка брата пояснила, що її чоловік до своєї смерті займався переоформленням спадкових прав після [PERSON] та [PERSON] , однак їй стало відомо на момент смерті останнього спадкові права до нього не перейшли і вона сама не може переоформити спадщину [PERSON] , оскільки не є їх родичкою та не бажає цим займатися. Отже про те, що брат не оформив спадкові права після смерті [PERSON] і останні не були переоформлені родиною брата дізнався лише в серпні 2020 року. Маючи поганий стан здоров`я позивач не зміг відразу приїхати до Пирятинського району для того, щоб потрапити до нотаріальної контори та сільської ради, також на заваді стали карантинні обмеження та віддаленість районів один від одного. Тож лише в травні 2021 року позивач зміг підписати договір зі своїм представником. У липні 2021 року позивач через свого представника звернувся до Пирятинської ДНК з заявою про намір прийняти спадщину після свого дядька [PERSON] , проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Таким чином ввівши в оману позивача [PERSON] позбавив можливості вступити в спадщину свого рідного брата. Істотні труднощі в отриманні інформації про спадщину пов`язані також із тим, що позивач не приїздив в с.Меченки Пирятинського району, а після смерті брата вважав, що все майно перейшло до сім`ї брата як до спадкоємців першої черги за законом. Ті обставини, що брат за життя нічого не зробив щодо оформлення спадщини позивач дізнався лише в серпні 2020 року зі слів вдови брата, яка повернула йому документи. З огляду на зазначене, представник позивача просить визначити позивачу [PERSON] додатковий шестимісячний строк для подачі ним заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, пояснив, що позивач є племінником [PERSON] , який помер [INFO] . Оформленням спадщини займався рідний брат позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивач наголошував на тому, що причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини стало те, що у позивача не було відомостей про наявність неуспадкованої спадщини, він був переконаний, що спадщину оформив брат позивача, після смерті якого все спадкове майно повинно було перейти до дружини його померлого брата. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації № 373 від 20.11.2007 було видано Державний акт на право на земельну ділянку серії АЗ №182397, згідно якого власником земельної ділянки площею 3,1546 у межах згідно з планом, що розташована на території Сасинівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323884900:00:038:0013, є [PERSON] (а.с. 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2022 року встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним дядьком позивача по справі - [PERSON] , [INFO] (а.с. 41-42). А отже згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Згідно ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно зі ст.\~1265\~ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. 26 липня 2021 року [PERSON] звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Проте, як вбачається з листа завідувача Пирятинської Державної нотаріальної контори № 326/01-16 від 31.07.2021 [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, до Пирятинської ДНК будь-яких заяв щодо відкриття спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] не надходило, спадкова справа не відкривалася, відповідно зареєструвати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та оформити спадкове майно немає правових підстав. Крім цього при вивченні поданих [PERSON] документів державним нотаріусом було встановлено, що у заявника відсутні документи родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , а тому відсутні підстави для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій (а.с. 47). Позивач в позовній заяві та його представник в судовому засіданні вказують на те, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки був впевнений, що спадщину оформив його рідний брат [PERSON] , а після його смерті спадщину успадкувала його дружина. Про те, що спадщина, яка відкрилася [INFO] після смерті спадкодавця, ніким не прийнята та не успадкована він дізнався вже після спливу строку для прийняття спадщини в серпні 2020 року. Однак, маючи поганий стан здоров`я позивач не зміг приїхати до Пирятинського району, щоб потрапити до нотаріальної контори та сільської ради. Свідок [PERSON] дружина позивача в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] і [PERSON] дядько і тітка її чоловіка по материній лінії, спадщина повинна була розподілена між племінниками. Спадщину оформляв брат її чоловіка - [PERSON] . Чоловік дізнався, що спадщина після смерті його дядька [PERSON] не оформлена лише у 2020 році. Втрьох обговорювали, що брат буде оформляти спадщину, чоловік від спадщини не відмовлявся. Свідок [PERSON] дружина померлого брата позивача, підтвердила, що документи віддала позивачу у 2020 році. Згідно ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що не є поважною причиною те, що позивач не знав про те, що його брат не оформив спадщину. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що вказані причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Посилання позивача на поганий стан здоров`я, карантинні обмеження та віддаленність районів один від одного, через що він лише в травні 2021 року зміг підписати договір зі своїм представником, суд також не вважає поважними причинами, оскільки такі обставини виникли вже у 2018 році, тобто після спливу 9 років з дня відкриття спадщини ( [INFO] ). Також суд зазначає, що про наявність спадкового майна позивачу було відомо ще на час відкриття спадщини, про що він зазначав у своєму позові, та у нього не було будь-яких перешкод та причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] . Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини до часу звернення позивача до суду сплинуло 12 років. З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з указаних підстав.

Outcome: dismissed