Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] постійно не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Він прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу ХМНО Саутенко Н.В. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2021 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки за матеріалами спадкової справи наявні відомості про те, що у спадкодавця два сина позивач та відповідач у справі, останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , від якого не надходила заява про відмову від спадщини у зв`язку з чим у нотаріуса виникли підстави вважати, що [PERSON] прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. На протязі багатьох років до смерті [PERSON] та на момент смерті батька відповідач з останнім не проживав, стосунків не підтримував, точна інформація про місцеперебування відповідача відсутня, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Саутенко Наталія Владиславівна надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до діючого законодавства України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Батьком позивача та відповідача у справі є [PERSON] , згідно свідоцтва про народження [NUMBER] та [NUMBER] . [PERSON] 23.10.1963 [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 78. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як єдиному спадкоємцю на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] в цілому, після померлого [INFO] оку [PERSON] з посиланням на те, що відповідач у справі, який є сином померлого зареєстрований за вказаною адресою, а тому є підстави вважати, що останній прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач вказує про те, що хоч відповідач зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на час смерті останнього, однак фактично не проживав за вказаною адресою тривалий час, стосунки з батьком не підтримував, його місцеперебування невідоме. Дана обставина підтверджується нотаріальною заявою свідка [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] , вказала про те, що сторони у справі є синами померлого від різних шлюбів, позивач постійно мешкає у місті Харкові та підтримував стосунки з батьком, проте відповідач протягом багатьох років не спілкується з родичами, в квартирі [ADDRESS] не проживає та не з`являється. Відповідно до змісту\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного непроживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, без встановлення якого позивач не може оформити свої спадкові права, так як наявний інший спадкоємець. Згідно зістаттею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та другастатті 1220 ЦК України). Як встановлено ч.ч. 1,3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦКУкраїни). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що [PERSON] хоч і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте у вказаній квартирі фактично не проживав і не проживає. Як встановлено в ч.ч. 1, 2, 6\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення\~ст. 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до ч. 2\~ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Із аналізу наведених норм закону та обставин, встановлених судом, випливає, що [PERSON] не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76\~ЦПК України). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] квартира за адресою: [ADDRESS] , не була постійним місцем проживання відповідача [PERSON] , незважаючи на те, що він був зареєстрований у ній і право його проживання у ній не обмежувалось. Таким чином, в ході судового розгляду факт постійного непроживання відповідача [PERSON] з померлим [PERSON] за вищевказаною адресою на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження. Встановлення даного факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Тому, з огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивач немає іншої можливості, крім як в судовому порядку встановити юридичний факт, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки вимога позивача підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного,\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950,\~ст. 33 Конституції України, ст.ст.\~15,\~29,\~1216-1218,\~1220,\~1221,\~1223,\~1258,\~1261,\~1268-1270 ЦК України, ст.ст.\~2,\~13,\~76-81,\~229,\~315 ЦПК України, ст.ст.\~2,\~3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV\~та

Outcome: approved