Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

08.09.2020 року ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 30 000.00 грн. Відповідач свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 12.08.2020 року становить 72 512,81 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 72 512,81грн. 16.03.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що він дійсно підписував анкету-заяву 25.09.2012 року, проте, жодної картки відповідно до переліку не отримував, в цій анкеті заяві відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки. Водночас, відповідач 17.01.2014 року за онлайн заявкою у поштову скриньку отримав картку Кредит «Про всяк випадок» № [NUMBER] , строком дії до 12/19 із встановленим кредитним лімітом 30 000,00 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідач частково погашав заборгованість на загальну суму 4 750 грн. Крім того, відповідач з 03.02.2015 року по 31.07.2018 року проходив військову службу, що підтверджується довідкою про призвання на службу 03.02.2015 року на підставі Указу Президента України №15/02015 від 14.02.2015 року, з цього приводу відповідач надавав позивачу документи. АТ КБ «ПриватБанк» 13.02.2017 року частково списав суми відсотків та штрафи, проте з 28.02.2017 року продовжував нараховувати проценти та штрафні санкції. Також зазначає, що на картці «Кредит Про всяк випадок» зазначено строк дії картки - 12/19, тобто до грудня 2019 року, проте позивач продовжував нараховувати проценти за прострочений кредит та штрафи з 31.03.2020 року по 31.07.2020 рік. Оскільки надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг», з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору , тому що вони не підписані позичальником, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім 25.09.2012 року та відповідач перебував на військовій службі і відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був звільнений від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом. З цих підстав просить відмовити повністю в частині стягнення заборгованості в розмірі 44 579,65 грн. за відсотками і штрафами. Оскільки, автоматичне погашення позивач здійснював на нараховані незаконні відсотки та штрафи , то вважає необхідне врахувати стягнення на суму 18 918,60грн. та 4 750,00 грн. (які були сплачені раніше) на зменшення суми тіла кредиту від 30 000 грн. до 6 331,40 грн. В зв`язку з вищезазначеним просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити, зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення мови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Постійним клієнтам надається право оформити кредитну карту «Кредит про всяк випадок» без відвідування відділення з допомогою своєї діючої кредитної картки. Підстави для оформлення продукту: належний клієнт, активна карта, наявність паспортних даних, активного телефону, раніше підписаної анкети / заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг - якщо Клієнт відповідає зазначеним умовам йому здійснюється дзвінок на телефон, який він вказав в анкеті з пропозицією оформити кредитну карту «Кредит про всякий випадок», після згоди клієнта - на його адресу направляється кредитна карта з діючими Умовами та Правилами надання банківських послуг та інструкції по активації карти. Порядок активації карти «Кредит про всякий випадок» здійснюється за допомогою активної кредитної карти Клієнта через банкомат, за допомогою активної кредитної картки та введення її ПІН -коду, що унеможливлює активацію картки шахрайським шляхом. Як вбачається з виписки з карткового рахунку де було встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн., відповідач активував карту, користувався грошима, отримував гроші через банкомат та частково сплачував заборгованість за договором. Щодо посилання відповідача про проходження служби в Збройних силах України, йому необхідно звернутися до відділення банку із оригіналами або належним чином завіреними копіями відповідних документів та відповідною заявою для перерахування відсотків та штрафних санкцій. Після чого банком буде направлено до суду уточнену позовну заяву. У запереченнях на відповідь на відзив позивача, представниця відповідача Бокарева С.В. зазначає, що факт не звернення відповідача до банку про неправильне нарахування відсотків та розміри процентних ставок - свідчить про те, що відповідач не був обізнаний про неправильне нарахування відсотків та таких великих штрафних санкцій, оскільки кредитного договору у письмовій формі 17.01.2014 року щодо картки «Кредит Про всяк випадок» із відповідачем не укладалося. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що 17.01.2014 року сторони уклали кредитний договір, у тому числі погодили всі істотні умови такого договору, що відповідач був обізнаний та ознайомлений з умовами такого кредитування та тарифами, тому нарахування штрафних санкцій, процентів є незаконним та безпідставним і є підставою для відмовлення в задоволенні позовних вимог. 03.06.2021 року судом прийнята до розгляду уточнена позовна заява про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2012 року у розмірі 74 050,60 грн. станом на 04.04.2021 року. У відзиві на уточнену позовну заяву представниця відповідача - адвокат Бокарева С.В. зазначила, що у письмовій формі кредитний договір між позивачем та відповідачем 17.01.2014 року не укладався, тобто не дотримано обов`язкової форми кредитного договору, а саме письмової, не було досягнуто істотних умов кредитного договору, а саме: вид кредиту, строк кредиту, відсотки за користування кредитом, відсотки за порушення зобов`язання за кредитом тощо. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Позивач, просить суд стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 74 050,60 грн. ( у т.ч. 27 433,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 46 117,44 - заборгованість за відсотками, 500 грн. - заборгованість з пені), але застосовуючи наслідки нікчемного правочину (кожна із сторін повернути іншій стороні все що вона одержала на виконання цього правочину), відповідач отримав від позивача 30 000,00 грн. - самостійно здійснював погашення (що підтверджується випискою по рахунку) на суму 4 750,00 грн. та 18 918,60 грн.(які позивач вже стягнув при автоматичному погашенні) дорівнює 6 331,40 грн. Тобто, відповідач повинен повернути позивачу суму у розмірі 6 331,40 грн. В зв`язку з вищезазначеним просить суд, відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25.09.2012 року у зв`язку з нікчемністю правочину та застосування наслідків нікчемності такого правочину. У відповіді на відзив на уточнення до позовної заяви про стягнення заборгованості позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в уточненій позовній заяві, зазначив, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивача. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що відповідач дійсно отримував кредитні кошти у розмірі 30 000,00 грн. Частково сплатив тіло кредиту у розмірі 4 750,00 грн. та 18 918,60 грн. Отже він повинен повернути 6 331,40 грн. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 30 000.00 грн. Згідно розрахунку, наданого позивачем, в уточненій позовній заяві [PERSON] станом на 04.04.2021 року має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 27 433,16 грн., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 46 117,44 грн., заборгованість по пені 500,00 грн.. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг позивача заповнена [PERSON] 25.09.2012 року, в якій останній зазначив особистим підписом про згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Разом з тим дана анкета-заява не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення певної картки Банку на відповідних умовах, а також суми кредитного ліміту, строку дії картки. До позовної заяви додано витяг з Тарифів по картам «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» і «Універсальна Голд», які не підписані відповідачем, та взагалі не містять умов щодо наявності тарифу, яким обумовлено сплату відсотків за користування ним у розмірі, нарахованому позивачем. Витяг з Умов і правил надання банківських послуг також не містить підпису відповідача щодо ознайомлення з ними, а також конкретних умов надання послуг щодо користування карткою ПриватБанку відповідачу (відсотки, строк, сума кредитного ліміту). Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився [PERSON] і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між позивачем та [PERSON] згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредиту, розміру та порядку сплати процентів за користування ним, строку дії договору. Підписання однієї анкети-заяви з відміткою про ознайомлення з Умовами та Правилами кредитування не може свідчити про зворотнє, оскільки вказані Умови та Правила не містять підпису [PERSON] тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.09.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 (14-131цс19),обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Якщо сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитний договір, то зазначені Умови і тарифи повинні містити підпис позичальника про ознайомлення з ними. Аналогічна позиція висловлена в правовому висновку, що викладений в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18). Згідно із ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів щодо досягнення згоди сторонами кредитного договору щодо всіх істотних умов на момент його укладання (29.09.2012 року), суд вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 27 433,16 грн. У частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені та штрафам суд вважає правильним відмовити оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що кредитний договір з [PERSON] укладено саме на цих умовах. Станом на момент вирішення справи, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с. 151-152), відповідачем сплачено 11 339,76 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Тобто на момент вирішення справи залишок боргу відповідача перед позивачем щодо заборгованості по тілу кредиту становить 16 093,40 грн, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог у цій частині. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial