Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , яка належить їй - [PERSON] на праві власності в зв`язку із відсутністю та не проживанням [PERSON] у вказаній квартирі з травня 2019 року. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником [ADDRESS] . Відповідач, її колишній чоловік у вищевказаній квартирі у нього було зареєстроване місце проживання. Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року по справі №511/716/20, шлюб між ними розірвано. З травня\~2019\~року \~ [PERSON] \~за місцем\~реєстрації не\~з`являється,\~у квартирі\~ [ADDRESS] ,\~не проживає\~та нею\~не користується,\~витрат по\~утриманню квартири\~не несе,\~добровільно знятися\~із зареєстрованого\~місця проживання\~за вказаною\~адресою не\~бажав,\~а тепер\~ їй\~невідомо місце\~перебування відповідача. Через реєстрацію відповідача в її квартирі , у неї є труднощі в здійснені її права користування та розпорядження майном. Тому посилаючись на дані обставини, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 28.10.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.11.2022 року призначено справу до розгляду. Позиції сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Суду пояснила, що відповідач її чоловік, не проживає в її квартирі з травня 2019 року. Вони припинили шлюбні стосунки в 2019 році, припинили і спільне проживання в належній їй квартирі, яка є її особистою приватною власністю, так як отримана нею в подарунок від батьків. Тому просила її позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в зв`язку з тим, що відповідач за адресою реєстрації не проживає, відтак у законний спосіб су здійснив виклик відповідача до суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутність. (а.с.29) Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановити заочне рішення по справі , що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~право особи\~ на справедливий\~і публічний\~розгляд \~його справи\~упродовж розумного\~строку кореспондується\~з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі нотаріально посвідченого Договору дарування квартири від 08.11.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1644, із змінами та доповненнями, внесеними 06.02.2019 року за Договором про внесення змін та доповнень до Договору дарування квартири. Право власності на зазначене нерухоме майно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №144495547 від 08.11.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155228469 від 06.02.2019 року. (а.с.11-16) З 04.12.2018 року у вищевказаній квартирі було зареєстроване місце проживання відповідача - [PERSON] , що підтверджується Довідкою №554/5 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 17.08.2022 року Відділом «Центру надання адміністративних послуг» Роздільнянської міської ради (а.с.17) Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року по справі №511/716/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано.(а.с.9) 30 серпня 2022 року житловою комісією при виконавчому комітеті Роздільнянської міської ради Одеської області було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] . Роздільна з метою встановлення факту не проживання за вказаною адресою гр. [PERSON] . За результатами вказаного виїзду, та на підставі письмових підтверджень сусідів комісією підтверджено факт непроживання [PERSON] за вказаною адресою, що підтверджується відповідним Актом обстеження умов мешкання від 30 серпня 2022 року.(а.с.18) Дані обставини в суді підтвердили також допитані у справі свідки - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , який показав , що він не бачив відповідача по місцю реєстрації з 2019 року , а також свідок [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка також підтвердила , що позивачка проживає без чоловіка в належній їй квартирі, самостійно виховує сина. Відповідача за вказаною адресою вона не бачила більше трьох років. Позивач просить визнати відповідача втратившим право на користування житлом, так як він квартиру для проживання не використовує, витрат по її утриманню не несе, а його реєстрація в квартирі створює позивачу труднощі в розпорядженні та утриманні житла. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Статтею 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст.\~405\~ЦК\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року. Суд, встановивши зміст спірних правовідносин і відповідність заявлених вимог нормам права, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Позивач по справі [PERSON] дійсно є одноособовим власником квартири [ADDRESS] ,\~на підставі\~Договору дарування\~квартири від\~08.11.2018\~року, зареєстрована у ній і використовує квартиру для проживання, несе при витрати на її утримання. Оскільки позивач є власником вказаної квартири, то відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Умови втрати права на користування житлом членами сім`ї власника житла викладені в ч.2 ст.405 ЦК України, і відповідно підставою для втрати прав на житло є відсутність членів сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Суд повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, прийшов до висновку, що дійсно вказана особа - відповідач по справі по місцю знаходження житла в [ADDRESS] відсутній без поважних причини понад один рік з травня 2019 року , витрат по утриманню квартири не несе. Про це свідчать і надані суду письмові докази позивача. Також суд визнає покази свідків [PERSON] та [PERSON] достовірними і приймає їх в якості доказів, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Відповідачем по справі в ході її розгляду суду не надано жодних доказів, які б спростували вимоги позивача. Спроб вселитися примусово до квартири через суд відповідач не робив, доказів того, що існують перешкоди або поважні причини для його не проживання в квартирі не доведено. Дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову- на відповідача. На підставі \~ст.\~4, 258-259,\~265,281-283, 289\~ЦПК України,\~суд

Outcome: approved