Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «Перший український міжнародний банк») про відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що 20.01.14 між ним і АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір строком до 20.01.16, відповідно до якого розмір щомісячного платежу складав 322 грн. 43 коп., який він повинен був сплачувати щомісяця з 1 по 15 число, починаючи з лютого 2014. Свої зобов`язання він виконував своєчасно, з достроковим погашенням. Вказаний факт був підтверджений у тому числі і судовими рішеннями. Проте, відповідач, як правонаступник прав і обов`язків AT «Банк Ренесанс Капітал» розмістив в Бюро кредитних історій неправдиву інформацію щодо непогашення ним споживчого кредиту від 21.01.14 (інформація за договором 85039108048). За період з 2019 по листопад 2021 своїми неправомірними діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому з підстав розміщеної AT «Перший український міжнародний банк» недостовірної інформації відносно нього в ТОВ «Українське Бюро кредитних історій» щодо непогашення (а 19.06.20 - несвоєчасного погашення) кредитного договору № 85039108048 було відмовлено у видачі кредитів, які він планував використати для забезпечення своєї життєдіяльності. AT «Перший український міжнародний банк», будучи достовірно обізнаним про те, що він своєчасно виконав свої зобов`язання перед AT «Банк Ренесанс Капітал» за кредитним договором № 85039108048, продовжував порушувати його права. Так, 19.06.20 в процесі розгляду Артемівським міськрайонним судом Донецької області його позову до AT «Перший український міжнародний банк», ТОВ «УБКІ» (справа № 219/13418/19), AT «Перший український міжнародний банк» надсилає на його мобільний телефон інформацію про те, що кредитний договір № 85039108048 закрито. Аналогічну інформацію AT «Перший український міжнародний банк» направляє до ТОВ «УБКІ» і до суду. Тобто, AT «Перший український міжнародний банк» самостійно визнав факт повного повернення ним грошових коштів за кредитним договором № 85039108048 від 20.01.14, укладеного між ним та AT «Банк Ренесанс Капітал» ще в січні 2015. У свою чергу, ТОВ «УБКІ» в його кредитній історії розміщує інформацію про дату закриття спірного періоду 19.06.20 замість правильної дати - 20.01.15, на підставі інформації, поданої відповідачем у справі. Він неодноразово звертався до AT «Перший український міжнародний банк» з проханням направити заяву до ТОВ «УБКІ» про виправлення в його кредитній історії ії щодо дати погашення зобов`язань за кредитним договором. Однак, відповіді на його звернення від AT «Перший український міжнародний банк» він не отримав. Таким чином, відповідач, умисно погіршуючи його кредитну репутацію, шляхом ініціювання внесення неправдивих даних щодо дати закриття кредиту № 85039108048 перед ТОВ «Українське бюро кредитних історій», порушив його право на користування кредитними ресурсами протягом тривалого часу. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати: судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. і 6 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позов, представник AT «Перший український міжнародний банк» вказав на наступне. Між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 20.01.14 було укладено кредитний договір № 85039108048 від 20.01.14 на суму 6624,60 грн., період користування 24 місяці, за яким позичальник зобов`язався повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції на умовах, визначених договором, а також виконувати інші умови, передбачені кредитним договором. Розмір щомісячного платежу складав 322,43 грн, який позичальник повинен був сплачувати щомісяця з 1 по 15 число, починаючи з лютого 2014. 16.03.15 відбулася реорганізація АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПАТ «Перший український міжнародний банк» став правонаступником всіх прав і зобов`язань. 21.12.18 ПАТ «Перший український міжнародний банк» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство. Під час реорганізації відбулося відступлення прав вимоги від АТ «Банк Ренесанс Капітал» до ПАТ «Перший український міжнародний банк», відповідно до ст. 512-519 ЦК України, внаслідок чого ПАТ «Перший український міжнародний банк» набув права кредитора за кредитним Договором. Ця процедура не призвела до будь-яких змін в обсягах прав та зобов`язань [PERSON] як боржника за кредитним договором. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав належним чином 20.01.15 та повністю розрахувався за кредитним договором № 85039108048 від 20.01.14, про що було проінформовано Українське бюро кредитних історій, яким було внесено відповідний запис про закриття договору 20.01.15. [PERSON] просить стягнути з АТ «Перший український міжнародний банк» 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди за, начебто, спричинену йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому з підстав, недостовірно розміщеної інформації відносно нього в ТОВ «Українське Бюро кредитних історій» щодо непогашення кредитного договору, було відмовлено у видачі кредитів. Однак, вищевказані твердження позивача є надуманими та недоведеними. Обов`язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є - незаконні дії або бездіяльність іншої особи. Вина заподіювача моральної шкоди є також необхідною умовою для застосування відповідальності. Згідно ст. 1167 ЦК України заподіювач моральної шкоди відповідає за свої дії при наявності його вини. Винні дії з боку банку відсутні. Банк діяв згідно умов чинного законодавства та кредитного договору. Загальною умовою цивільно-правової відповідальності є - причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою. Причинний зв`язок - протиправність поведінки і шкода, як наслідок. Позивач не зазначив, в чому саме полягає протиправність дій банку та не довів, яким чином дії банку вплинули на душевний стан позивача. Реалізація Банком дій щодо стягнення кредитної заборгованості та внесення свого часу даних про заборгованість до ТОВ «Українське Бюро кредитних історій» не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки такі дії вчинялися в межах чинного законодавства та відповідно до умов, укладеного між сторонами, кредитного договору. Посилаючись на зазначені обставин, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив позивач вказав на наступне. У справах про відшкодування моральної шкоди до обставин, які підлягають доказуванню, є факт вчинення протиправних дії чи бездіяльності, факт наявності її наслідків у вигляді шкоди, що завдається немайновим правам, свободам, законним інтересам особи, наявність причинного зв`язку між діянням та його наслідками і наявність вини. Він надав всі наявні у нього докази, які зібрані з урахуванням конкретної обставини справи та особливостей процесуального інтересу особи. При визначенні суми моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. він виходив з того, що відповідач досить тривалий час незаконно порушував його права, факт вчинення протиправних дій зі сторони відповідача підтверджені судовими рішеннями, факт наявності її наслідків у вигляді шкоди, що завдається немайновим правам, свободам, законним інтересам особи, наявність причинного зв`язку між діянням та його наслідками і наявність вини також мають місце. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом установлено, що між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 20.01.14 було укладено кредитний договір № 85039108048 від 20.01.14 на суму 6624,60 грн., період користування 24 місяці, за яким позичальник зобов`язався повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції на умовах, визначених договором, а також виконувати інші умови, передбачені кредитним договором. Розмір щомісячного платежу складав 322,43 грн, який позичальник повинен був сплачувати щомісяця з 1 по 15 число, починаючи з лютого 2014. ПАТ «Перший український міжнародний банк» стало правонаступником всіх прав і зобов`язань АТ «Банк Ренесанс Капітал», внаслідок чого ПАТ «Перший український міжнародний банк» набуло права кредитора за вказаним кредитним договором. Згідно пояснень, наданих у відзиві відповідачем, свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав належним чином 20.01.15 та повністю розрахувався за кредитним договором № 85039108048 від 20.01.14, про що було проінформовано Українське бюро кредитних історій, яким було внесено відповідний запис про закриття договору 20.01.15. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказував на те, що 20.01.14 між ним і АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір строком до 20.01.16, відповідно до якого розмір щомісячного платежу складав 322 грн. 43 коп., який він повинен був сплачувати щомісяця з 1 по 15 число, починаючи з лютого 2014. Свої зобов`язання він виконував своєчасно, з достроковим погашенням. Вказаний факт був підтверджений у тому числі і судовими рішеннями. Проте, відповідач, як правонаступник прав і обов`язків AT «Банк Ренесанс Капітал», розмістив в Бюро кредитних історій неправдиву інформацію щодо непогашення ним споживчого кредиту від 21.01.14 (інформація за договором 85039108048). Таким чином, відповідач, умисно погіршуючи його кредитну репутацію, шляхом ініціювання внесення неправдивих даних щодо дати закриття кредиту № 85039108048 перед ТОВ «Українське бюро кредитних історій», порушив його право на користування кредитними ресурсами протягом тривалого часу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Оскільки позивачем не було доведено факту: наявності моральної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України (не вказано в чому вона полягає), протиправності діяння відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, а тому правових підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди немає. Оскільки позов не підлягає задоволенню, не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем.

Outcome: dismissed