Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.04.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2022 р. шлюб між сторонами розірвано. Після припинення сімейних стосунків дитина залишились проживати з матір`ю. Відповідач з початку 2022року не бере участі в утриманні та вихованні спільної дитини. Позивачка самостійно піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідним харчуванням, здійснює медичний догляд, лікування, надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, створює спільній дитині умови для отримання освіти. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дітей, необхідних для їх життєдіяльності, а саме: потреб в харчуванні, освіті, всебічному розвитку та догляді. Відповідач не має офіційних доходів, але має змогу орендувати житло, на початку 2022 року придбав автомобіль, що свідчить про наявні можливості забезпечення достатнього рівня життя. Зазначає також, що у відповідача на утриманні інших осіб, окрім спільної з позивачкою дитини, немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. У зв`язку з викладеним просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без участі її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. За таких умов, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 11.04.2007 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.01.2022 р. по справі № 367/7055/21. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11.05.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Спільна дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, що визнається сторонами. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В п. 17\~постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182 СК\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини (п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене вище, в тому числі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору та у зв`язку з визнанням позову відповідачем, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн (992,40 грн : 2).

Outcome: approved