Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

У грудні 2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави-транспортний засіб марки «SEAT IBIZA», державний номерний знак [NUMBER] , в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №50009201 від 10 червня 2013 року у розмірі 247582,30 грн., з якої 158946,76 грн. основного боргу за кредитом, 62373,24 грн. збитків, 22898,98 грн. штрафних санкцій, 4263,32 грн. 3 % річних, для подальшого його продажу з публічних торгів на умовах згідно договору застави №50009201 від 30 червня 2013 року. Позов обґрунтований тим, що 10 червня 2013 року між сторонами укладений вказаний кредитний договір, предметом якого є кредит у сумі 114498,88 грн., що є еквівалентом 14041,56 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 33674,80 грн., що еквівалентно 4129,85 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання даного автомобіля. Сторонами погоджений графік погашення щомісячних платежів із застосуванням до еквівалентів платежів в іноземній валюті на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку. Виконання зобов`язання по кредиту забезпечено заставою вказаного автомобіля згідно договору застави №50009201 від 30 червня 2013 року, заставною вартістю 134699,84 грн.. 18 жовтня 2016 року через систематичне невиконання відповідачем умов кредитного договору позивачем на адресу останнього направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості, що проігноровано відповідачем на протязі більше 30 календарних днів. Станом на 13 листопада 2017 року заборгованість по кредиту становить еквівалент у гривні 5464,43 доларів США. Також позивач поніс витрати у зв`язку із зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Е.Е.Сі.» для отримання юридично-консультаційних послуг, що є збитками у розмірі 51539,94 коп. Також відповідачем не виконані в повній мірі зобов`язання щодо страхування автомобіля, як заставного майна, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний відшкодувати 10833,30 грн. страхових платежів. Розмір штрафу за невиконання відповідачем умов кредитного договору становить 22898,98 грн.. Витрати на правничу допомогу згідно договору із ТОВ «Юридична фірма Вернер» від 15 жовтня 2010 року та додаткових угод від 09 січня 2013 року та 10 серпня 2015 року становить 12000 грн.. Станом на час подачі позову у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 247582,30 грн., у зв`язку з чим має бути звернуто стягнення на користь позивача. Представник позивача Янів Х.І. просить позов задовольнити. Згідно відзиву від 07 червня 2018 року та пояснень від 13 грудня 2018 року відповідач [PERSON] позов не визнає з посиланням на те, що умови кредитного договору виконані, позивачем не наданий чіткий розрахунок заборгованості, рахунки за 2017 рік не виставлялись. Витрати позивача на юридичну допомогу ТОВ «Юридична компанія Тріпл Сі» та ТОВ «Фірма Вернер» не є збитками. Підстави для звернення стягнення на предмет застави відсутні. Згідно заяви від 11 листопада 2019 року (вх.№18578 від 18 листопада 2019 року) позивач ТОВ «Порше Мобіліті» просить прийняти зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути із відповідача [PERSON] 287217 грн. 40 коп заборгованості за кредитним договором №50009201 від 10 червня 2013 року. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «Порше Мобіліті» про зміну предмету позову, провадження у справі закрите у зв`язку із відсутністю предмету спору. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2021 року вказана ухвала скасована із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року заяву позивача ТОВ "Порше Мобіліті" про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог від 11 листопада 2019 року залишено без розгляду. В судовому засіданні 02 серпня 2021 року представник позивача адвокат Юлдашева К.В. підтримала позовні вимоги згідно первинно поданої позовної заяви. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Судак Д.Г. в судовому засіданні 02 серпня 2021 року позовні вимоги визнали частково на рівні експертного висновку. Згідно заяви від 21 грудня 2022 року представник позивача адвокат Юлдашева К.В. позов підтримує, судовий розгляд 21 грудня 2022 року просить провести за відсутності. Відповідно до заяв від 21 грудня 2022 року відповідач [PERSON] та його представник адвокат Судак Д.Г. позов не визнають, судовий розгляд просять провести за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 21 грудня 2022 року відсутні. Фіксування судового процессу 21 грудня 2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 10 червня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] , як фізичною особою, укладений кредитний договір №50009201, із врахуванням загальних умов кредитування як додатку до кредитного договору, із цільовим призначенням-на придбання автомобіля SEAT IBIZA, предметом якого є сума кредиту 114498,88 грн., що еквівалентно 14041,56 дол.США, сума додаткового кредиту-33674,80 грн., що еквівалентно 4129,85 дол.США; строк кредиту 60 місяців; процентна ставка-9,90% (змінна ставка); цільове призначення додаткового кредиту-оплата страхових платежів; усі платежі сплачуються в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом еквівалентно до дол.США. Сторонами погоджений графік погашення кредиту з 15 липня 2013 року по 15 червня 2018 року. Виконання зобов`язань відповідача [PERSON] по даному кредитному договору від 10 червня 2013 року забезпечено договором застави транспортного засобу №50009201 від 13 червня 2013 року, предмет застави- автомобіль SEAT IBIZA, д.н. [NUMBER] , заставна вартість-134699,84 грн; предмет застави є власністю заставодавця [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2013 року; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. У вимозі позивача від 17 жовтня 2016 року (вих.№50009201 від 18 жовтня 2016 року) на адресу відповідача ставиться питання про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості, що разом становить 183743,07 грн. (сума кредиту-еквівалент 5464,43 дол.США,-140873,01 грн.; несплачені чергові платежі-23749,67 грн.; штрафні санкції-3613,75 грн.; витрати по поверненню простроченої заборгованості-1311,14 грн.; сума всіх та будь-яких додаткових кредитів, що підлягають сплаті до кінця страхового року,-14195,50 грн.. В разі неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів позивач вимушений вдатися до примусового стягнення, в тому числі за рахунок заставного автомобіля. Постановою Ніжинського МРВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 26 жовтня 2017 року завершене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. №2890, виданого 02 грудня 2016 року, про стягнення 183795,06 грн. боргу за кредитним договором №50009201 від 10 червня 2013 року за рахунок предмета застави-автомобіля «SEAT IBIZA», р.н. [NUMBER] , з підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду №740/33/17 від 04 вересня 2017 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно заявлених вимог позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 247582,30 грн. звернути стягнення на предмет застави-автомобіль марки SEAT IBIZA, д.н. [NUMBER] . Станом на час розгляду справи кредитний договір від 10 червня 2013 року та договір застави від 13 червня 2013 року є чинними. Предметом кредитного договору є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, про що зазначено в ч.1 ст.1050 ЦК України. Також згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст.24 якого встановлено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом; обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Про обов`язковість виконання вимог ст.24 даного Закону наголошено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18). Під час розгляду справи суду не подані докази щодо виконання позивачем вимог ст. 24 вказаного вище Закону, зокрема про реєстрацію позивачем відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у відповідному державному реєстрі, тобто позивачем не дотримано процедури звернення стягнення відповідно до закону, у зв`язку з чим позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави є передчасними і задоволенню не підлягають, при цьому позивач є юридичною особою, співпрацює з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Е.Е.Сі.», ТОВ «Юридична фірма Вернер», тому мало бути обізнаним про обов`язковість виконання вимог ст.24 даного Закону. Відповідно до ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, тобто діє презумпція знання законодавства. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Також позивачем ставиться питання про погашення заборгованості за кредитним договором з підстав невиконання відповідачем взятих зобов`язань. 18 жовтня 2016 року позивачем надіслано відповідачу вимогу від 17 жовтня 2016 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 183743,07 грн, також позивач, як кредитор, зазначив про обов`язковість виконання цієї вимоги протягом тридцяти календарних днів з дати її одержання та можливість звернення стягнення на заставлений автомобіль. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За таких обставин позивач вказаною вимогою від 17 жовтня 2016 року на власний розсуд змінив строк виконання зобов`язань і згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України втратив право на нарахування процентів, щомісячних платежів, штрафів та збитків після вказаної дати. Станом на 17 жовтня 2016 року вимоги позивача стосуються 183743,07 грн. загальної заборгованості (сума кредиту-еквівалент 5464,43 дол.США,-140873,01 грн.; несплачені чергові платежі-23749,67 грн.; штрафні санкції-3613,75 грн.; витрати по поверненню простроченої заборгованості-1311,14 грн.; сума всіх та будь-яких додаткових кредитів, що підлягають сплаті до кінця страхового року,-14195,50 грн.). Згідно висновку експерта Київського НДІСЕ (Чернігівське відділення) від 05 вересня 2022 року №1043/22-24/1498-1502/22-24, наданого суду згідно ухвали суду по клопотанню сторони відповідача, заборгованість станом на час направлення вимоги про дострокове повернення кредиту та заборгованості 17 жовтня 2016 року становить 244200,50 грн., з якої сума кредиту, додаткового кредиту та процентів за його користування-131780,67 грн., страхові платежі-10833,30 грн., інші витрати (послуги)-58330 грн., штраф-22898,98 грн., втрати від інфляції-16439,22 грн., 3% річних-3918,33 грн.. Таким чином наявна заборгованість відповідача по кредитному договору, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, право якого в цій частині є порушеним, в даному випадку у розмірі 169431,28 грн. заборгованості за кредитним договором №50009201 від 10 червня 2013 року, з якої: 131780,67 грн.-сума кредиту, додаткового кредиту та процентів; 10833,30 грн.-страхові платежі; 22898,98 грн.-штраф; 3918,33 грн. три проценти річних, що відповідає приписам ст.ст.625, 1050 ЦК України. Із врахуванням звернення позивача до суду 01 грудня 2017 року, вимог позивача від 17 жовтня 2016 року,-позов пред`явлений в межах позовної давності, у зв`язку з чим судом відхиляється відповідна заява відповідача [PERSON] від 09 квітня 2020 року. Підстави для стягнення 247582,30 грн. заборгованості в судовому засіданні не встановлені з наступних підстав. У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються шляхом зазначення еквівалента іноземної валюти, у зв`язку з чим інфляційні втрати стягненню не підлягають. Стосовно вимоги позивача про стягнення збитків на суму 62373,24 грн., яка складається із оплати за надані послуги ТОВ «Юридична компанія Тріпл Сіті», ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.» щодо супроводження процесу стягнення заборгованості, суд виходить із положень ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України, якою передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи вказане, оплата за надані послуги та витрати, пов`язані із вчиненням процесу стягнення заборгованості, не є збитками в розмінні ст.22 ЦК України та не підлягають стягненню. Витрати за надані юридичні послуги також не є збитками, а відносяться до судових витрат згідно із ст.133 ЦПК України, при цьому матеріали справи не містять детального опису робіт, виконаних ТОВ «Юридична фірма Вернер» за юридично-консультаційні послуги із врахуванням укладених договорів від 15 жовтня 2010 року, 09 січня 2013 року та 15 жовтня 2015 року, як то визначено ст.137 ЦПК України, що позбавляє можливості суд визначитись із обгрунтованістю визначення правничої допомоги у розмірі 12000 грн.. Також розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені в договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові у справі №826/856/18 від 22 грудня 2018 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений частково у розмірі 169431,28 грн. заборгованості, тобто у розмірі 68,4% (169431,28/247582,30*100=68,4). Позивачем сплачено при подачі позову 3713,74 грн. судового збору, позов задоволений частково у сумі стягнення заборгованості, у зв`язку з чим на користь позивача із відповідача підлягає стягненню 1270,09 грн. судового збору (2540,19*68,4/100=1270,09). Інші докази на підтвердження судових витрат сторонами не подані.

Outcome: partial