Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

24.03.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, у якому просить усунути від права на спадкування відповідачку [PERSON] , [INFO] , після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з 2004 року в кв. [ADDRESS] позивач проживав разом зі своїм батьком [PERSON] та дружиною. З 2005 року батько позивача почав страждати стійким хронічним психічним розладом у вигляді судинної деменції, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребував встановлення над ним опіки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року у справі №2604/5033/2012 за зверненням позивача, його батько був визнаний недієздатним. Стан здоров`я [PERSON] був нестабільним, він завжди потребував постійного догляду, був як фізично, так і психічно нездоровим, тому не міг усвідомлювати правильність і наслідки своїх дій, через власний психічний та емоційний стан не усвідомлював значення своїх дій. [INFO] батько позивача помер у зв`язку із чим відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частин зазначеної вище квартири. У 2017 році позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним заповіту, однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року у справі №755/4850/17 в задоволенні позову було відмовлено. Під час розгляду вказаної справи було витребувано медичну документацію щодо померлого та копію матеріалів спадкової справи. Згідно з Актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 15 січня 2013 року, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] , 1927 року народження, останній не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, при цьому прояви психічної хвороби почалися з 2010 року. Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №84, складеного 10 лютого 2020 року Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] на весну 2008 року, зокрема на час складання ним заповіту від 12.05.2008 р., страждав психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з інтелектуально-мнестичним зниженням та церебрастенічним синдромом. Починаючи з 2008 року відповідач ухилялася від надання будь-якої допомоги померлому, остання не спілкувалась з ним, не доглядала, не надавала медичну допомогу, не вітала батька з Днем Народження та взагалі соромилася його. Також відносно відповідача було порушено кримінальне провадження, у зв`язку з тим, що остання викрала документи та грошові кошти у [PERSON] , що підтверджується копією клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Покійний батько сторін дуже сильно хворів, що підтверджується відповіддю з Київської міської клінічної лікарні онкологічного центру. Померлий перебував на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні КМКОЦ з 17.03.2008 року по 21.03.2008 рік з приводу раку шкіри лівої вушної раковини, однак, відповідач знаючи про хвороби батька ухилялася від надання будь-якої допомоги. На думку позивача, до його позову надані належні докази того, що спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] потребував постійного догляду, у зв`язку хворобою. Позивач та його дружина тривалий час доглядали за [PERSON] , опікувалась ним, займались прибиранням, приготуванням їжі, пранням, сплачували комунальні послуги, приймали участь у витратах на придбання ліків. Посилаючись на положення ст.ст. 1224, 1259 ЦК України та роз`яснення наведені у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» позивач зазначає, що необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги й факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво й потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухвалою суду від 09.04.2021 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.05.2021 року задоволено заяву представника позивача про відвід головуючої у справі судді та передано справу для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року справу передано в провадження судді Марфіної Н.В. Ухвалою суду від 25.11.2021 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 25.11.2021 року задоволені заяви представників сторін про виклик свідків. Ухвалою суду від 25.11.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 06.05.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідачка не визнає заявлених до неї позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що подані стороною позивача письмові докази не підтверджують заявлених позовних вимог, не містять інформації щодо предмету доказування, а саме про те, що відповідачка ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти, сторони у справі. Після смерті відкрилась спадщина щодо кв. [ADDRESS] , стосовно якої померлий лишив заповіт посвідчений [INFO] . Вказаний заповіт позивач намагався оскаржити в судовому порядку, однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року у справі №755/4850/17 у задоволенні позову було відмовлено. Після ухвалення вказаного рішення, позивач пропустивши строки позовної давності, звернувся до суду із цим позовом про усунення від права на спадкування, тому сторона відповідача просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. На думку сторони відповідача, подана позивачем довідка ЖЕКу не є належним доказом дійсної реєстрації та проживання [PERSON] в кв. [ADDRESS] , натомість з її змісту вбачається що за вказаною адресою був зареєстрований спадкодавець та його онук, і відсутні жодні дані про реєстрацію у цьому житлі позивача та його дружини. Безпідставними та надуманими є твердження позивача про те, що померлий з 2005 року страждав на психічне захворювання та це суперечить медичним документам зміст яких викладений у рішеннях Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року та від 07.12.2020 року де вказано, що прояви психічної хвороби почалися з 2010 року, а не з 2005 року, і на час складання заповіту (12.05.2008 року) спадкодавець за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Твердження позивача про те, що відповідачка з 2008 року ухилялась від надання спадкодавцю допомоги, що стосовно неї відкрите кримінальне провадження, а доглядом за [PERSON] займався позивач та його дружина, не відповідають дійсності. Навпаки при зверненні до органів поліції у 2012 році спадкодавець зазначав, що він проживає у відповідачки, а позивач з дружиною та дітьми мешкає в кв. [ADDRESS] . У заяві спадкодавець стверджував, що до квітня 2011 року він намагався самостійно проживати у своїй квартирі, самостійно отримував пенсію, а у травні разом із ним до ощадкаси пішла дружина позивача, забрала його пенсію в сумі приблизно 4800,00 грн., а також документи, і з того часу ані пенсії, ані документів він не бачив. Загалом зміст звернення спадкодавця вказує на те, яким чином позивач та його дружина дійсно «піклувались» про спадкодавця. При цьому, слід зазначити, що відповідь на це звернення була направлена на адресу проживання саме відповідачки. За фактом заволодіння документами була проведена перевірка та встановлено, що вони дійсно знаходиться у позивача за адресою: [ADDRESS] . Також спадкодавцю на адресу місця проживання відповідачки була направлена і постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.02.2012 року. З аналогічними заявами спадкодавець звертався також до голови Дніпровської РДА та голови Дніпровського районного суду м. Києва. Факт отримання поштової кореспонденції спадкодавцем за місцем проживання відповідачки вказує на те, що у 2012 році [PERSON] проживав у відповідачки. Факт неприязних стосунків позивача та спадкодавця внаслідок протизаконних дій позивача по відношенню до спадкодавця встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року у справі №755/4850/17. Наявність таких стосунків підтверджується також тим, що 11.04.2012 року спадкодавець видав на ім`я саме відповідачки, а не позивача довіреність строком на три роки на управління та розпорядження усім його майном. Крім того, сторона відповідача зазначає, що спадкодавець з 01.01.2005 року по 31.03.2012 року працював у ПАТ «Готель «Прем`єр Палац» на посаді начальника транспортного відділу. Отже, крім пенсії у розмірі 4800,00 грн. [PERSON] також отримував заробітну плату в сумі близько 7000,00 грн., тому останній був фінансово забезпеченою людиною і не потребував фінансової допомоги. Відповідач вказує, що не дивлячись на посилання позивача, з 2015 року ні відповідачці, ні її чоловікові не було вручено ні підозри, ні обвинувального акту, а тому у позивача відсутні підстави стверджувати про причетність зазначених осіб до скоєння будь-якого кримінального правопорушення. 06.05.2021 року до суду надійшла окрема заява за підписом представника відповідача про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності. Допитана в судовому засіданні за її згодою в якості свідка відповідачка [PERSON] суду показала, що вона має право на спадкування по заповіту, за померлим належним чином доглядала, кормила його, лікувала. У 2011 році коли відповідачка проводила в своїй квартирі ремонт, попрохала позивача забрати батька, натомість позивач помістив батька до лікарні «Павлова» і відповідачці довелось його розшукувати. У 2008 році померлому робили операцію та вусі, тому він 2 роки проживав у неї, а потім у 2009 році робили повторну операцію, при цьому позивач за цей час навіть не цікавився батьком. Відповідачка стверджує, що коли запропонувала батьку повністю переїхати до неї він сказав, що не зробить такого подарунку позивачу і буде час від часу приїжджати до доньки. У 2008-2009 роках померлий жив з відповідачкою, а коли він проживав у позивача, то вимушений був сам собі готувати, їжі батьку позивач не давав. Позивач забрав у батька всі документи, тому вимушені були зробити йому нові, щоб можна було звернутись в лікарню. Позивач час від часу відправляв батька до психіатричної лікарні. Відповідачка стверджує, що надавала померлому матеріальну допомогу, у 2013 році [PERSON] був вже в досить безпорадному стані, почергово, по 1 тижню проживав у позивача та відповідачки. У подальшому в цьому ж 2013 році батько став проживати з позивачем, оскільки відповідачка захворіла, перенесла інсульт. Відповідачка стверджує, що мала добрі відносини з батьком, при цьому останній систематично скаржився на позивача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є другом позивача та у 2007 році познайомився з його дружиною. Відповідачку свідок не знає. На скільки відомо свідку між родичами виникли спірні питання. Родина свідка та позивача завжди разом гуляли з малечею, ходили один до одного в гості. Потім батько позивача захворів і позивач та його дружина опікувались ним. Інколи навіть залишали своїх дітей на свідка аби звозити батька у лікарню. Батько проживав разом з позивачем, в подальшому через хворобу вже перестав навіть виходити на вулицю. Свідок стверджує, що сама бачила, що за померлим доглядав саме позивач та його дружина, ніяких конфліктів у них не було. Відповідачку свідок жодного разу не бачила. Починаючи з 2012 року свідок вже не може стверджувати чи жив померлий з позивачем, оскільки вже не було тісного спілкування. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є дружиною позивача, а відповідачка його сестра. Зі своїм чоловіком та його батьком свідок проживала в кв. [ADDRESS] з 2003 року. Також у квартирі проживала старша донька свідка, відвідувала школу поблизу. Стосунки у родині були добрі. У 2005 році померла свекруха і батько після цього став хворіти, порушились функції мозку, але нажаль це не одразу помітили, гадали що це вікове, адже в нього кілька інфарктів було. На обличчі у [PERSON] почали з`являтись плями, тому він звернувся до онкоцентру, а свідок та позивач звертались з цього приводу до інших лікарів. У 2008 році померлий переїхав до відповідачки, оскільки остання сказала, що від неї ближче до лікарні. Свідок і позивач їздили до них у гості, все було добре, а після операції [PERSON] повернувся проживати до позивача та його родини. Певний час [PERSON] був самостійним, ходив за продуктами, а свідок готувала їжу для всієї родини. Холодильник у [PERSON] був окремий. Потім за ним стали помічати дивні речі та дивну поведінку, стали шукати для нього лікарів і у військовому госпіталі дізнались, що у нього давно деменція. Якось [PERSON] взагалі загубився, відповідачка подзвонила та сказала щоб шукали, пізніше він сам прийшов додому, тому стали до нього уважніше ставитись, вже не можна було залишати його без догляду. Свідок та позивач лікували батька щоб стан не погіршувався, але в подальшому здоров`я погіршувалось і свідок доглядала його як дитину. Якось свідок просила відповідачку забрати батька на 3 дні оскільки була зайнята, однак вона відмовилась. Навіть коли відвозили батька до відповідачки доводилось розказували їй як його треба лікувати. Коли батьки були живі вони казали, що доньці купили квартиру, а квартира на вул. Березняківській буде сину. У 2012 році родині позивача повідомили, що батько якусь заяву написав щодо начебто незаконних дій сина, тому стали звертатись до суду з метою визнання його недієздатним. З 2010 року у [PERSON] стали помічати сильні розумові зміни, і вже тоді займались його лікуванням. Після проведеного лікування свідок разом з [PERSON] знімала його пенсію за 3 місяці і потім з ним ходила по пенсію, яку він сам забирав. Сторона відповідача зверталась до органів внутрішніх справ про те, що начебто позивач утримує документи батька, після того дзвонив поліцейський позивачу та [PERSON] і в подальшому вони підтвердили, що всі документи вдома. Далі не зрозуміло як у [PERSON] з`явились нові документи і виявилось, що зняті його кошти за рік. Сторона відповідача погрожувала, просила документи батька та була невдоволеною необхідністю проведення експертизи щодо визнання його недієздатним. В один час спадкодавець набрид відповідачці і вона подзвонили щоб його забрали, при цьому відповідачка також сказала щоб більше його до неї не повертали. Це було зимою, а вдягнутий батько був зовсім не по сезону. З січня 2013 року по час смерті [PERSON] відповідачка не дзвонила йому та не цікавилась ним. Коли батька забрали від відповідачки він був дуже худим і не пив води, оскільки відповідачка обмежила надання йому води аби той менше ходив в туалет. У 2014 році лікарі казали, що батько добре виглядає, навіть не можна сказати, що в нього такий важкий діагноз. При проведенні процедури з визнання [PERSON] недієздатним в органі опіки пропонували взяти від нього генеральну довіреність, але позивач відмовився, адже це незаконно, натомість відповідачка таку довіреність оформила. Якось відповідачка забрала кітель померлого з орденами наче для святкуванням 9 травня, але ордени так і не повернула. Свідок стверджує, що лікуванням спадкодавця та його похороном займалась вона та позивач, натомість відповідачка жодної уваги та інтересу до [PERSON] не виявляла. У 2008 році позивач намагався уникнути операції батька, адже це стосувалось голови, але відповідачка не повідомивши зробила йому операцію. За чиї кошти була проведена операція свідку не відомо. Про наявність заповіту стало відомо у жовтні 2014 року і позивач його оскаржив, однак рішення не було на його користь. Померлий отримував пенсію приблизно 2600-2700 грн. та потребував матеріальної допомоги. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що сторони у справі є братом та сестрою, а він працював разом з їх батьком, тому бував у них та знає цю родину. Свідок знайомий з чоловіком відповідачки, який і познайомив його з померлим. За твердженням свідка померлий скаржився на свого сина, казав що він забрав в нього паспорт та забирає його пенсію. Це було у 2011 році. Саме відповідачка та її чоловік доглядали батька та допомагали йому, померлий казав, що донька його єдина радість, а син все з нього тягне, ще й в психіатричну лікарню відправив. Відповідачка допомагала своєму батьку та доглядала його, померлий приблизно рік у неї жив. Відповідачка робила батьку операцію. На думку свідка, саме син ухилявся від надання допомоги і батько його боявся. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він є чоловіком відповідачки. Приблизно у 1977 році познайомився з позивачем і на той час відносини між родинами були добрі. Коли позивач вселився зі своєю родиною до своїх батьків у них почались конфлікти, дружина [PERSON] невдовзі померла, а останній почав кожного ранку приїжджати до свідка аби поїсти та помитись. В 2008 році [PERSON] захворів на рак і позивач один раз звозив його до лікаря та в подальшому відмовився допомагати. Відповідачка займалась здоров`ям свого батька, звернулась із ним до онкоклініки, там зробили операцію, потім другу і він одужав. Після цього [PERSON] якось приїхав до свідка та сказав, що більше не може жити зі своїм сином, померлий щодня приїжджав до свідка. Позивач забрав у свого батька кошти та документи і постійно намагався влаштувати його до психіатричної лікарні. Як виявилось померлий залишив заповіт про який свідку нічого не було відомо. Після проведення операцій померлий довго проживав у своєї доньки, а потім сказав, що буде проживати у своїх дітей по черзі, по одному тижню. Десять років позивач забирав у померлого кошти і [PERSON] казав, що син і його дружину довів. Коли позивач забрав у батька документи, останній звернувся до поліції. Свідок зазначає, що коли він почав робити в своїй квартирі ремонт у цей час [PERSON] проживав у позивача, однак син постійно намагався влаштувати його в психіатричну лікарню. Свідок вказує, що саме відповідачка годувала свого батька, купляла йому одяг, облаштувала йому окрему кімнату і він проживав у дочки з 2011 по 2013 роки, а син за цей час навіть ні разу не зателефонував. Коли [PERSON] проживав у свого сина він його навіть не годував, батько сам готував собі їжу, а також його кормила відповідачка. Позивач писав звернення до різних інстанцій аби принизити відповідачку. Коли відповідачка та свідок дзвонили батьку позивач казав, що той на вулиці, а виявилось, що він батька до психіатричної лікарні влаштував, тому відповідачка та свідок забрали [PERSON] з лікарні і він жив із ними. Свідок стверджує, що до початку 2013 року померлий проживав із ним і за цей час позивач жодного разу батька не відвідав. У свідка та померлого були добрі стосунки. Свідок вказує, що до самої смерті позивач та його дружина не випускали [PERSON] з квартири. За поховання [PERSON] домовлялась здається дружина позивача, але все оплачував свідок, за виключенням труни. Свідок стверджує, що виключно він та відповідачка доглядали померлого. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що позивач є його зятем, а відповідачку він не знає. У 2006 році донька свідка народила онука та доглядала за ним і своїм свекром, а позивач заробляв кошти. Свідок часто приходив в квартиру до доньки і відповідно познайомився з померлим, час від часу з ним спілкувався. Свідок стверджує, що саме його донька весь час доглядала [PERSON] , возила його до лікарні тощо. Коли у 2011 році було весілля іншої доньки свідка позивачу та його дружині треба було поїхати у справах десь на 2 дні, однак відповідачка відмовилась доглянути свого батька, тому позивач попросив це зробити свідка і свідок пару днів доглядав за [PERSON] . Свідок стверджує, що жодного разу не бачив відповідачку. Дні народження [PERSON] святкували в квартирі на вул. Березняківській, але донька жодного разу на свято не приїжджала. Позивач та його дружина завжди возили [PERSON] з собою, він хворів, лежав у лікарні «Павлова», донька свідка за ним доглядала, возила йому разом з позивачем передачі. По більшій частині померлий жив зі своїм сином та його дружиною і саме вони надавали йому допомогу. Доньку померлого свідок ніколи не бачив, чув від [PERSON] , що його донька погані котлети робить. За твердженням свідка померлий постійно жив з позивачем та його дружиною. Також свідку відомо, що померлий хворів на психічне захворювання. Допит інших свідків зі сторони позивача та зі сторони відповідача ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) був відкликаний сторонами спору. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що сторона відповідача каже неправду та вводить суд в оману, померлий сам втратив документи і не міг пояснити де саме. Літом 2006 року батько пішов з дому та заблукав і з того часу стан його здоров`я став погіршуватись. Позивач вказує, що померлий не міг працювати і такі дані є неправдою. Відповідачка та її чоловік лише прийшли на похорон, постояли та пішли. Позивач зазначає, що хотів аби пенсія батька накопичувалась на рахунку щоб потім знайти для нього добрий пансіонат, але відповідачка бажала лише поділити кошти. Пізніше вона зняла приблизно 70-100 тис. грн., а сам позивач зняв лише останні дві пенсії. Позивач мав намір стати опікуном батька, однак відповідачка була проти цього. Останній рік до смерті батька відповідачка жодного разу його не відвідувала та не телефонувала, просто відмовилась від батька і тільки знімала його кошти. Заповіт батька з`явився у той час коли він проживав у відповідачки, оскільки від неї було ближче до лікарні. В 2011 році коли померлий вже перебував у лікарні «Павлова» з`явились якісь заяви про те, що наче позивач забрав у свого батька документи. Позивач зазначає, що на експертизу померлого не могли доставити десь 10 разів, оскільки відповідачка цього не бажала. Коли іноді батько бував у відповідачки, позивач давав їй ліки для батька, але вона казала, що на думку якихось лікарів це погані ліки і взагалі ліки вже не допомагають. Коли померлий пробув у відповідачки тиждень позивач помітив, що він не п`є води, на що відповідачка пояснила, що це для того аби рідше ходив до туалету. Коли батько був вже зовсім хворим відповідачка від нього відмовилась та передала його позивачу. Стан здоров`я померлого погіршився у 2010 році. Відповідачка ніякої допомоги батьку не надавала, насильно тримала його у себе, обманним шляхом поновила його документи та знімала пенсію померлого. Пенсія у померлого була близько 3000,00 грн. і на той час це були гарні кошти. Коли померлому робили операцію на вусі то у лікарні його відвідував і сам позивач і відповідачка, операцію оплачувала відповідачка, але за кошти померлого. Позивачу відомо про те, що відповідачка хворіла, однак вона про це позивачу не сказала. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що відповідачка має бути усунута від спадкування, адже спадкодавець знаходився у тяжкому, безпорадному стані, мав похилий вік, що підтверджується рішення суду про визнання його недієздатним, яке відповідачкою не оскаржувалось. Треба враховувати, що очевидним є те, що захворів [PERSON] не перед самим ухваленням відповідного рішення. Стороною відповідача не надано жодних доказів про те, що відповідачка надавала допомогу покійному. Операція померлому була проведена ще у 2008 році, натомість сторона позивача стверджує, що починаючи саме з 2010 року відповідачка жодної допомоги своєму батьку не надавала. Позивач, його батько та дружина позивача проживали в одній квартирі. [PERSON] був визнаний недієздатним рішенням суду, і з цією заявою до суду звертався саме позивач, оскільки померлий жив із ним і він про нього турбувався, натомість відповідачка з такою заявою не зверталась. Померлий захворів на психічну хворобу ще з 2010 року, і позивач та його дружина піклувались про нього, а відповідачка про батька не турбувалась, ухилялась від надання йому допомоги. На думку представника, наявні всі передбачені ст. 1224 ЦК України обставини для усунення відповідачки від права на спадкування, адже спадкодавець перебував у похилому віці та безпорадному стані. У даному випадку спадкування відбувається за заповітом і цей заповіт позивач намагався оскаржити, але у задоволенні позову було відмовлено. На переконання представника, у відповідності до положень ст. 1224 ЦК України можна усунути від права на спадкування за заповітом. Рішення про визнання померлого недієздатним було ухвалене у 2013 року і протягом 1 місяця орган опіки мав призначити опікуна, однак цього не відбулось. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог і додатково пояснив суду, що у даному випадку спадкування відбувається за заповітом, а усунути від спадкування можна лише за законом. І навіть при спадкуванні за законом треба довести наявність сукупності обставин, які позивачем не доведені. Крім того, відповідачка є пенсіонеркою, перенесла інсульт та інфаркт, тому не можна казати, що вона могла ухилятись він надання допомоги. Позивач намагався оспорити заповіт в судовому порядку, однак рішенням суду від 07.12.2020 року у задоволенні позову відмовлено і з цим позовом про усунення від права на спадкування позивач звернувся із пропуском строку позовної давності, тому представник просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Позивачем не доведено, що відповідачка ухилялась від надання допомоги, робила це умисно, що мала можливість надання допомоги, а також що спадкодавець перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу і потребував сторонньої допомоги. Обставини встановлені рішенням суду за позовом про визнання заповіту недійсним спростовують твердження позивача про те, що відповідачка з 2008 року навмисно ухилялась від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю при можливості її надання та що спадкодавець з 2005 року перебував в безпорадному стані. Спадкодавець на час складання заповіту у 2008 році та ще 4 роки потому був працездатною людиною, самостійно пересувався містом на громадському транспорті, проживав зі своєю донькою, допомагав виконувати доручення по господарству. При цьому, між батьком та сином виникали непорозуміння, про що свідчать звернення померлого до різних державних установ. До 31.03.2012 року [PERSON] працював та отримував пенсію, отже не перебував у безпорадному стані і не потребував сторонньої допомоги, у тому числі матеріальної. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідачка є рідними братом та сестрою й рідними дітьми [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, копією свідоцтва про шлюб батьків сторін спору та копією свідоцтва про укладення шлюбу відповідачки (Т. 1, а.с. 203-206, 220). Мати сторін [PERSON] згідно копії свідоцтва про смерть померла [INFO] (Т. 1, а.с. 207). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т. 1, а.с. 208-209). За змістом інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 28.07.2016 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: 2/3 частини [PERSON] , [PERSON] (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації 05.04.1993р.; 1/3 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16-ю Київською держнотконторою 02.08.2007р., №5-1469 (Т. 1, а.с 247). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про смерть (Т. 1, а.с. 9, 196). За життя померлий склав заповіт від 12.05.2008 року, яким заповів належні йому 2/3 частини кв. [ADDRESS] : позивачу - у розмірі 2/9 частин та відповідачці - у розмірі 4/9 частин (Т. 1, а.с. 30, 198). 08.08.2014 року відповідачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою у якій зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом від 12.05.2008 року до майна її померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті [PERSON] залишилось майно, яке вона приймає (Т. 1, а.с. 28, 43, 195). 22.09.2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою у якій зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом від 12.05.2008 року до майна його померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті [PERSON] залишилось майно, яке він приймає (Т. 1, а.с. 29, 42, 215). За змістом витребуваної судом копії матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] , останній мав у власності акції ВАТ «Готельний комплекс «Русь» в кількості 350 шт., що підтверджується копією сертифікату акцій серії А №14811. (Т. 1, а.с. 211). Також, [PERSON] мав вкладні рахунки у ПАТ «Державний ощадний банк України» з загальною сумою коштів на них - 13014,07 грн. та відсутністю заповідального розпорядження (Т. 1, а.с. 227). Крім того, за повідомленням Відділу Держземагенства у Радомишльському районі Житомирської області від 18.10.2014 року за померлим [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею 0,2066 га. на підставі рішення виконкому від 25.08.1998р. Кримоцької сільської ради для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22 Серія ЖТ 21-01-0022. від 30.11.2000р. (Т. 1, а.с. 230-231). Згідно довідки ЖРЕО №30 від 13.08.2014 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.06.1988 року по 19.06.2014 року (Т. 1, а.с. 10, 197). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року у справі №2604/5033/2012 задоволено заяву [PERSON] та визнано його батька [PERSON] , [INFO] , недієздатним (Т. 1, а.с. 11-12). За змістом листа Київського міського клінічного онкологічного центру №776 від 20.04.2018 року, [PERSON] в період з 17.03.2008 р. по 21.03.2008 р. перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КМКОЦ з приводу раку шкіри лівої вушної раковини (Т. 1, а.с. 13). Згідно копії клопотання [PERSON] до слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві від 23.03.2018 року, остання просила надати їй, як представнику потерпілого, для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (Т. 1, а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року у справі №755/4850/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.05.2021 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним (Т. 1, а.с. 15-25, 118-131). У матеріалах справи наявна копія звернення від імені [PERSON] до начальника ГУ МВС України в м. Києві, датована 07.01.2012 р., у якому зазначена адреса проживання заявника: [ADDRESS] та згідно якого заявник вказував, що на теперішній час він проживає у своєї доньки, а його син з дружиною та двома дітьми проживає у кв. [ADDRESS] . Заявник отримує добру пенсію і питання свого проживання у власній квартирі вирішував самостійно до квітня 2011 року. До квітня заявник отримував пенсію самостійно, а в травні до ощадкаси разом з ним пішла дружина сина і коли він отримав пенсію у розмірі приблизно 4800,00 грн., вона забрала в нього кошти та документи і з того часу ані коштів, ані своїх документів заявник не бачив. Син сказав, що тепер пенсію буде отримувати він і документів не віддасть та харчуватись заявник буде разом з родиною свого сина. Неодноразові звернення до сина результату не дали і заявник з червня пенсію не отримує. Син змінив замки в квартирі і без його дозволу заявник не може потрапити до квартири. До дочки син відвозить заявника на автомобілі. Залишившись без документів заявник не має змогу придбати собі навіть газету, не говорячи вже про щось інше. В цей період син поклав заявника до військового шпиталю аби довести його недієздатність та заволодіти належною йому квартирою і пенсією. У доньки заявника в жовтні, на початку листопада розпочався ремонт, тому заявник проживав у себе вдома. В кінці жовтня син запропонував поїхати до шпиталю, однак насправді відвіз заявника до Павловської лікарні та лишив там на цілий місяць. У лікарні лікарі повідомили заявника про те, що відсутні будь-які підстави для його перебування у лікарні, однак сину потрібна була довідка про серйозну хворобу заявника, про те, що він не може сам приймати рішення, аби оформити над заявником опіку. Доньці він про це не сказав та не піднімав слухавку коли вона дзвонила. Донька розшукала заявника у лікарні і після виходу з лікарні забрала заявника проживати до себе. Після цього заявник неодноразово прохав сина повернути йому паспорт, ощадкнижку, пенсійне посвідчення тощо, але син відмовив. За відсутності паспорта заявник не може отримувати пенсію та оформити спадщину. Заявник прохав допомогти повернути документи або отримати новий паспорт (Т. 1, а.с. 53-56). Згідно довідки №59/9443 від 26.03.2012 року виданої Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києва, [PERSON] , [INFO] , прож: [ADDRESS] , 26.03.2012 року звернувся до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою з приводу виявлення відсутності документів, а саме: паспорту громадянина України, пенсійного посвідчення, посвідчення учасника війни, посвідчення ветерана, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, ощадної книжки виданої на ім`я [PERSON] . Матеріали зареєстровані до ЖРЗПЗ №9449 від 26.03.2012 року та проводиться подальша перевірка (Т. 1, а.с. 57). За змістом листа Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 11.02.2012 року на ім`я [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , заява по факту не повернення документів гр. [PERSON] розглянута. За даним фактом проведено перевірку, під час якої встановлено, що дійсно, документи знаходяться у гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Документи він не повертає так-як боїться, що батько можете їх згубити. Також він повідомив, що терміново їх поверне, якщо батьку знадобляться документи при лікуванні, або при знятті грошових коштів з картки для використання їх на медикаменти або лікування. За результатами перевірки прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи

Outcome: dismissed