Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

В липні 2022 року позивачка через адвоката М.В. Норик звернулась до суду з позовом, в якому просить: розірвати договір № 56РП/02/2022 від 12.02.2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за вищевказаним договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів у розмірі 66 634 грн., а також просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтований тим, що 12 лютого 2022 року між сторонами був укладений Договір № 56РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Послуги мали надаватись у пологовому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.8.4 договору вартість медичної допомоги зазначена в п.8.1 Договору сплачується позивачем одноразово у формі 100 % передплати, в день підписання Договору, що і було здійснено позивачем та підтверджується сплаченим рахунком - фактури № 71617 від 12.02.2022 р. загальною сумою 66634 грн. У відповідності до п. 3.3 - позивач зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою. Строк пологів позивача припадав на 19.03.2022 року. В подальшому згідно Указу Президента України № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан з 24.02.2022 року та який в подальшому продовжено. В зв`язку з даним фактом позивач був вимушений виїхати з території Києва, відповідно повідомивши телефоном про це відповідача. На момент пологів, які припали на 19.03.2022 року. Позивач перебував у місті Хмельницький. Відповідачем не було запропоновано варіанти прибуття в інший медичний заклад для проведення пологів, в умовах укладеного договору, в зв`язку з цим позивачем було вирішено провести пологи за місцем перебування, а саме в Хмельницькому обласному перетинальному центрі, за адресою по вул. Каменецка, 76 ва м.Хмельницький. 05.03.2022 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про розірвання договору та повернення сплаченої суми у відповідності до п.10.1 договору, разом з тим грошові кошти позивачу відповідачем так і не було повернуто. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою судді від 15.07.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. 23.08.2022 року представником позивача подано до суду заяву щодо розміру витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи, які позивач просить суд стягнути в розмірі 18 000 грн. 04.10.2022 року до суду подано відзив відповідачем в якому він посилався на те, що позивачем по договору сплачено 68634 грн., яка складається з основної суми договору ведення - вартість із 6% знижкою складає 66834 грн. та страхового платежу «Безпечні пологи стандартна», програма 1 - вартість 1800 грн. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003358 від 12.02.2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1800 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Зазначає, що позивачем було надано документ, а саме: копію «Талон2. Відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про породіллю», в якому зазначено, що у позивача пологи відбулися 28.03.2022 року. У відповідності до п.10.1 договору ведення, договір припиняється, у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці. Договір ведення між позивачем та ТОВ «Лелека» припинився 28.03.2022 року, у зв`язку із проведенням пологів позивача у КНП «Хмельницька обласна лікарня». Також посилається на те, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.202 року і його продовження по сьогодення, у зв`язку із агресією російської федерації проти України, стало обставиною непереборної сили для відповідача та таким, що унеможливило виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку (м.Київ, вул. Квітки Цісик, 56) зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів (ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» територіально розташовано в Пуща-Водиці біля с.Горенка, м.Буча, м.Ірпінь, м.Гостомель ). З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» призупинило роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01.09.2022 року включно. Зазначають, що умови договору не виконали через форс-мажорні обставини, позов вважають передчасним та просять відмовити в його задоволенні. 04.10.2022 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, в задоволенні якого відмовлено ухвалою від 09.12.2022 року. 25.10.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому посилається на те, що відповідачем пропущено строк на подання відзиву. Разом з тим, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про дату отримання відповідачем ухвали з позовною заявою, оскільки зворотнє повідомлення не повернулося до суду. В своїй відповіді на відзив представник відповідача посилається на те, що відповідач не знімає з себе зобов`язань щодо повернення коштів виключно після закінчення форс-мажорних обставин, не надаючи мотивованої відповіді в обґрунтування свого фінансового становища чи погодження графіку сплати заборгованості, який було запропоновано позивачем. Відповідач використовував дію форс-мажорних обставин обходячи питання повернення коштів позивачу з пропонуванням про послуги, які вже при народженні дитини позивачем були залишені поза увагою як неактуальні. Звертав увагу суду, що форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені) проте не звільняє від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що 12 лютого 2022 року між сторонами був укладений Договір № 56РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Послуги мали надаватись у пологовому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.8.4 договору вартість медичної допомоги зазначена в п.8.1 Договору сплачується позивачем одноразово у формі 100 % передплати, в день підписання Договору, що і було здійснено позивачем та підтверджується сплаченим рахунком - фактури № 71617 від 12.02.2022 р. загальною сумою 66634 грн. У відповідності до п. 3.3 - позивач зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою. Строк пологів позивача припадав на 19.03.2022 року. Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору. Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії. Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити. Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань. Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Як встановлено в ході розгляду справи та не оспорювалося сторонами позивачем по договору сплачено 68634 грн. (а.с.22) яка складається з основної суми договору ведення - вартість із 6 % знижкою складає 66834 грн. та страхового платежу «Безпечні пологи стандартна», програма 1 - вартість 1800 грн. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003358 від 12.02.2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1800 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». (а.с.69-73) З матеріалів справи убачається, що позивач зверталася до відповідача з заявою та електронним зверненнями, у якому просила вирішити питання щодо повернення коштів, у зв`язку з припиненням відповідачем надання послуг, однак доказів повернення коштів суду не надано. В своєму відзиві відповідач надіслав позивачці відповідь, у якій зазначив, що її запит на розірвання договору прийнято, інформує позивачку про призупинення роботи пологового будинку з об`єктивних причин, а саме обстріл будівлі пологового будинку стосовно повернення коштів посилається на форс-мажорні обставини. 28.03.2022 року позивачка народила дівчинку у пологовому будинку м.Хмельницький, що підтверджено копією обмінної карти та свідоцтвом про народження дитини. (а.с.33-35) У листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 р. є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг, і сплачені позивачкою кошти не повернув. При цьому, пунктом 10.1 Договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору. Відповідно до наданих доказів, позивачка народила дитину в іншому медичному закладі. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, які зазначені у електронних повідомленнях відповідача, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. Втім, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. Втім, надаючи оцінку позовним вимогам в частині розірвання договору, суд зазначає, що умовами договору передбачено припинення зобов`язання у разі односторонньої відмови пацієнта, і про таку відмову позивачкою було заявлено. Крім того, зобов`язання не було виконано відповідачем, та вже не може бути виконано, оскільки його предметом було ведення пологів, які вже відбулись в іншому медичному закладі. За таких умов, суд вважає, що Договір між сторонами вже слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, на підставі п. 10.1 Договору, ст.ст. 611, 907 ЦК України і тому його розірвання у судовому порядку не вимагається та не може бути ефективним засобом для захисту чи поновлення прав позивачки. Водночас, у зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивачка має право на повернення сплачених нею грошових коштів, що також передбачено умовами Договору. В частині надання оцінки розміру коштів, які підлягають поверненню, суд зазначає, що відповідно до статей 598, 907 ЦК України , поверненню підлягає сума медичних послуг за договором відповідно до заявленої позовної вимоги, як того просить позивач в сумі 66634 грн. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. Стосовно поданої позивачем заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд доходить до наступного висновку. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Понесені витрати на правничу допомогу сторона позивача доводить договором про надання правової допомоги від 08.07.2022 року, укладеного між адвокатом Норик М.В. та Берденко А.М., актом від 18.08.2022 року про надання консультативних послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги №05/22 від 08.07.2022 року, прибутковим касовим ордером на 18 000 грн.; ордером про надання правничої допомоги; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю та додатком до акту про надання правничої допомоги (а.с. 38-39, 56-58). Відповідно до наданого розрахунку адвокат викладає зміст витраченого часу - кількість годин: попереднє опрацювання матеріалів - 5+2; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - 6 + 3; підготовка процесуальних документів по справі та їх відправлення Укрпоштою - 4; судове представництво - разом 20 годин 900 грн. х 20 год. = 18 000 грн. (а.с.55) Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 18 000 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначалося вище, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, ціни позову, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та об`ємом виконаної адвокатом роботи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial