Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

20.01.2022р.\~до Жовтневого\~районного \~суду м.\~Дніпропетровська \~надійшла \~позовна \~заява \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~до [PERSON] \~ про\~ \~розірвання \~ шлюбу (а.с. № 3-5). Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.02.2022р., призначено розгляд в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка 06.04.2022р. до канцелярії суду подала суду заяву, в якій просила надати їм з позивачем строк для примирення на термін шість місяців, оскільки позивач час від часу приїздить до м. Дніпра та проживає в квартирі, де вона мешкає з донькою. В цій заяві відповідачка також просила розгляд цього питання проводити за її відсутності (а.с. № 26). \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 19.04.2022р. за клопотанням відповідачки сторонам було надано строк для примирення 6 місяців (а.с. № 32 ). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.10.2022р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 38). Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 23.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, під актовим записом № 734, від шлюбу народилося двоє дітей син [PERSON] ( [INFO] ) та донька [PERSON] ( [INFO] ). В позові зазначено, що останні три роки подружжя припинило ведення спільного господарства, позивач з 2019р. проживає разом з сином в Харківській області, а відповідачка з донькою у м. Дніпрі. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, несхожість характерів, що зробило неможливим подальше сумісне проживання. Позивач вважав, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Позивач (або його представник) в судове засідання 06.12.2022р. не з`явилися, про дату розгляду справи був повідомлений належний чином, у справі наявне підтвердження (а.с. № 47,48). Представник позивача - Пономаренко В.Г.(діє на підставі довіреності від 20.01.2022р. а.с. №36-37), в заяві до суду від 19.10.2022р., окрім того, що просила поновити провадження по справі, підтримала позовні вимоги та просила здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та за її відсутності (а.с.№ 34-35). Відповідачка в судові засідання по справі, які призначалися на 24.11.2022р. та 06.12.2022р., повторно не з,явилася, про дату розгляду справи повідомлялася шляхом sms-інформування, як і просила це робити в заяві до суду від 06.04.2022р. (а.с. № 26). Sms-повідомлення про дати розгляду справи 24.11.2022р. та 06.12.2022р. [PERSON] отримала (а.с. № 42, 46). Втім, про причини неявки суд не сповістила, заяв про відкладення розгляду справи не скерувала. Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 06.12.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення судом заочного рішення у справі немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме відсутня згода позивача (або його представника) на ухвалення заочного рішення суду, крім того, з заяви відповідачки від 06.04.2022р. вбачалося, що вона станом на 06.04.2022р. не була згодна на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, під актовим записом № 734 (а.с. № 28), у подружжя є двоє дітей: повнолітній син - [PERSON] , [INFO] та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.№ 14, 29). Ухвалою суду від 19.04.2022р. сторонам за клопотанням відповідачки було надано строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 32). Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на життя, несхожість характерів. Позивач (через заяви свого представника) після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачка після спливу строку на примирення своєї думки щодо розірвання шлюбу не висловила. По тексту позову позивач зазначає, що з 2019р. вони з відповідачкою проживають окремо, він разом з сином в Харківській області, а відповідачка з донькою у м. Дніпрі (а.с. № 3-5). Цих обставин та періоду не заперечувала і відповідачка в заяві від 06.04.2022р. (а.с.№ 26). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно були припинені з 2019р. (майже 4 роки назад), позивач від позову не відмовився, наданий судом строк для примирення результатів не дав, відповідачка заперечень проти розірвання шлюбу після спливу строку для примирення так само не висловила, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не висловила під час розгляду справи судом своєї позиції щодо зміни прізвища. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved