Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивачки [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому зазначають, що вона є власником 1/2 частки спадкового майна (житловий будинок, спадкова справа № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-931) та 1/2 частка спадкового майна (житловий будинок спадкова справ № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-923) належить її сестрі [PERSON] . Загальною площею будинок 66,8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає з чоловіком постійно, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Обухівською міською радою Германівського Старостинського округу від 03.08.2022 року № 272. З 09.04.2011 року відповідач, який є колишнім чоловіком її дочки, після їх розлучення 06.01.2017 року, не проживає і ніколи не проживав в зазначеному будинку, не сплачував комунальних платежів, в утриманні житла участі не брав, особистих речей в будинку не має. На даний час місце його проживання не відоме. Відповідач добровільно зніматися з реєстрації відмовився, на телефонні дзвінки не відповідав. Депутатом Германівської сільської ради та депутатом Обухівської міської ради було складено акти, якими підтверджується факт не проживання відповідача в даному будинку. Реєстрація відповідача порушує права позивачів, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. 04.10.2022 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, та призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 22.11.2022 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки спадкового майна (житловий будинок, спадкова справа № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-931) та 1/2 частка спадкового майна (житловий будинок спадкова справ № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-923) належить її сестрі [PERSON] . Загальною площею будинок 66,8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає з чоловіком постійно, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Обухівською міською радою Германівського Старостинського округу від 03.08.2022 року № 272. Позивачка звернулась до депутатів Германівської сільської ради та Обухівської міської ради, якими було складено акти що підтверджують факти не проживання відповідача в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачкам, а саме: 1/2 частки спадкового майна (житловий будинок, спадкова справа № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-931) та 1/2 частка спадкового майна (житловий будинок спадкова справ № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-923) належить її сестрі [PERSON] , загальною площею будинок 66,8. В подальшому, щомісячно депутатами сільської ради та міськради складались акти про не проживання [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає в даному будинку, тобто він не проживає в будинку вже більше ніж один рік, у житловому приміщенні (будинку) відсутні його особисті речі. Факт не проживання [PERSON] , підтверджується наступними належними та допустимими доказами, актами, які складені депутатами Германівської сільської ради та актами депутата Обухівської міської ради Київської області (в розумінні ст.ст. 76-81,95 ЦПК України), а саме: акти про не проживання [PERSON] від 30.01.2020р., від 24.02.2020р., від 30.03.2020р., від 23.04.2020р., від 29.05.2020р., від. 30.06.2020р., від 27.07.2020р., від 28.08.2020р., від 23.09.2020р., від 19.10.2020р., від 16.11.2020р., від 24.12.2020р., від 28.01.2021р., від 22.02.2021р., від 26.03.2021р., від 30.04.2021р., від 21.05.2021р., від 24.06.2021р., від 30.07.2021р., від 27.08.2021р., від 23.09.2021р., від 26.10.2021р., від 22.11.2021р., від 23.12.2021р., від 26.01.2022р., від 22.02.2022р., від 23.03.2022р., від 28.04.2022р., від 26.05.2022р., від 20.06.2022р., від 29.07.2022р. Всього було складено 31 акт про не проживання [PERSON] . Всі вищевказані акти складені в присутності двох свідків, а також підписані (посвідчені) депутатом Сільської ради, або депутатом Обухівської міської ради Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. ; Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Виключення, які визначені ч. З ст. 71 ЖК України при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців - відсутні. Відповідач не є членом сім`ї позивачів в розумінні ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України та ч.ч. 2, 4 ст. З СК України, у зв`язку з чим на нього не поширюється право користування будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, як вбачається з положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право користування будинком особи, яка не є членом сім`ї власника будинку, не передбачено чинним житловим законодавством. Таке право користування зберігається лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Отже, враховуючи вищевикладене слід звернути увагу на те, що власниками будинку є, позивачки [PERSON] є власником 1/2 частки спадкового майна (житловий будинок, спадкова справа № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-931) та 1/2 частка спадкового майна (житловий будинок спадкова справ № 21, зареєстровано в реєстрі за № 1-923) належить її сестрі [PERSON] . Загальною площею будинок 66,8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не має статусу члена сім`ї власників будинку, проте зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в ньому. Тому, позивачки, як власники будинку [ADDRESS] мають право вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зазначено, що відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Крім того між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Таким чином, відповідач втратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. Суд вважає можливим захистити право позивачок шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачками спосіб захисту їх інтересів ґрунтується на законі. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подав заперечень на позов.

Outcome: approved