Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Барська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у даному будинку, але не проживає з 2016 року по даний час, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, його особистих речей у будинку немає і взагалі не цікавиться будинком, а його реєстрація у будинку позивача чинить останньому перешкоди у повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд, та значно обмежує його законні права. Тому позивач змушений звертатися до суду з проханням визнати відповідача у справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . У судове\~засідання позивач\~та представник\~позивача не\~з`явилися,\~представник позивача\~подала до\~суду заяву\~про те,\~що позов\~підтримує та\~просить розглянути\~справу за\~її та\~позивача відсутності,\~проти заочного\~розгляду справи\~не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням положень ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Барська міська рада у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. 22.12.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до даних копії договору дарування, що зареєстрований у реєстрі за № 298 від 02.03.2017, [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував), а [PERSON] прийняв дарунок житловий будинок з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договір дарування зареєстровано 02.03.2017, номер витягу 81654856. Відповідно до даних копії договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за № 299 від 02.03.2017, [PERSON] безоплатно передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,0643 га, у межах згідно з планом, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договір дарування зареєстровано 02.03.2017, номер витягу 81656821. Відповідно до даних технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , будинко-володіння складається з: житлового будинку «А», прибудови «а», ганку «а1», веранди «а2», ганку «а3», літньої кухні «Б», підвалу «Б1», входу у підвал «Б2», хліву прибудови «Б3», вбиральні «В», гаража «Г», паркану «1», хвіртки "3", паркану "4", вимощення «1». Відповідно до даних довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 269 від 25.07.2022, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: дружина - [PERSON] , 1962 року народження, племінник - [PERSON] , 1986 року народження, зареєстрований, але не проживає, згідно акта обстеження від 20.07.2022. Відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.07.2022, встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 2016 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] з 2016 року відсутній за місцем реєстрації, поважність причин своєї відсутності суду не повідомив, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачем, реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивача чинить останньому перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності відповідача понад один рік без поважних причин, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 992,40 гривень витрат на сплату судового збору. На підставі ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved