Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Маркусь М.І., звернулася в суд з позовною заявою до Першої ужгородської державної нотаріальної контори про скасування державної реєстрації прав (реєстрації обтяження) щодо домоволодіння. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17.08.1966 та посвідченого Ужгородською державною нотаріальною конторою за № 15070, придбала житловий будинок [ADDRESS] . Надалі на підставі дозволу про виконання будівельних робіт № 22 від 05.04.2004, виданого інспекцією архітектурно-будівельного контролю м. Ужгорода, позивачем проведено реконструкцію власного будинку з влаштуванням мансарди. Реконструйований будинок було прийнято в експлуатацію згідно з актом про прийняття в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, який був затверджений рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 177 від 26.07.2006. Після реконструкції будинку право власності позивача було оформлено у встановленому порядку свідоцтвом про право власності від 06.09.2006 серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 177 від 26.07.2006. Право власності позивача на відповідне майно було зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 11772146, виданим комунальним підприємством «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» від 07.09.2006. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га, яка належить позивачу на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю серії ЗК 015-00133, виданого Ужгородською міською радою 24.06.1994 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 77. Надалі земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер: 2110100000:27:001:0338, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.01 2022. Зазначає, що позивач є власником зазначеного нерухомого майна, речові права якого зареєстровані у встановленому законодавством порядку, а відтак наділена всіма правомочностями власника, які передбачені та гарантовані ст. 41 Конституції України В лютому 2022 року позивач бажала реалізувати своє право на розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв`язку з чим звернулася до ЦНАП Ужгородської міської ради, де працівниками було повідомлено, що Першою Ужгородською нотаріальною конторою 02.10.2006 зареєстровано обтяження під номером 3813945, у вигляді заборони на відчуження житлового будинку по [ADDRESS] . Підставою для реєстрації обтяження слугувало повідомлення б/н від 22.11.1954 Закарпатської контори комунального банку за реєстром 15934-208, внутр. № С101О02829ЕF272D2831. Архівний номер: 654254LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 12:06:00. Вказує, що позивач 23.02.2022 звернулася до Першої Ужгородської нотаріальної контори з заявою про скасування обтяження, зазначивши, що в неї відсутні будь-які майнові зобов`язання перед Закарпатською конторою Комунального банку чи іншою банківською установою на території України, які б слугували перешкодою до відчуження належного позивачу майна. Перша Ужгородська державна нотаріальна контора листом від 01.03.2022 за № 122/01-16 повідомила, що у матеріалах архіву «Реєстр для реєстрації заборон Першої Ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки» на підставі повідомлення б/н «Комбанку» щодо видачі позики від 22.11.1954 реєстратором Першою ужгородською держнотконторою, яка була єдиним реєстратором заборон та арештів на той час, було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , що належало [PERSON] , коментар 1073-165, щодо видачі позики 10000 руб. Також відповідачем повідомлено, що відмітки про зняття заборони не має, повідомлення не надходило. Справи Першої ужгородської державної нотаріальної контори за 1956 рік передані на зберігання Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву. Відповідачем роз`яснено позивачу, що він наділений правом звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав та інтересів. Тобто фактично відповідач відмовив позивачу у знятті накладеного ним обтяження. Як зауважує представник позивача, наявність заборон на відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює право розпоряджатися своєю власністю. З фактичних обставин вбачається, що відповідач Перша ужгородська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, а позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. При цьому позивач просить суд врахувати, що вона на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17.08.1966 та посвідченого Ужгородською державною нотаріальною конторою за № 15070, придбала житловий будинок. Обтяження стосувалось не її, а [PERSON] , та було накладено 22.11.1954, тобто майже сімдесят років тому. На сьогоднішній день [PERSON] , як суб`єкта правовідносин, а також його правонаступників, не існує. Позивач в 2006 році здійснила реконструкцію будинку, таким чином, створила новий об`єкт цивільних прав, речові права на який було оформлено та зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Очевидним є те, що перенесення запису про обтяження щодо належного їй майна за наведених фактичних обставин є помилковим. На підставі наведеного, представник позивача просить суд скасувати державну реєстрацію прав (реєстрацію обтяжень) щодо домоволодіння, що належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] : заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3813945; зареєстровано 02.10.2006 за № 3813945; реєстратор: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47; підстава обтяження: повідомлення б/н від 22.11.1954 Закарпатської контори Комунального банку за реєстром 15934-208, додаткові дані: архівний номер: 654254LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 12:06:00; № реєстру: 15934-208, внутр. № С101D02829EF272D2831, коментар: 1073-165. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник подав до суду клопотання, згідно з яким позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, однак не має можливості прибути для участі у судовому засіданні на визначену дату, просить долучити до матеріалів справи інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які підтверджують наявність запису про обтяження, справу розглянути без участі позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 17.08.1966, посвідченого Ужгородською державною нотаріальною конторою за № 15070, придбала від [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі дозволу про виконання будівельних робіт № 22 від 05.04.2004, виданого інспекцією архітектурно-будівельного контролю м. Ужгорода, позивачем проведено реконструкцію власного будинку з влаштуванням мансарди, який було прийнято в експлуатацію згідно з актом про прийняття в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, що затверджений рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 177 від 26.07.2006. Право власності позивача на вказаний будинок оформлено у встановленому порядку згідно з свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 06.09.2006, виданим виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 177 від 26.07.2006. Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 11772146, виданим комунальним підприємством «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» від 07.09.2006, підтверджується, що право власності позивача на будинок зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Будинок за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га, що належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю серії ЗК 015-00133, виданого Ужгородською міською радою 24.06.1994, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 77, якій присвоєно кадастровий номер: 2110100000:27:001:0338, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.01 2022. Позивач, маючи намір реалізувати своє право на розпорядження нерухомим майном, що належить їй на праві власності, у лютому 2022 звернулася до ЦНАП Ужгородської міської ради, де було повідомлено, що 02.10.2006 Першою Ужгородською нотаріальною конторою зареєстровано обтяження під номером 3813945, у вигляді заборони на відчуження житлового будинку по [ADDRESS] . Підставою для реєстрації обтяження слугувало повідомлення б/н від 22.11.1954 Закарпатської контори комунального банку за реєстром 15934-208, внутр. № С101О02829ЕГ272П2831. Архівний номер: 654254LVOV31, архівна дата: 07.08.1998 12:06:00. 23.02.2022 позивач звернулася із заявою про скасування вказаного обтяження до Першої Ужгородської нотаріальної контори, яка листом від 01.03.2022 за № 122/01-16 повідомила, що у матеріалах архіву «Реєстр для реєстрації заборон Першої Ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки» на підставі повідомлення б/н «Комбанку» щодо видачі позики від 22.11.1954 реєстратором Першою ужгородською держнотконторою, яка була єдиним реєстратором заборон та арештів на той час, було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , що належало [PERSON] , коментар 1073-165, щодо видачі позики 10000 руб. Повідомлено, що відмітки про зняття заборони не має, повідомлення не надходило. Справи Першої ужгородської державної нотаріальної контори за 1956 рік передані на зберігання Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву. Роз`яснено позивачу її право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав та інтересів. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 317417350, дата формування: 12.12.2022), [PERSON] в цілому на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, на даний житловий будинок накладено обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3813945; зареєстровано 02.10.2006 за № 3813945 реєстратором: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, 88000, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47; підстава обтяження: повідомлення б/н від 22.11.1954, Закарпатська контора Комунального банку, за реєстром; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 654254LVOV31, архівна дата: 07.08.1998, № реєстру: 15934-208, внутр. № С101D02829EF272D2831, коментар: 1073-165. Таким чином, наявність вказаної заборони (архівного запису) на відчуження нерухомого майна житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , порушує права та законні інтереси позивача, як власника цього будинку, що належить їй на праві приватної власності в цілому, оскільки унеможливлює право розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I). Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrich v. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, № 296-A, сс. 1920, п. 42). Статтею 41\~Конституції України\~регламентовано,\~що кожен\~має право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п. п. 5.1 п. 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Положеннями ст. ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). За наведених обставин та беручи до уваги, що Перша ужгородська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, при цьому Закарпатська контора Комунального банку припинила свою діяльність та правонаступників не встановлено, а позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved