Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] , заінтересовані особи: Черкаська районна державна нотаріальна контора та Леськівська сільська рада Черкаського району Черкаської області, звернулася до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю її - [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , із лютого 2004 року по день смерті [PERSON] . Вказані вимоги обґрунтовано тим, що в період з лютого 2004 року заявниця у справі проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . За твердженням заявниці, вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Чоловік прийняв сина заявниці від попереднього шлюбу - особу з інвалідністю І групи, недієздатного, як рідну дитину, допомагав їй у догляді за ним та брав участь у його утриманні. При цьому, вони не перебували в іншому шлюбі. [INFO] [PERSON] загинув. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Посилаючись на те, що вони з померлим проживали однією сім`єю протягом останніх 18 років, заявниця стверджує, що вона є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги. Разом з тим, заявниця зазначає, що померлий [PERSON] був сиротою та виховувався у Канівській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування. У березні 2022 року, через військову агресію російської федерації проти України, він пішов добровольцем до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , 115 бригада, 2 батальйон, на посаді головного сержанта. У військовій частині [PERSON] вказав заявницю як свою дружину, а тому саме вона отримала сповіщення про його смерть. Як і належить дружині, заявниця поховала [PERSON] та самостійно несла всі пов`язані з цим витрати. У встановлений законом строк після смерті [PERSON] заявниця подала до Черкаської районної державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не змогла у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують її родинні стосунки зі спадкодавцем. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне заявниці для можливості реалізувати свої спадкові права. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 18 листопада 2022 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 грудня 2022 року. Крім того, витребувано з Черкаської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , та з Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії актових записів про шлюб та про розірвання шлюбу щодо [PERSON] та [PERSON] /а.с. 20-22/. На виконання вимог ухвали суду від 18 листопада2022 року з Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 грудня 2022 року надійшов лист за № 1031/23.21-04-05 /а.с. 34/, а 14 грудня 2022 від Черкаської районної державної нотаріальної конторинадійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] /а.с. 36-48/. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, виходячи з підстав, наведених у заяві. Додатково зазначила, що вона була єдиною рідною людиною для [PERSON] , який був сиротою, братів, сестер та дітей не мав. Представники заінтересованих осіб - Черкаської районної державної нотаріальної контори та Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області - подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому, Леськівський сільський голова Микола Бас проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував, а завідувач Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. у вирішенні справи поклалася на компетентність суду /а.с. 32,35/. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. За вказаних обставин, враховуючи належне повідомлення Черкаської районної державної нотаріальної контори та Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про дату, час та місце проведення розгляду справи, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності представників заінтересованих осіб. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , допитавши свідків, беручи до уваги думки представників заінтересованих осіб, викладені ними у поданих до суду письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в селищі Опитне Покровського району Донецької області у віці 51 рік помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2022 року виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 42 /а.с. 9/. Із копії довідки про причину смерті (до форми № 106/0) № 5014 від 19 вересня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Причиною смерті зазначено: травматична ампутація на рівні між колінним суглобом та гомілково-ступеневим, ушкодження отримано внаслідок військових дій /а.с. 11/. Сповіщенням сім`ї № 106 від 21 вересня 2022 року повідомлено [PERSON] про те, що її чоловік - головний сержант [PERSON] загинув [INFO] /а.с. 10/. З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, № 986/09-10 від 26 вересня 2022 року встановлено, що заявниця у справі [PERSON] та [PERSON] проживали постійно разом та вели спільне господарство на правах родини за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] здійснила поховання співмешканця [PERSON] за власний рахунок /а.с. 12/. Відповідно до копії Акту обстеження місця проживання від 05 жовтня 2022 року, затвердженого головою Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Бас М.Ф., підписаного членами комісії у складі: депутата Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Подолян Н.І., сусідів [PERSON] та [PERSON] , останні встановили і підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю громадян [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 2005 року до 2022 року /а.с. 13/. З копії довідки, виданої директором Комунального закладу «Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради» № 170/01-18 від 30 вересня 2022 року вбачається, що « [PERSON] », [INFO] , у період з 01 вересня 1979 року до 25 червня 1986 року навчався у Канівській загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування. Вибув на навчання в м. Черкаси СПТУ № 15 /а.с. 14/. Суд враховує, що у зазначеній вище довідці Комунального закладу «Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради» № 170/01-18 від 30 вересня 2022 року прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначене як« [PERSON] » замість вірного - [PERSON] , однак наявність вказаних описок, у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, не перешкоджає суду з`ясувати дійсні обставини, що підлягають встановленню у межах розгляду даної справи, і ухвалити законне та обґрунтоване рішення. З листа Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1031/23.21-04-05 від 13 грудня 2022 року вбачається, що проведеною перевіркою за наявним архівним фондом відділу актових записів про шлюб та про розірвання шлюбу щодо [PERSON] та [PERSON] не виявлено /а.с. 34/. Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу № 630/2022. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 09 листопада 2022 року звернулася [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. У матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини, а також дані про заповіти, посвідчені від імені [PERSON] . Про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями суду не відомо /а.с. 36, 37-48/. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, дали суду покази, у яких зазначили, що знайомі із заявницею [PERSON] та покійним [PERSON] , а також засвідчили факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, [PERSON] та [PERSON] у період з 2004 року до дня смерті останнього. Вказали, що вони разом обробляли город, вели спільне господарство, робили ремонт у будинку, а також разом виховували сина заявниці, який є особою з інвалідністю. Крім того, повідомили, що до реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання заявниці, він протягом року проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За вимогами пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 315 ЦПК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Слід зазначити, що інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство Сімейним кодексом України і закріплений, зокрема, у статті 74 СК України. Згідно з положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участь у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки, як ознака наявності сім`ї, на законодавчому рівні не визначена. Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну сімейне життя, вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини», Суд визначив, що поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші сімейні de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наголошено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В Сімейному кодексі України, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК України відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей. Відтак, суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-148цс12 від 12 грудня 2012 року, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (частина 4 статті 263 ЦПК України). З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, пояснень заявниці, показів свідків, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, дозволяє суду дійти висновку, що заявниця, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надала суду належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю разом із [PERSON] у період з лютого 2004 року до дня смерті останнього, тобто до [INFO] , якими довела наявність спільного побуту, спільне виховання сина заявниці, наявність спільних друзів, тобто відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам, притаманним подружжю. Відтак, суд вважає встановленим, що у період з лютого 2004 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки у цей період вони жили разом, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, та не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку, судом не встановлено. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки відсутність документів про родинний зв`язок із спадкодавцем унеможливлює оформлення нею спадщини, тому звернення до суду є правомірним. Вирішення цього питання в іншому порядку, окрім судового, є неможливим. Під час розгляду даної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу спору про право виявлено не було. Враховуючи вищенаведене, інтереси заявниці, відсутність спору та інших шляхів захисту прав [PERSON] , суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявниці у повному обсязі. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved