Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомостей про його батьківство, внесених на підставі його заяви від 08.11.2017 року про визнання батьківства. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.09.2017 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . Після одруження за спільним рішенням з [PERSON] позивачем 08.11.2017 року було подано до Красилівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (надалі - Красилівський відділ ДРАЦС) заяву про визнання батьківства [PERSON] 08.11.2017 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на підставі заяви позивача про визнання батьківства №31/15.10.5.1-46 від 08.11.2017 відомості про дитину було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », та внесено зміни про батька [PERSON] , [INFO] , видано повторне свідоцтво про народження. В шлюбі в сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . 6 грудня 2021 року рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано. 14.02.2022 року Красилівським районним судом Хмельницької області за заявою [PERSON] було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на дочку [PERSON] та сина [PERSON] . Позивач стверджує, що не є батьком [PERSON] , оскільки не був знайомий з її матір`ю [PERSON] до 2016 року. Крім того 21 липня 2022 року він отримав звіт акредитованої лабораторії «Endeavor DNA Inc» від 15.07.2022 року, зі змісту якого його біологічне батьківство відносно досліджуваної дитини [PERSON] виключається. На підставі наведеного, позивач просив, виключити відомості про нього, [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , із актового запису №4 про її народження. Аргументи учасників справи Відзив на позов відповідач до суду не подала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, просила його задоволити, посилаючись на те, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] , що підтверджується наданим суду звітом медичної лабораторії про встановлення батьківства (ДНК). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, вказала, що позивач був обізнаний про те, що він не є батьком її дитини, однак через органи РАЦС визнав своє батьківство стосовно дочки [PERSON] . Повідомила суду про те, що дочка знає, що позивач не є її біологічним батьком, але вони досі спілкуються між собою, і вона сприймає його як свого батька. Представник третьої\~особи Красилівського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Хмельницькому\~районі Хмельницької\~області Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький),надіслала до суду заяву № 1241/23.9-33 від 13.12.2022 року, у якій просила справу слухати без представника відділу, вказала, що у разі вирішення справи на користь позивача, відділ заперечень не матиме. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.09.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00035381575 від 13.04.2022 року, виданим Красилівським відділом ДРАЦС, [INFO] народилася дитина [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] батько, та [PERSON] мати. Відомості про батька дитини [PERSON] - [PERSON] внесені на підставі заяви про державну рестрацію народження, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а. с. 13). Красилівським районним відділом ДРАСЦ 08.11.2017 року на підставі заяви про визнання батьківства №31/15.10.5.1-46 від 08.11.2017 року в актовий запис внесено відомості про визнання батьківства, та відомості про дитину було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », та внесено зміни про батька [PERSON] , [INFO] , 08.11.2017 року видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а. с. 14). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.11.2017 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а. с. 9). Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.12.2021 року у справі № 677/1383/21 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням суду встановлено, що в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу [PERSON] зазначив, що від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , та він удочерив дочку своєї дружини [PERSON] , [INFO] . 14.02.2022 року Красилівським районним судом Хмельницької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] 28.08.2012 [INFO] та сина [PERSON] 13.09.2018 [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника на двох дітей, щомісячно, починаючи з 02.02.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачем надано звіт медичної лабораторії про встановлення батьківства (ДНК), проведеної з метою визначення спорідненності між дитиною [PERSON] , [INFO] та позивачем [PERSON] . Відповідно до даних досліджень вірогідність того, що [PERSON] є батьком [PERSON] складає 0 % (а.с. 18), тобто позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Також судом установлено, і сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що на момент внесення Красилівським районним відділом ДРАСЦ змін в актовий запис про народження дитини [PERSON] відомостей про батька на підставі заяви [PERSON] про визнання батьківства №31/15.10.5.1-46 від 08.11.2017 року, позивач [PERSON] знав, що він не є батьком дитини [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно\~ст. 133 СК України\~якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Сімейне законодавство України встановлює презумпцію батьківства, а саме: батьком дитини вважається визначена законом особа, зокрема, чоловік матері дитини, з яким вона перебуває у шлюбі. Презумпція батьківства може бути спростована за позовом заінтересованої особи. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до приписів ч.5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Верховний Суд у вказаній постанові надаючи оцінку особливостям предмета доказування у справах про оспорювання батьківства наголосив, що предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд у вищевказаному рішенні зауважив, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі. Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Відповідно до частини третьої статті 12, частини другої статті 77, статті 81 ЦПК України відповідачка має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Отже, якщо позивач стверджує, що в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є її батьком, то відповідачка має надати докази на спростування таких тверджень. При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до звіту медичної лабораторії про встановлення батьківства (ДНК), проведеної з метою визначення спорідненності між дитиною [PERSON] , [INFO] та позивачем [PERSON] . Відповідно до даних дослідження вірогідність того, що [PERSON] є батьком [PERSON] складає 0 %, а тому [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач викладену інформацію в звіті про встановлення батьківства ДНК не оспорювала, клопотання про призначення експертизи не заявляла. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] . Позивач в позовній заяві стверджує, що не був знайомий з її матір`ю [PERSON] до 2016 року, а тому не міг не знати, що він не є батьком [PERSON] , якій на час знайомства позивача з її матір`ю вже виповнилося 4 роки. Окрім того, позивач [PERSON] у позовній заяві про розірвання шлюбу з [PERSON] (справа №677/1383/21) сам зазначив, що він удочерив дочку своєї дружини [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Йевремович проти Сербії» зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів\~дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для\~її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що позивач на момент державної реєстрації його батьком дитини, знав що він не є біологічним батьком дитини,

Outcome: dismissed