Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

3 травня 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми за договором найму нерухомого майна. Позивачем зазначено, що між нею та відповідачем укладено договір найму квартири від 10 лютого 2022 року, згідно з яким плата за місяць користування квартирою складала 19 500 грн і 19 500 грн страхова сума на випадок пошкодження майна. У зв`язку із збройною агресією росії для збереження власного життя і здоров`я 2 березня 2022 року позивач покинула територію України і 7 березня 2022 року запропонувала відповідачу сплачувати щомісячно 5 000 грн з 10 березня 2022 року. Відповідач запропонувала узгодити розмір щомісячної платні 7 000 грн, нащо позивач погодилась. 8 квітня позивач та відповідач узгодили умову про розірвання договору. На запит позивача повернути страхову суму у розмірі 19 500 грн у зв`язку із виникненням форс-мажорних відповідач відмовилась. У зв`язку з виникненням форм-мажорних обставин позивач просить стягнути з відповідача 19 500 грн сплаченої страхової суми на випадок пошкодження майна та судові витрати. 3 травня 2022 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Гусак О.С. 9 травня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. У встановленому законом порядку за місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши доводи сторін, наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 10 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, згідно з яким щомісячна плата за користування квартирою складала 19 500 грн (п. 3.1), при підписанні договору сплачується орендна плата за перший місяць оренди та страхова сума у розмірі одного місяця оренди, у кінці строку оренди страхова сума повертається орендареві у повному обсязі якщо об`єкту нерухомості не було нанесено ушкоджень за винятком природнього зносу (п. 3.2.1), термін дії договору оренди закінчувався 10 серпня 2022 року. У акті прийому-передачі житлового приміщення від 10 лютого 2022 року до договору зазначено, що відповідач передав, а позивач прийняв у тимчасове платне користування об`єкт за адресою: [ADDRESS] , з усіма технічними пристроями та предметами домашньої обстановки (перелік майна зазначений в Акті). 10 лютого 2022 року позивач сплатила відповідачеві обумовлену в Договорі суму щомісячного платежу в розмірі 19 500 грн та суму страхового внеску у розмірі 19 500 грн. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до п. 6.7 Договору зміна умов Договору здійснюється в письмовій формі по взаємній згоді Сторін. З огляду на п. 6.4 Договору («всі заяви, повідомлення, що стосуються Договору, повинні бути викладені в письмовій формі та вважаються доведеними до зведення відповідної Сторони, якщо вони відправлені на e-mail, sms, Viber, WhatsApp») спілкування між позивачем та відповідачем здійснювалось через месенджер Viber. 7 березня 2022 року через месенджер Viber позивач та відповідач узгодили зменшення щомісячної плати до 7 000 грн. 7 березня 2022 року позивач надіслала відповідачеві на узгоджений розрахунковий рахунок 285$. Таким чином позивач сплатила щомісячні платежі за користування квартирою за період з 10 лютого до 10 квітня 2022 року. Відповідно до п. 4.2 Договору дострокове розірвання Договору, а також зміна його умов, можливі з ініціативи кожної зі Сторін, з повідомленням про це іншу Сторону не менш ніж за тридцять днів до передбачуваної дати розірвання (зміни) Договору. 9 квітня 2022 року через месенджер Viber позивач та відповідач узгодили дату розірвання договору 10 квітня 2022 року о 15:00. 10 квітня 2022 року сторони розірвали договір. Пунктром 3.2.1 Договору встановлено, що в кінці строку оренди страхова сума повертається орендареві у повному обсязі, якщо об`єкту нерухомості не було нанесено ушкоджень за винятком природнього зносу. Докази на підтвердження наявності ушкоджень квартири за час її найму позивачем суду не надано. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на дострокове розірвання сторонами договору, відсутність відомостей про наявність ушкоджень об`єкту найму, відповідач не дотримався умов п. 3.2.1 Договору та не повернув страхову суму позивачу. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або його оспорювання. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,4 грн. На виконання вимог ст. 134 ЦПК позивач надав розрахунок суми витрат на правову допомогу витрат, які він поніс у розмірі 2 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, зазначив, що очікувана вартість усіх судових витрат становить 5 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 21 квітня 2022 року між позивачем та адвокатом Марченком Дмитром Петровичем, акт прийому-передачі наданих послуг від 21 квітня 2022 року, товарний чек від 21 квітня 2022 року, ордер на надання правничої допомоги від 21 квітня 2022 року. Детальний опис наданих адвокатами відповідачу правових послуг зазначений в акті прийому-передачі наданих послуг від 21 квітня 2022 року. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Наданий позивачем товарний чек від 21 квітня 2022 року № 1 підтверджує здійснення ним оплати за надання правничої допомоги адвокатом Марченком Д.П. у розмірі 2 500 грн. З огляду на наведене з відповідача на користь відповідача підлягає стягнення витрат понесених за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2 500 грн.

Outcome: approved