Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Представник заявників [PERSON] та [PERSON] - адвокат Ігнатов Є.Є. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищеназваною заявою, у якій просить встановити факт народження дитини, [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: матері, [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька, [PERSON] , [INFO] , громадянина України. В поданій заяві він зіслався на те, що [INFO] заявниця, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , народила дитину, доньку - [PERSON] . В зв`язку з тим, що медичні документи про народження отримані на території АР Крим є недійсними, а довідка про народження дитини, яка була б видана компетентною установою України відсутня, заявники позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини на території України в позасудовому порядку. Крім того, на даний час заявники не мають можливості вивезти дитину на не окуповану територію України для оформлення закордонного паспорту для реалізації законних прав дитини. В зв`язку з чим, просить заяву задовольнити. Справу розглянуто відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника заявників та представника заінтересованої особи. Представник заявників [PERSON] та [PERSON] - Ігнатов Є.Є. в поданій заяві просив слухати справу у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Васильківського відділу ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії виписного епікризу про народження від 20.07.2019 року, [PERSON] [INFO] народила дитину жіночої статі. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на тимчасово окупованій території України, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції Закону №2217-ІХ від 21.04.2022 року, який набув чинності 07.05.2022 року - будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини. Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з абз. 1 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту народження заявникам необхідне для реєстрації народження дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявники позбавлені можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів інших осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Тому суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved