Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

У листопаді 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованої, але невиплаченої пенсії, у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в тому числі в розмірі прийнятої ним але неоформленої спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у загальному розмірі 94921,75 грн.; судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , а [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої за життя пенсії. З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до нотаріуса з заявою. Однак нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідач не надав нотаріусу підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавців пенсії. Внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати спадкове майно в позасудовому порядку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 0 травня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, про відсутність нарахованої але невиплаченої пенсії спадкодавцям, у зв`язку з обмеженням строку виплати пенсії трьома роками до моменту звернення. 17 травня 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити, навівши обгрунтування аналогічне за змістом тексту позовної заяви. Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача не подавались. До судового засідання представником позивача було подано до суду заяву, в якій сторона просила суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин неявки не повідомив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2018р. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 лютого 2018р. Після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої за життя пенсії. Спадкодавці були внутрішньо переміщеними особами та перебували на обліку відповідача. Позивач є сином та спадкоємцем зазначених осіб. 03 вересня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є., на підставі довідки відповідача від 05 серпня 2019р., на ім`я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії [PERSON] у розмірі 30132,78 грн. На підставі свідоцтва позивач звернувся до відповідача за отриманням виплати, та позивачу було виплачено лише часткову суму у розмір 21282,03 грн. Свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії [PERSON] , не видавалося, оскільки відповідач не надав інформацію про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що на неодноразові звернення представника позивача відповідач розрахунку пенсії [PERSON] та [PERSON] не надав, та листом №188494/02 від 22 серпня 2019р. надано інформацію, що виплату пенсії спадкодавцям було припинено з 01 лютого 2015р. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/22376/19 від 30 листопада 2020р., яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021р., зобов`язано відповідача надати розрахунок пенсії спадкодавців за період з 01 лютого 2015р. по день смерті кожного зі спадкодавців. На виконання рішення суду відповідачем надано позивачу листом № 2600-0501-8/64115 від 15 квітня 2021р. відомості про розрахунок пенсії, [PERSON] за період з 01 лютого 2015р. по 29 лютого 2016р., який їй повинен мав би бути нарахований, в разі не припинення виплати пенсії - 14679,64 грн., [PERSON] за період з 01 лютого 2015р. по 31 січня 2017р. - 101524,14 грн. При цьому у відзиві на позов, сторона відповідача звертала увагу суду, що зазначені у вищенаведеному листі суми пенсій батьків позивача, останнім не були нараховані за життя, оскільки виплата пенсій були призупинена. Згідно за ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. За змістом ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч.2). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). З системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що нарахована особі пенсія, яка не була виплачена, у разі смерті такої особи переходить в порядку спадкування до її спадкоємців. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст. ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом не встановлено, що батькам позивача, була нарахована пенсія у зазначений в листі відповідача № 2600-0501-8/64115 від 15 квітня 2021р. період часу та розмірі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, до спадкової маси належить недоотримана пенсія батька позивача - [PERSON] у розмірі 30132,78 грн. При цьому відповідачем було сплачено позивачу лише 21282,03 грн. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Доказів визнання даного свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування, у розмірі 30132,78 грн. повинна була виплачена в повному обсязі. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У постанові від 20 лютого 2020р. по справі № 428/5418/18 Верховний Суд зазначив, що положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджується на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. У постанові від 06 липня 2020р. у справі № 750/8819/19 Верховний Суд зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді спадщини після смерті його батька порушено з боку відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8850,75 грн. (30132,78 грн. - 21282,03 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: partial