Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

27.02.2019 [PERSON] звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якому просить: 1. Визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, оприлюднену [PERSON] на зборах виборців, що відбулись 23 грудня 2018 року с.Некраші Черняхівського району Житомирської області по вулиці Високівській, 6-а та в інтернеті в соціальній мережі Facebook про те, що [PERSON] : «у відповідності до п.2 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі не проводив офіційних зустрічей, не інформував виборців про свою роботу через засоби масової інформації, не оприлюднював її через бюлетні чи листівки»; «у відповідності до п.5 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат зобов`язаний визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців та інших громадян, вести не рідше одного разу на місяць прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення. Про ведення даної роботи [PERSON] не повідомляв своїх виборців, чим порушував статтю 10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Нам невідомо до сьогоднішнього дня про місце прийому депутатом своїх виборців. Виборці виборчого округу № 25 не інформовані про те, які депутатські звернення були подані до сесії та керівництва Оліївської сільської ради від депутата [PERSON] протягом усього періоду його повноважень». « [PERSON] надавав матеріальну допомогу виборцям округу, але дана робота здійснювалася без усякого обговорення і ніде офіційно не оприлюднювалася». «Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської ради періодично, але не раніше одного разу на рік, зобов`язаний звітуватись про свою роботу перед виборцями свого виборчого округу. Даний обов`язок [PERSON] проігнорував і протягом листопада 2017 року по грудень 2018 року не виконав, що викликає наше обурення». «Нам відомо, що у відповідності до Рішення 5 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 24.05.2018 року [PERSON] входить до складу тимчасової контрольної комісії з вивчення стану функціональних суб`єктів господарювання, розташованих на території Троковицького старостинського округу з метою забезпечення належного наповнення доходної частини бюджету сільської ради. Ми проінформовані, що дана комісія практично не працювала, питання комісією не вивчалися, пропозиції з даного питання на розгляд сесії не виносилися. Як член комісії [PERSON] проігнорував рішення даної сесії та продемонстрував байдужість до такого важливого та потрібного для громади доручення.» «Не завжди коректною є поведінка депутата [PERSON] у суспільному житті громади с.Некраші. У цьому році, навесні, виборці виборчого округу № 25 зверталися до депутата, [PERSON] , з письмовим проханням (зареєстроване в сільській раді) про обмін ділянки під громадське пасовище, на якому протягом трьох десятиліть випасалася худоба, на аналогічну ділянку на цій території, але депутат на письмове звернення не відповів, а у терміновому порядку переорав дане поле без усяких погоджень із жителями с.Некраші. Даними діями депутат [PERSON] створює напружену ситуацію, невдоволення жителів с.Некраші його діями та поведінкою». «У своїй роботі на громадських засадах в Оліївській сільській раді не завжди керується статтями Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та нормативними актами. Нам стало відомо, що на 9 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 30.11.2018 року при розгляді питання про дострокове припинення повноважень сільського голови [PERSON] проголосував «за» дострокове припинення повноважень сільського голови, чим порушив ст.79 Регламенту ради і викликав невдоволення більшості жителів нашого села та вцілому виборців Троковицького страростинського округу. Всупереч того, щоб вивчити думку виборців свого округу з цього питання, [PERSON] одноосібно прийняв дане надважливе для діяльності Оліївської сільської ради рішення, ігноруючи думку своїх виборців. Така поведінка депутата глибоко обурила жителів с.Некраші, які стихійно зібралися за місцем проживання 08 грудня 2018 року, куди [PERSON] не прибув». 2. Зобов`язати [PERSON] спростувати як недостовірну інформацію, оприлюднену на зборах виборців, що відбулись 23 грудня 2018 року с. Некраші Черняхівського району Житомирської області по вулиці Високівській, 6-а про те, що [PERSON] : «у відповідності до п.2 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі не проводив офіційних зустрічей, не інформував виборців про свою роботу через засоби масової інформації, не оприлюднював її через бюлетні чи листівки»; «у відповідності до п.5 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат зобов`язаний визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців та інших громадян, вести не рідше одного разу на місяць прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення. Про ведення даної роботи [PERSON] не повідомляв своїх виборців, чим порушував статтю 10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Нам невідомо до сьогоднішнього дня про місце прийому депутатом своїх виборців. Виборці виборчого округу № 25 не інформовані про те, які депутатські звернення були подані до сесії та керівництва Оліївської сільської ради від депутата [PERSON] протягом усього періоду його повноважень». « [PERSON] надавав матеріальну допомогу виборцям округу, але дана робота здійснювалася без усякого обговорення і ніде офіційно не оприлюднювалася». \~ \~ \~ \~«Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської ради періодично, але не раніше одного разу на рік, зобов`язаний звітуватись про свою роботу перед виборцями свого виборчого округу. Даний обов`язок [PERSON] проігнорував і протягом листопада 2017 року по грудень 2018 року не виконав, що викликає наше обурення». \~ \~ \~ \~«Нам відомо, що у відповідності до Рішення 5 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 24.05.2018 року [PERSON] входить до складу тимчасової контрольної комісії з вивчення стану функціональних суб`єктів господарювання, розташованих на території Троковицького старостинського округу з метою забезпечення належного наповнення доходної частини бюджету сільської ради. Ми проінформовані, що дана комісія практично не працювала, питання комісією не вивчалися, пропозиції з даного питання на розгляд сесії не виносилися. Як член комісії [PERSON] проігнорував рішення даної сесії та продемонстрував байдужість до такого важливого та потрібного для громади доручення.» «Не завжди коректною є поведінка депутата [PERSON] у суспільному житті громади с. Некраші. У цьому році, навесні, виборці виборчого округу № 25 зверталися до депутата, [PERSON] , з письмовим проханням (зареєстроване в сільській раді) про обмін ділянки під громадське пасовище, на якому протягом трьох десятиліть випасалася худоба, на аналогічну ділянку на цій території, але депутат на письмове звернення не відповів, а у терміновому порядку переорав дане поле без усяких погоджень із жителями с.Некраші. Даними діями депутат [PERSON] створює напружену ситуацію, невдоволення жителів с.Некраші його діями та поведінкою». «У своїй роботі на громадських засадах в Оліївській сільській раді не завжди керується статтями Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та нормативними актами. Нам стало відомо, що на 9 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 30.11.2018 року при розгляді питання про дострокове припинення повноважень сільського голови [PERSON] проголосував «за» дострокове припинення повноважень сільського голови, чим порушив ст.79 Регламенту ради і викликав невдоволення більшості жителів нашого села та вцілому виборців Троковицького страростинського округу. Всупереч того, щоб вивчити думку виборців свого округу з цього питання, [PERSON] одноосібно прийняв дане надважливе для діяльності Оліївської сільської ради рішення, ігноруючи думку своїх виборців. Така поведінка депутата глибоко обурила жителів с. Некраші, які стихійно зібралися за місцем проживання 08 грудня 2018 року, куди [PERSON] не прибув» - шляхом виступу на зборах виборців виборчого округу № 25 с. Некраші Черняхівського району Житомирської області та шляхом публікації свого спростування в інтернеті в соціальній мережі Facebook. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмір 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23 грудня 2018 року в [ADDRESS] були проведені збори виборців виборчого округу № 25 с. Некраші Черняхівського району Житомирської області, на яких ініціювалось питання відкликання [PERSON] я депутата Оліївської сільської ради VII скликання (виборчий округ № 25 с. Некраші) за народною ініціативою. На вказані збори він запрошений не був. Проте на вказаних зборах вівся відеозапис, який згодом був розміщений в інтернеті в соціальній мережі Facebook. З вказаного відеозапису та згодом з паперового носія - протоколу № 1 вказаних зборів йому стало відомо, що на зборах була поширена недостовірна інформація, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Вказану інформацію поширила відповідачка, оскільки зачитувала підписане нею звернення. Таким чином недостовірна інформація була розповсюджена невизначеному колу осіб - жителям с. Некраші, користувачам мережі Інтернет, тобто поширена серед значної кількості осіб, була топ-темою для обговорення мешканців сіл Некраші та Троковичі Черняхівського району Житомирської області та всієї об`єднаної територіальної громади. Так, з протоколу № 1 вказаних зборів вбачається, що головою зборів була обрана [PERSON] , яка ознайомила присутніх із змістом звернення щодо відкликання депутата [PERSON] шляхом його зачитування. Як видно з тексту вказаного звернення, воно містить підпис [PERSON] . Отже, [PERSON] серед присутніх на зборах жителів с. Некраші та інших осіб, оскільки збори відбувались посеред вулиці, була поширена недостовірна та неправдива інформація у вигляді фактичних даних про порушення ним законів України та своїх депутатських повноважень. Зокрема, поширена недостовірна інформація про те, що він, [PERSON] : «у відповідності до п.2 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі не проводив офіційних зустрічей, не інформував виборців про свою роботу через засоби масової інформації, не оприлюднював її через бюлетні чи листівки»; \~ \~ \~ \~«у відповідності до п.5 ст.10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат зобов`язаний визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців та інших громадян, вести не рідше одного разу на місяць прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення. Про ведення даної роботи [PERSON] не повідомляв своїх виборців, чим порушував статтю 10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Нам невідомо до сьогоднішнього дня про місце прийому депутатом своїх виборців. Виборці виборчого округу № 25 не інформовані про те, які депутатські звернення були подані до сесії та керівництва Оліївської сільської ради від депутата [PERSON] протягом усього періоду його повноважень». « [PERSON] надавав матеріальну допомогу виборцям округу, але дана робота здійснювалася без усякого обговорення і ніде офіційно не оприлюднювалася». «Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської ради періодично, але не раніше одного разу на рік, зобов`язаний звітуватись про свою роботу перед виборцями свого виборчого округу. Даний обов`язок [PERSON] проігнорував і протягом листопада 2017 року по грудень 2018 року не виконав, що викликає наше обурення». «Нам відомо, що у відповідності до Рішення 5 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 24.05.2018 року [PERSON] входить до складу тимчасової контрольної комісії з вивчення стану функціональних суб`єктів господарювання, розташованих на території Троковицького старостинського округу з метою забезпечення належного наповнення доходної частини бюджету сільської ради. Ми проінформовані, що дана комісія практично не працювала, питання комісією не вивчалися, пропозиції з даного питання на розгляд сесії не виносилися. Як член комісії [PERSON] проігнорував рішення даної сесії та продемонстрував байдужість до такого важливого та потрібного для громади доручення.» «Не завжди коректною є поведінка депутата [PERSON] у суспільному житті громади с.Некраші. У цьому році, навесні, виборці виборчого округу № 25 зверталися до депутата, [PERSON] , з письмовим проханням (зареєстроване в сільській раді) про обмін ділянки під громадське пасовище, на якому протягом трьох десятиліть випасалася худоба, на аналогічну ділянку на цій території, але депутат на письмове звернення не відповів, а у терміновому порядку переорав дане поле без усяких погоджень із жителями с.Некраші. Даними діями депутат [PERSON] створює напружену ситуацію, невдоволення жителів с.Некраші його діями та поведінкою». «У своїй роботі на громадських засадах в Оліївській сільській раді не завжди керується статтями Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та нормативними актами. Нам стало відомо, що на 9 сесії 7 скликання Оліївської сільської ради від 30.11.2018 року при розгляді питання про дострокове припинення повноважень сільського голови [PERSON] проголосував «за» дострокове припинення повноважень сільського голови, чим порушив ст.79 Регламенту ради і викликав невдоволення більшості жителів нашого села та вцілому виборців Троковицького страростинського округу. Всупереч того, щоб вивчити думку виборців свого округу з цього питання, [PERSON] одноосібно прийняв дане надважливе для діяльності Оліївської сільської ради рішення, ігноруючи думку своїх виборців. Така поведінка депутата глибоко обурила жителів с.Некраші, які стихійно зібралися за місцем проживання 08 грудня 2018 року, куди [PERSON] не прибув». Поширенням вказаної неправдивої інформації було порушено його особисті немайнові права, зокрема, право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації. Вказане звернення у письмовому вигляді в подальшому було подане в Оліївську територіальну виборчу комісію, де стало об`єктом вивчення членів виборчої комісії, мешканців Оліївської територіальної громади. Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію та незалежно від вини особи, яка її поширила, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відтак, відповідачка поширила відносно позивача недостовірну інформацію, яка спростовується наступним: щодо порушення [PERSON] вимог Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» щодо відсутності звітування та прийому виборців. Така інформація є недостовірною, оскільки законодавець в ч.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» прямо поклав обов`язок визначити орієнтовні строки проведення звітів депутатів місцевої ради перед виборцями не на депутата, а на відповідну раду (Оліївську сільську раду). Згідно з частиною 5 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» питання організації звітів (зустрічей) депутата з виборцями також належить до компетенції ради, яка на своєму засіданні повинна прийняти відповідне рішення. З цими нормами повністю узгоджується і вимога частини 7 ст.16 «Про статус депутатів місцевих рад» про те, що витрати, пов`язані з проведенням звітів депутатів місцевої ради перед виборцями та їх зустрічей з ними, здійснюються за рахунок відповідних місцевих бюджетів у межах затверджених на ці цілі видатків. Отже, законодавець прямо та недвозначно поклав на відповідну раду обов`язок прийняти рішення, якими визначити орієнтовні строки проведення звітів, визначити всі організаційні питання щодо звітів (зустрічей) депутата з виборцями та затвердити видатки на це за рахунок місцевого бюджету. Разом з тим, жодного рішення з цих питань Оліївська сільська рада не приймала, тому відповідні обов`язки у нього не виникли. Отже, він не міг нести відповідальність за дії, рішення чи бездіяльність іншої особи; щодо відсутності обговорення і оприлюднення фактів надання депутатом матеріальної допомоги. Така інформація є недостовірною, оскільки питання надання адресної матеріальної допомоги депутатами Оліївської сільської ради регулюються приписами Програми про кошти для забезпечення виконання депутатських повноважень та порядок їх використання на 2018-2020, яка була затверджена рішенням 4 сесії Оліївської сільської ради 20.02.2018 р. Відповідно до п.3, 7, 8.4, 12, 21. Програми депутат дійсно має право на надання адресної матеріальної допомоги громадянам, розмір ресурсів визначається виключно рішенням сільської ради; розпорядником коштів з надання адресної матеріальної допомоги є сільська рада; кошти, визначені депутатом для надання такої допомоги спрямовуються розпорядженням голови сільської ради, а звіти подаються до бухгалтерії сільської ради. Однак вказана Програма не містить жодної норми, яка б зобов`язувала депутата обговорювати питання надання адресної матеріальної допомоги з виборцями та оприлюднювати факти її надання; щодо бездіяльності тимчасової контрольної комісії з вивчення стану функціонування суб`єктів господарювання. Ця інформація також є недостовірною, оскільки на офіційному сайті Оліївської сільської ради оприлюднений звіт про роботу комісії, який затверджений рішенням сесії від 14.08.2018 р.; щодо відсутності інформації про роботу постійно діючої комісії з питань земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища. Вказана інформація також є недостовірною, оскільки відповідно до довідки Оліївської сільської ради № 192/02-02/19, всі рішення сесій та виконкому сільської ради, в тому числі і рішення стосовно земельних питань, оприлюднені на офіційному сайті сільської ради; щодо некоректної поведінки [PERSON] про ненадання відповіді на звернення щодо пасовища в с.Некраші. Ця інформація також є недостовірною, оскільки відповідно до довідки Оліївської сільської ради № 193/02-02/19, звернення щодо пасовища в с.Некраші на ім`я депутата [PERSON] не надходило; щодо порушення [PERSON] статті 79 Регламенту сільської ради. Вказана інформація є недостовірною, оскільки стаття 79 Регламенту Оліївської сільської ради 7 скликання регулює дії головуючого на сесії стосовно порядку оголошення змісту поправок та пропозицій. Відтак, порушити її вимоги може лише головуючий на сесії, яким він ніколи не був; щодо безпідставного голосування [PERSON] за дострокове припинення повноважень сільського голови на сесії сільської ради 30.11.2018 року. За приписами п.8 ч.2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» голосування за дострокове припинення повноважень сільського голови - право депутата. Жодна норма вказаного Закону не містить обов`язку депутата перед голосуванням з вказаного питання вивчати думку виборців. До того ж, рішення про дострокове припинення повноважень сільського голови приймається шляхом голосування колегіальним органом - пленарною сесією відповідної ради. Відтак, і ця інформація є недостовірною. Також за інформацією, яка міститься в довідці Оліївської сільської ради № 195/02-02/19, [PERSON] не пропустив жодного пленарного засідання сільської ради як депутат по виборчому округу № 25. Отже, відповідачка поширила про нього [PERSON] недостовірну інформацію, яка порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. Він є депутатом місцевої ради вже третього скликання і цей факт свідчить про те, що він користуюсь повагою та авторитетом серед виборців. Впродовж багатьох років був керівником приватного сільськогосподарського підприємства «Некраші», а останнім часом є головою фермерського господарства «Некрашівське». Тому розповсюдження недостовірної інформації впливає на його стосунки з партнерами та працівниками, негативно його характеризує перед представниками державних органів та органів місцевого самоврядування Черняхівського району, з якими він тісно співпрацює, оскільки багато років очолює сільськогосподарські господарства. Це принижує його і наносить шкоду його діловій репутації. Також вважає, що розповсюдження відеозапису через мережу Інтернет- це намагання вчинити психологічний тиск шляхом формування негативної думки територіальної громади щодо нього як депутата та таким чином перешкодити здійсненню депутатських повноважень, повторного обрання депутатом тощо. Вказаними діями [PERSON] йому була завдана моральна шкода, яка полягає в приниженні честі, гідності і ділової репутації як депутата Оліївської сільської ради, керівника сільськогосподарського господарства, втраті ділових зв`язків, ускладнення виробничих стосунків та стосунків з односельцями. Йому знадобиться тривалий час для відновлення ділової репутації перед представниками державних органів та органів місцевого самоврядування Черняхівського району, односельцями, виборцями. Такими протиправними діями також був порушений звичний спосіб життя, який виразився в тривалому нервовому напруженні в сім`ї, родині, перед сусідами та односельцями, необхідності виправдовуватись і пояснювати, що була поширена недостовірна інформація. Шлейф негативу напряму торкнувся членів його сім`ї, дітей, адже вони всі проживають в сільській місцевості. Поширення такої інформації потягло за собою нераціональне витрачання його життєвого часу: необхідність звертатись до фахівців в області права, до сільської ради за отриманням відповідних довідок, сплати судового збору, послуг за отримання професійної правничої допомоги, що обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, адже неодноразово доводилось добиратись від місця проживання в сільську раду в с. Оліївка, в м. Житомир. Уважає, що справедливим розміром до відшкодування моральної шкоди буде стягнення з відповідачки 50 000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Крім того вказує, що відповідно до ст.15 ЦПК України він має право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Користуючись таким своїм правом, він уклав договір про надання адвокатських послуг з адвокатом Кулик Т.Б., що підтверджується договором, додатковою угодою, актом приймання-передачі виконаних робіт та квитанцією про оплату послуг з підготовки позовної заяви (1500,00 грн.), а також сплатив судовий збір у розмірі 2689,40 грн. Відповідно до п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що орієнтовний розрахунок витрат залежатиме від кількості судових засідань ( по 1000,00 грн. за кожне судове засідання), необхідності підготовки відповіді на відзив - 1000,00 грн., отже остаточний розрахунок витрат буде поданий суду додатково в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. 26.03.2019 [PERSON] подано відзив на позов в якому зазначає, що наведені в позовній заяві докази [PERSON] проти неї є безпідставними, а тому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Вказує, що вона дійсно була присутня на зборах виборчого округу №25 с. Некраші, на цих зборах було розглянуто питання про відкликання депутата [PERSON] за народною ініціативою, і вона дійсно зачитувала звернення виборців виборчого округу №25, так як її було обрано головою зборів. Вона уважає і може навести докази, що оприлюднена нею інформація є достовірною. Особисто вона не викладала у мережі інтернет ніяких відеозаписів і ніяким чином не бажала принизити честь, гідність, ділову репутацію позивача. Інформація наведена в тексті звернення стосувалась того, що протягом з листопада 2017 року по грудень 2018 депутатом [PERSON] не прозвітувався про свою роботу перед виборцями виборчого округу №25, не інформував виборців про роботу місцевої ради та її органів щодо виконання планів, програм економічного і соціального розвитку, виконання місцевого бюджету, рішень ради і доручень виборців, не завжди коректною є поведінка депутата [PERSON] у суспільному житті громади с.Некраші: навесні 2018 року виборці виборчого округу №25 звернулися до депутата [PERSON] з письмовим проханням про обмін ділянки під громадське пасовище на аналогічну ділянку на яке він не відреагував. У відзиві на позов, який відповідачем подано до суду 13.06.2019 остання зазначає, що виходячи з вказаних вимог законів і судової практики, просить суд врахувати наступні обставини. Звернення від 23.12.2018 року, на яке посилається позивач як джерело поширення недостовірної інформації, адресоване Оліївській ТВК, підписано 17 особами як виборцями 25 виборчого округу. Звернення виборців із заявами щодо належного виконання обраних депутатів, які є публічними особами, своїх обов`язків, є правом таких виборців, яке не може бути обмежене. Інформація, яка міститься у вказаному зверненні, носить оціночні судження, щодо публічної особи, саме депутата місцевої ради, є формою критики щодо його недостатньої роботи як депутата. Обираючись депутатом, позивач усвідомлював, що він буде здійснювати публічну владу на місцевому рівні. Він вирішив апелювати до довіри громадськості та погодився «виставити» себе на публічне політичне обговорювання. Тому така особа підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації і серед виборців з приводу того, як вона виконує свої функції. Межа допустимої критики щодо такої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, що повинен це усвідомлювати. За цих обставин, не можуть бути визнані обґрунтованими твердження позивача про те, що критикою його дій чи бездіяльності як депутата місцевої ради були «порушені мої особисті немайнові права, зокрема, право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації». Позивач невірно виклав в позові наступне. Позивач зазначає, що на проведених загальних зборах виборців була поширена недостовірна та неправдива інформація у вигляді фактичних даних про порушення ним законів України. В порушенні законів України щодо позивача ніхто висловлювань не допускав, робилася лише оцінка його дій чи бездіяльності як депутата, з огляду на вимоги Закону України, які регулюють права і обов`язки депутата місцевої ради. Ці критичні висловлювання робилися виборцями, які вважали, що депутат допустив таки порушення вимог законів, зокрема: не проводив офіційних зустрічей, не інформував виборців про свою роботу через засоби масової інформації, про ведення даної роботи [PERSON] не повідомляв своїх виборців через бюлетені чи листівки; виборці виборчого округу № 25 не інформовані про те, які депутатські звернення були подані до сесії та керівництва Оліївської сільської ради від депутата [PERSON] протягом усього періоду його повноважень; надавав матеріальну допомогу виборцям округу, але дана робота здійснювалася без усякого обговорення і ніде офіційно не оприлюднювалася; не завжди коректною є поведінка депутата [PERSON] у суспільному житті громади с.Некраші..., що створює напружену ситуацію; проголосував «за» дострокове припинення повноважень сільського голови, чим порушив ст.79 Регламенту ради і викликав невдоволення більшості жителів нашого села та в цілому виборців Троковицького страростинського округу. Не вивчив думку виборців свого округу з цього питання .Така поведінка депутата глибоко обурила жителів с.Некраші, які стихійно зібралися за місцем проживання 08 грудня 2018 року, куди позивач не прибув. Така оціночна критика депутата місцевої ради його виборцями, не може являтися поширенням недостовірної та неправдивої інформації. Підписання нею, як головуючого на зборах, протоколу №1 зборів виборців виборчого округу №25 від 23.12.2018 року, не може бути визнано як поширення недостовірної інформації щодо позивача з вищенаведених підстав. Особисто вона в соціальній мережі Facebook ніякої інформації не розміщувала і таку інформацію не поширювала. З огляду на це, позивач повинен довести що вказані дії вчинила саме вона; притягнути як відповідача власника веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал. Оскільки вона не поширювала недостовірної інформації про позивача, не принижувала його честі, гідності і ділової репутації як депутата Оліївської сільської ради, а тому не спричиняла йому ніякої моральної шкоди. Факт спричинення позивачу моральної шкоди як керівнику сільськогосподарського підприємства, і зокрема - втраті ділових зв`язків, ускладнення виробничих стосунків та стосунків з односельцями нічим не підтверджений. Не підтверджені і такі обставини, як витрачання часу для відновлення ділової репутації перед представниками державних органів та органів місцевого самоврядування Черняхівського району, односельцями, виборцями; порушення звичного способу життя, тривале нервове напруження в сім`ї, родині, перед сусідами та односельцями, необхідність виправдовуватись і пояснювати, що була поширена недостовірна інформація. Не підтверджено й те, що ніби то вказані обставини торкнулися членів його сім`ї, дітей. Не обґрунтований належними обставинами і доказами розмір моральної шкоди - 50 000,00 гривень. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з викладених у позові підстав. Представник позивача просила суд звернути увагу на той факт, що відповідно до постанови Оліївської виборчої комісії саме [PERSON] була зацікавлена в ініціюванні та поширенні неправдивої інформації стосовно [PERSON] як депутата місцевої ради, обраного по одномандатному виборчому округу № 25, оскільки після його відкликання балотувалась саме по цьому округу, саме вона підбурювала людей до ініціювання підписання звернення про відкликання депутата [PERSON] , а за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року, була визнана протиправною та скасована постанова Оліївської сільської виборчої комісії Житомирського району Житомирської області від 09.01.2019 року № 05/2019 про відкликання депутата Оліївської сільської ради VII скликання [PERSON] ( округ № 25 с. Некраші) за народною ініціативою. Вказане судове рішення спростувало докази, покладені в основу оскаржуваної постанови про порушення [PERSON] вимог чинного законодавства при здійсненні депутатських повноважень за ініційованим зверненням. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Щодо понесених відповідачем витрат, то розрахунок таких витрат буде поданий суду додатково в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши аргументи, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог та заперечень, всебічно та повно встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що в 2017 році [PERSON] був обраний депутатом Оліївської сільської ради VII по виборчому округу № 25 с. Некраші як самовисуванець. За його кандидатуру проголосувало 59 виборців. 23 грудня 2018 року відбулися збори виборців виборчого округу № 25 с.Некраші (вул.Троковицька, вул.Високівська) Черняхівського району Житомирської області. На зборах вирішено провести заходи передбачені чинним законодавством України та відкликати депутата [PERSON] за народною ініціативою. Створити ініціативну групу для збору підписів з 10 чоловік і призначено офіційним представником ініціативної групи [PERSON] . Також затверджено форму підписного листа для збирання підписів на підтримку ініціативи про відкликання депутата [PERSON] . Рішення зборів оформлені протоколом зборів виборців виборчого округу № 25 від 23.12.2018 за № 1. 23 грудня 2018 року до Оліївської ТВК подано звернення виборців 25 виборчого округу (с. Некраші, вул. Троковицька. вул. Високівська) Оліївської сільської ради щодо відкликання депутата сільської ради за народною ініціативою по виборчому округу №25 (с.Некраші, вул.Троковицька та Високівська) [PERSON] , з підстав невиконання депутатом обов`язків, передбачених п.2., п.5 ст. 10, п.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с. 14-20). Цього ж дня офіційним представником ініціативної групи [PERSON] подано до Оліївської сільської виборчої комісії Житомирського району Житомирської області повідомлення з проханням розглянути матеріали зборів виборців виборчого округу № 25 Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області провідкликання депутата [PERSON] за народною ініціативою. Позивач вказує, що на збори виборців виборчого округу № 25 с. Некраші Черняхівського району Житомирської області, на яких ініціювалось питання відкликання [PERSON] як депутата Оліївської сільської ради VII скликання (виборчий округ № 25 с. Некраші) за народною ініціативою, які відбулися 23 грудня 2018 року в [ADDRESS] , його запрошено не було, на зборах вівся відеозапис, який згодом був розміщений в інтернеті в соціальній мережі Facebook. З вказаного відеозапису та згодом з паперового носія - протоколу № 1 вказаних зборів йому стало відомо, що на зборах була поширена недостовірна інформація, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Вказану інформацію поширила [PERSON] , відповідач по справі, так як зачитувала підписане нею звернення та була ініціатором подання такого звернення. Недостовірна інформація була розповсюджена невизначеному колу осіб - жителям с. Некраші, користувачам мережі Інтернет, тобто поширена серед значної кількості осіб, була топ-темою для обговорення мешканців сіл Некраші та Троковичі Черняхівського району Житомирської області та всієї об`єднаної територіальної громади. Голова зборів [PERSON] ознайомила присутніх із змістом звернення щодо відкликання депутата [PERSON] шляхом його зачитування. Поширення недостовірної\~інформації полягає\~у тому,\~що зазначені\~у зверненні\~відомості не\~відповідають дійсності,\~а саме:щодо порушення [PERSON] вимог Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» щодо відсутності звітування та прийому виборців. Така інформація є недостовірною, оскільки законодавець в ч.1 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» прямо поклав обов`язок визначити орієнтовні строки проведення звітів депутатів місцевої ради перед виборцями не на депутата, а на відповідну раду. Згідно з частиною 5 ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» питання організації звітів (зустрічей) депутата з виборцями також належить до компетенції ради, яка на своєму засіданні повинна прийняти відповідне рішення. З цими нормами повністю узгоджується і вимога частини 7 ст.16 «Про статус депутатів місцевих рад» про те, що витрати, пов`язані з проведенням звітів депутатів місцевої ради перед виборцями та їх зустрічей з ними, здійснюються за рахунок відповідних місцевих бюджетів у межах затверджених на ці цілі видатків. Отже, законодавець прямо та недвозначно поклав на відповідну раду обов`язок прийняти рішення, якими визначити орієнтовні строки проведення звітів, визначити всі організаційні питання щодо звітів (зустрічей) депутата з виборцями та затвердити видатки на це за рахунок місцевого бюджету. Разом з тим, жодного рішення з цих питань Оліївська сільська рада не приймала, тому відповідні обов`язки у позивача не виникли. Отже, він не міг нести відповідальність за дії, рішення чи бездіяльність іншої особи; щодо відсутності обговорення і оприлюднення фактів надання депутатом матеріальної допомоги. Така інформація є недостовірною, оскільки питання надання адресної матеріальної допомоги депутатами Оліївської сільської ради регулюються приписами Програми про кошти для забезпечення виконання депутатських повноважень та порядок їх використання на 2018-2020, яка була затверджена рішенням 4 сесії Оліївської сільської ради 20.02.2018. Відповідно до п.3, 7, 8.4, 12, 21. Програми депутат дійсно має право на надання адресної матеріальної допомоги громадянам, розмір ресурсів визначається виключно рішенням сільської ради; розпорядником коштів з надання адресної матеріальної допомоги є сільська рада; кошти, визначені депутатом для надання такої допомоги спрямовуються розпорядженням голови сільської ради, а звіти подаються до бухгалтерії сільської ради. Однак вказана Програма не містить жодної норми, яка б зобов`язувала депутата обговорювати питання надання адресної матеріальної допомоги з виборцями та оприлюднювати факти її надання; щодо бездіяльності тимчасової контрольної комісії з вивчення стану функціонування суб`єктів господарювання. Ця інформація також є недостовірною, оскільки на офіційному сайті Оліївської сільської ради оприлюднений звіт про роботу комісії, який затверджений рішенням сесії від 14.08.2018; щодо відсутності інформації про роботу постійно діючої комісії з питань земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища. Вказана інформація також є недостовірною, оскільки відповідно до довідки Оліївської сільської ради № 192/02-02/19, всі рішення сесій та виконкому сільської ради, в тому числі і рішення стосовно земельних питань, оприлюднені на офіційному сайті сільської ради; щодо некоректної поведінки [PERSON] про ненадання відповіді на звернення щодо пасовища в с.Некраші. Ця інформація також є недостовірною, оскільки відповідно до довідки Оліївської сільської ради № 193/02-02/19, звернення щодо пасовища в с.Некраші на ім`я депутата [PERSON] не надходило; щодо порушення [PERSON] статті 79 Регламенту сільської ради. Вказана інформація є недостовірною, оскільки стаття 79 Регламенту Оліївської сільської ради 7 скликання регулює дії головуючого на сесії стосовно порядку оголошення змісту поправок та пропозицій. Відтак, порушити її вимоги може лише головуючий на сесії, яким позивач ніколи не був; щодо безпідставного голосування [PERSON] за дострокове припинення повноважень сільського голови на сесії сільської ради 30.11.2018 року. За приписами п.8 ч.2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» голосування за дострокове припинення повноважень сільського голови - право депутата. Жодна норма вказаного Закону не містить обов`язку депутата перед голосуванням з вказаного питання вивчати думку виборців. До того ж, рішення про дострокове припинення повноважень сільського голови приймається шляхом голосування колегіальним органом - пленарною сесією відповідної ради. Відтак, і ця інформація є недостовірною. Також за інформацією, яка міститься в довідці Оліївської сільської ради № 195/02-02/19, [PERSON] не пропустив жодного пленарного засідання сільської ради як депутат по виборчому округу № 25. Те, що [PERSON] була зацікавлена в ініціюванні та поширенні неправдивої інформації стосовно [PERSON] як депутата місцевої ради, обраного по одномандатному округу №25, позивач вказує на той факт, що саме [PERSON] після його відкликання балотувалась по такому округу про що свідчить постанова №14 Оліївської виборчої комісії від 12.03.2019. Вказані обставини відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами не спростовано. Крім того,\~ відповіднодо\~рішення Житомирського\~окружного адміністративного\~суду від\~15.03.2019\~року спростовано факт «невиконання [PERSON] без поважних причин обов`язків депутата Оліївської сільської ради передбачених статтею 10 Закону України Про статус депутатів місцевих рад» на 25 виборчому окрузі (абзац 2 частина 1 статті 37 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»), а саме: не рідше одного разу на півріччя інформувати виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів і програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішень ради і доручень виборців; визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців, інших громадян; вести регулярний, не рідше одного разу на місяць, прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення; невиконанням [PERSON] передбачених статтею 16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» зобов`язань звітувати перед виборцями та проводити зустрічі з ними окрузі (абзац 3 частина 1 статті 37 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»), а саме періодично, але не рідше одного разу на рік, [PERSON] зобов`язаний звітувати про свою роботу перед виборцями 25 виборчого округу Оліївської сільської ради, чого за заявою виборців не робив». Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статті 68\~Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Главою 22 ЦК України\~визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Згідно статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Чинне законодавство України не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під поняттям «ділова репутація», як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій, тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальної групи. Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. За змістом частини першої статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право». Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 у справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №\~1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд уважає, що наведена у позовній заяві інформація, яку позивач просить спростувати, за своїм змістом спрямована на те, щоб створити у сторонньої особи уявлення про невиконання обов`язків позивача як депутата Оліївської сільської ради, невиконання останнім вимог чинного законодавста. Отже, зазначена інформація відповідає критерію негативної, тобто такої, що може порушувати особисті немайнові права, та відповідно такої, що може бути спростована. При вирішенні справи суд виходить з того, що інформація, поширена відповідачем, виражена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень. У висловлюваннях відповідача йдеться про вчинки конкретних осіб у певний період часу, тобто про фактичні обставини, достовірність яких може бути перевірена. Оспорювана інформація сформульована способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів). У їх висловлюваннях відсутні спеціальні вставні конструкції, прислівники, інші мовностилістичні способи, що мали б виражати їх невпевненість або сумніви щодо вірогідності висловлюваного. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Аналіз чинного\~законодавства дає\~підстави стверджувати\~про існування\~презумпції неправдивості\~відомостей,\~які завдають\~шкоди честі,\~гідності та\~діловій репутації,\~а тому\~обов`язок\~доведення правдивості\~такої інформації\~покладається на\~особу,\~якатаку інформацію поширила. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 24 грудня 2021 року у справі № 757/9133/18-ц. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі; недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені); згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності); негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації; спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. За встановлених обставин суд уважає, що інформація, яка була поширена на зборах виборців під час яких вівся відеозапис, шляхом ініціювання відповідачем такого звернення та його публічного зачитування, порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , і така інформація не може прирівнюватися до оціночних суджень, оскільки містить фактичні дані. При оцінюванні аргументів відповідача про те, що позивач має статус публічної особи, межі допустимої критики стосовно якої можуть бути ширшими порівняно з іншими особами, суд ураховує таке. Як роз`яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У ст. ст. 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Політичні діячі та посадові особи, які обіймають політичні (публічні) посади або здійснюють публічну владу, підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у ЗМІ, про що зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 01 липня 1997 року у справі «Обершлік проти Австрії (No 2)» (Oberschlickv. Austria (No2), від 24 червня 2004 року у справі «Принцеса фон Ганновер проти Німеччини» (Von Hannoverv. Germany), від 25 червня 2019 року (заява No 14047/16) у справі «Цу Гуттенберг проти Німеччини» (Zu Guttenbergv. Germany). Позивач належить до категорії публічних осіб. Однак свобода поширення інформації та критики щодо публічних осіб не є безмежною. Так, ширша свобода у висловлюваннях стосовно публічних осіб передбачає: а) більш широку можливість висвітлення пов`язаних з такими особами фактів; б) можливість піддавати дії та бездіяльність публічних осіб більш критичній оцінці із застосуванням більш гострих висловлювань, які, однак, не повинні переходити в брутальну, принизливу чи непристойну форму. Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», критика належить до оціночних суджень. Тобто про критику можна говорити тоді, коли висловлювання містять не фактичні обставини, а суб`єктивне ставлення особи до тих інших обставин чи подій, що мали місце. Водночас висловлювання, які просить спростувати позивач, під наведені вище критерії не підпадають, оскільки: а) не є достовірними, а отже, не можуть бути визнані фактами; б) не є оціночними судженнями, а отже, не можуть бути визнані критикою. Оцінюючи зміст спірних правовідносин суд дійшов висновку про те, що розповсюджена інформація відносно позивача, є недостовірною. Суду також доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості про події, та факти достовірність яких жодним чином не підтверджена. При цьому відповідачем не було доведено, що вищевказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною. Жодних доказів по суті спору суду відповідачем не надано. Отже, позовні вимоги про спростування недостовірної інформації стосовно позивача підлягають задоволенню. При цьому\~вимогу позивача\~щодо розповсюдження\~ відповідачем\~такої інформації\~в інтернеті\~ в\~соціальній \~мережі Facebook\~та зобов`язання\~останньої спростувати\~розповсюджену інформацію\~шляхом публікації\~ свого\~спростування в\~інтернеті \~в соціальній\~мережі \~Facebook,\~ суд\~уважає необгрунтованою.\~Доказів,\~які б\~свідчили про\~те,\~що саме\~відповідач поширила\~таку інформацію\~відносно [PERSON] \~ в\~соціальній мережі\~ Facebook\~ \~позивачем суду\~не надано.\~ Той\~факт,\~що на\~зборах вівся\~відеозапис суд\~не може\~розцінювати як\~факт поширення\~відповідачем інформації\~в інтернеті\~ в\~соціальній мережі\~ Facebook.\~Тому у\~задоволенні таких\~вимог суд\~відмовляє. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення заподіяної моральної шкоди суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Визнання оприлюдненої інформації такою, що порушує особисті немайнові права та завдає шкоди діловій репутації особи є в деяких спорах достатньою сатисфакцією завданій йому моральній шкоді (Постанова ВСУ від 28.03.2018 року у справі № 761/8035/16-ц). Водночас, досить часто лише спростування недостовірної інформації не є достатнім способом захисту своїх прав, відтак, нерідко, саме вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною вимогою та гарантованим правом згідно ч 4. ст.32 Конституції України для забезпечення захисту своїх прав. Крім того, суд виходить з того, що право на повагу до честі, гідності та ділової репутації належить до особистих немайнових прав фізичної особи, такі права належать кожній фізичній особі від народження і не залежать від професійного статусу людини (ст. ст. 269, 270 ЦК України). Можливість відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення особистого немайнового права людини також не залежить від її статусу чи інших ознак (ст. ст. 23, 280 ЦК України). Суд, крім іншого, ураховує, що відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 24 Основного Закону громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У справі " Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 зробив висновок, що «…адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого». Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Поширення відповідачем недостовірної інформації щодо позивача є неправомірним, порушує конституційні права позивача, гарантовані\~Конституцією України, що зумовлює настання відповідальності відповідача за такі дії у вигляді відшкодування завданої немайнової (моральної) шкоди. При цьому відповідачем не доведено, як це передбачено ч. 2 ст. 1166 ЦК України, що шкоду позивачу завдано не з її вини. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач при поширенні недостовірної інформації відповідачем, яка полягає в прииженні честі, гідності і ділової репутації як депутата Оліївської сільської ради, керівника сільськогосподарського господарства, втраті ділових зв`язків, ускладнення виробничих стосунків та стосунків з односельцями, порушення звичного способу життя, який виразився в тривалому нервовому напруженні в сім`ї, родині, перед сусідами та односельцями. За таких умов,

Outcome: partial