Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою від 26.10.2022 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Балтського районного суду від 28.11.2022 року підготовче провадження по справі закрите та дану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Крім того, вона подала заяву до ЦНАПу щодо реєстрації права власності на вказану квартиру та надання відповідного витягу. Враховуючи те, що в квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який понад дванадцять років в даній квартирі не проживає, позивач сплачує комунальні послуги з розрахунком його проживання в квартирі, що істотно порушує її права як власника квартири, а його реєстрація чинить їй перешкоди в користуванні та розпорядженні нею. Де зараз проживає відповідач їй не відомо, засобів зв`язку з ним немає. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на житлову площу квартири шляхом зняття з реєстрації місця проживання, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак просила справу розглянути за її відсутності, про що зазначив в клопотанні від 15.09.2022 року. 16.11.2022 року відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими документами повернувся на адресу суду 15.11.20221 року з довідкою Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи призначених на 28.11.2022 року, 08.12.2022 року та 19.12.2022 року шляхом оголошення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 04.11.2008 року за позивачем визнано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення. З копії свідоцтва про шлюб виданого повторно 25.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що 29.05.2009 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 5. Відповідно до копії заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 04.12.2019 року шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. 02.04.2021 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 502. З довідки виданої Ананьївською міською радою 08.09.2022 року № 652 вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , та інша особа [PERSON] , [INFO] . З акту від 06.09.2022 року складеного старостою Жеребківського старостинського округу Ананьївської міської ради, в присутності сусідів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично за даною адресою не проживає з 2010 року. Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що ст. 41Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад шість місяців, проводиться в судовому порядку. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , який належить позивачці [PERSON] , однак відповідач з 2010 року в квартирі не проживає. У зв`язку з реєстрацією у вказаній квартирі відповідача у позивачки виникають проблеми у користуванні та розпорядженні власністю. Враховуючи те, що відповідач, за вказаною адресою не проживає більше дванадцяти років, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, не пов`язаний спільним побутом, тобто є таким, що понад один рік без поважних причин не проживає в даній квартирі, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловою площею. В частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку відповідача за адресою [ADDRESS] , слід відмовити. П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial