Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3412. На момент одруження у неї був неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Після одруження, [PERSON] у відповідності до рішення суду у справі №127/10604/14-ц, було оголошено усиновлювачем [PERSON] . Було зобов`язано в актовому записі про народження [PERSON] записати батьком дитини [PERSON] , змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». При цьому у відповідності до свідоцтв про зміну імені, позивач та її дитина змінили прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що протягом останніх місяців стосунки з відповідачем розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, тому звернулась до суду із даним позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 07.10.2022 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. На адресу суду надійшла заява від відповідача, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Судом достовірно встановлено, що 28.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №3412 (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2014 року оголошено [PERSON] , [INFO] , усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із чим в актовому записі про народження [PERSON] , записано батьком дитини [PERSON] , а прізвище дитини з " [PERSON] " змінено на " [PERSON] ", по батькові з " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначений - [PERSON] , в графі мати зазначена - [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 20.01.2021 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис №14 (а.с.10). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може пред`явити один із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved