Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-23 00:00:00

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи. Представник АТ «Універсал Банк» Мешнік К.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за Договором про надання банківський послуг "Monobank" від 16 січня 2020 року в розмірі 12365,23 гривень станом на 1 лютого 2022 року, а також судові витрати у розмірі 2481,00 гривень. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що 16\~січня 2020\~року відповідач\~звернувся до\~Банку з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав Анкету-заяву\~до Договору\~про надання\~банківських послуг\~від 16\~січня 2020\~року.\~На підставі\~укладеного Договору\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 10\~000\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на поточний\~рахунок,\~спеціальним платіжним\~засобом якого\~є платіжна\~картка.\~Відповідач не\~виконав зобов`язання\~по поверненню\~суми отриманого\~кредиту,\~станом на\~28\~серпня 2021\~року у\~відповідача прострочення\~зобов`язання\~зі сплати\~щомісячного мінімального\~платежу за\~договором сягнуло\~понад 90\~днів,\~у зв`язку\~з чим\~відбулось істотне\~порушення клієнтом\~зобов`язань,\~вся заборгованість\~за кредитом\~стала простроченою.\~Банк 28\~серпня 2021\~року направив\~відповідачу повідомлення\~«пуш» про\~істотне порушення\~умов договору\~та про\~необхідність погасити\~суму заборгованості.\~Однак,\~відповідач на\~даний час\~продовжує ухилятись\~від виконання\~своїх зобов`язань\~і не\~погашає заборгованість\~за кредитом.\~На підставі\~вищевикладеного,\~загальний розмір\~заборгованості [PERSON] \~станом на\~1\~лютого 2022\~року становить\~12365,23\~грн,\~яка складається\~з загального\~залишку заборгованості\~за наданим\~кредитом (тілом\~кредиту)\~в розмірі\~10929,33\~грн та\~заборгованості за\~порушення грошового\~зобов`язання\~в сумі\~1435,90\~грн. Щодо правової позиції відповідача. Відповідач відзив на позов не подав. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмету спору. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви ( клопотання) учасників справи. При зверненні до суду представником позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Рух справи. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 18 жовтня 2022 року надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М. Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь зазначений запит надійшла 25 жовтня 2022 року. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд справи. Відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, прийнявши всі заходи по повідомленню відповідача, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтею 280 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України). Встановлені судом фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 16 січня 2020 року між банком АТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті-заяві відповідач підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору. На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 10000,00 гривень (а.с. 9). В матеріалах справи міститься копія закордонного паспорту [PERSON] , [INFO] , номер паспорта [NUMBER] , виданого 10 липня 2017 року (а.с. 27). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 16 січня 2020 року, укладеним між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 1 лютого 2022 року виникла заборгованість у розмірі 12365 гривень 23 копійок, з яких: 10929,33 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 гривень загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за пенею; 0,00 гривень судовий збір; 1435,90 гривень - заборгованість за порушення грошового зобов`язання (а.с. 7-8). Мотиви суду. Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, представник АТ «Універсал Банк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з статтею 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Щодо позовної вимоги представника позивача про стягнення заборгованість за порушення грошового зобов`язання у розмірі 1435,90 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 922/175/18, за змістом статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є відсотками за кредитом чи неустойкою, адже за своєю суттю це відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виконання (договір чи діалект). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Верховний Суд зробив висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання (суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу) у розмірі 1435,90 грн. Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором та станом на 1 лютого 2022 року виникла заборгованість у розмірі 12365 гривень 23 копійок, з яких: 10929,33 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 гривень загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за пенею; 0,00 гривень судовий збір; 1435,90 гривень - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає судовий збір в розмірі 2481,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved