Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивач в жовтні 2019р. звернувся до суду з позовом про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею. В обґрунтування позову посилається на те що з відповідачкою перебували в шлюбі, мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка залишилася проживати з матір`ю. Однак відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з донбкою, тому просить визначити спосіб участі у вихованні.П озивач просив розглядати справу в відсутність, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час розгляду справи повідомлена на зазначену електронну адресу. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився , надали висновок , просив розглядати у відсутність. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06). Зважаючи на вищезазначене та положення ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 9.10.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 22.11.2021р. здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 22.12.2021р. призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого. Судом встановлено , 17 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Між батьками дитини склалися неприязні стосунки та 19 вересня 2018 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду шлюб між батьками розірвано. В серпні 2018 між батьками було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини. 04 серпня 2020 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду розірвано договір про участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідачка з дитиною фактично проживають в квартирі [ADDRESS] , про що складено відповідний акт обстеження умов проживання . Крім того, судом безспірно встановлено, що сторони проживають окремо , не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.І ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що: «Під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.» Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки і піклування, надала Висновок від 18.06.2021 року про визначення способу участі позивача у вихованні малолітньої доньки, в якому запропонувала визначити спосіб участі позивача наступним чином: 1 та 3 субота і неділя з 10: 00 год до 20:00 год без присутності матері; новорічні свята з 03 січня по 8 січня з можливістю перебування доньки за місцем проживання батька; спільний відпочинок-оздоровлення: другу половину літніх канікул з 01 серпня по 30 серпня дитина проводить з батьком за місцем проживання батька; 8 березня та день народження доньки за місцем її проживання, перебування доньки як в присутності матері, так і без її присутності за попередньою домовленістю; 17 листопада (день народження батька) проводить з батьком як за місцем проживання батька так і місцем проживання доньки враховуючи думку та бажання доньки; в день побачення з донькою, [PERSON] має право забирати доньку з дому, школи, дошкільного закладу особисто. Оцінивши зазначений висновок органу опіки та піклування та беручи його до уваги при вирішенні спору по суті, як те передбаченест.158 СК України, суд приходить до наступного. Позов підлягає частковому задоволенню, оскільки запропонований батьком спосіб участі у вихованні дитини порушує права відповідачки в спілкуванні з дитою. Таким чином, враховуючи вік дитини , висновок органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та встановити спосіб участі батька в спілкуванні з дитиною запропонований органом опіки та піклування. Зазначене рішення не позбавляє права сторін звернутись в подальшому до суду про зміну способу участі батьків у вихованні дитини. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved