Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивачка 25 лютого 2022 року через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З 2009 року , після укладання шлюбу, і до теперішнього часу вона постійно проживає в м. Севастополі , АР Крим, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією. Про смерть батька позивач дізналася лише в січні 2022 року напередодні російського вторгнення, і в лютому 2022 року у нотаріуса в м. Севастополь склала заяву про відмову від спадщини на користь сестри [PERSON] , яку електронною поштою надіслала приватному нотаріусу Цекеєвій І.О.. Зв`язавшись з приватним нотаріусом телефоном, позивачу було роз`яснено, що нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, крім того, її відмова від спадщини є недійсною. Оскільки позивач має бажання прийняти спадщину після смерті батька, мала поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, мала складнощі у виїзді з тимчасово окупованої території Криму, через свого представника звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року провадження по справі було відкрито , витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвої Ірини Олександрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, що була відкрита у зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] надав відзив на позов , в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити через їх безпідставність, зазначивши, що необізнаність про смерть батька не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, позивач мала можливість оформити заяву про прийняття спадщини та надіслати її до будь-якої державної нотаріальної контори або приватному нотаріусу, також мала можливість оформити довіреність на ім`я сестри [PERSON] для вчинення відповідних дій. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про визнання позову, підтвердила обставини в ньому викладені. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року по справі закрите підготовче провадження. У вступному слові представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в задоволенні позову просили відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Іншими спадкоємцями першої черги за законом є також [PERSON] ,яка прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвої Ірини Олександрівни з відповідною заявою, та [PERSON] , який в силу вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. заведено спадкову справу № 61/2021 після померлого [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України\~визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3\~\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15). Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин. Згідно з цим судовим рішенням поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає в Автономній Республіці Крим, яка з лютого 2014 року анексована\~\~Російською Федерацією. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року\~\~визначено, що\~\~на тимчасово окупованій території поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 5 Закону визначено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Позивач\~\~ [PERSON] посилається на те, що вона дізналася про смерть батька лише в січні 2022 року , крім того проживає на тимчасово окупованій території , виїзд з якої починаючи з 2014 року є ускладненим . Суд враховує, що відповідач [PERSON] підтвердила у наданій заяві про визнання позову ту обставину, що вона повідомила сестрі про смерть батька лише в січні 2022 року . Крім того , на території Автономної Республіки Крим відсутні діючі державні органи, які б забезпечували реалізацію громадянами України своїх прав. Чинним законодавством не визначено які документи можуть підтверджувати наявність перешкод на перетин контрольних пунктів в`їзду-виїзду з тимчасово окупованої території. При цьому, в силу положень,\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~відмова [PERSON] від спадщини, надана нотаріусу м. Севастополь 02 лютого 2022 року , є недійсною і не створює правових наслідків на території України. Суд вважає, що перебування спадкоємця на тимчасово окупованій території України, виїзд з якої є ускладненим , починаючи з 2014 року, необізнаність через це про смерть батька, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та такими, що створюють істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Строк на подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] закінчився 18 грудня 2021 року, а на початку лютого 2022 року позивач електронною поштою направила на електронну пошту приватного нотаріуса заяву про відмову від спадщини, яка в силу вимог закону є недійсною. Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022; 2) з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022; 3) з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022. З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд приходить до висновку, що з об`єктивних причин позивач на день спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини не мав змоги вчасно подати до нотаріальної контори заяву про своє бажання прийняти спадщину. За таких обставин , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки причини, зазначені позивачем є об`єктивними та непереборними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд при вирішенні справи враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Outcome: approved