Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

30 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та визнання недійсною угоди про купівлю-продаж із третіми особами № 4183 від 26 серпня 2020 року. Також, позивач просить стягнути з ТОВ «ЛОТ» на її користь судовий збір в сумі 1515 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12000 грн. Позов мотивовано тим, що у 2018 році [PERSON] придбала автомобіль марки «Honda» модель «CIVIC» синього кольору 2006 року випуску, номер кузова (рами) шасі [NUMBER] , реєстраційний державний номер [NUMBER] , який залишила дочці - [PERSON] разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами від нього. З часом відносини між ними стали погіршуватись і позивач більшість часу перебувала у місті Києві. На початку вересня 2020 року [PERSON] через відкритий сайт Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України дізналася, що даний транспортний засіб зареєстрований не за нею, а за її дочкою - [PERSON] , а вказаному автомобілю присвоєно новий реєстраційний державний номер [NUMBER] . Оскільки вона не надавала [PERSON] довіреності на відчуження транспортного засобу, а також іншим особам, тому звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 12020275010001209 від 20.09.2020 із зазначенням правової кваліфікації ст. 356 Кримінального кодексу України. З матеріалів кримінального провадження [PERSON] стало відомо, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», в особі директора Рудницької Ірини Вікторівни, та [PERSON] 26 серпня 2020 року було укладено договір купівлі-продажу № 4183, за яким ТОВ «ЛОТ» продав [PERSON] транспортний засіб, який належав позивачу, за ціною 151573 грн. В межах досудового розслідування було проведено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої були поставлені питання щодо наявності підпису [PERSON] у документах, які стали підставою для укладення договору купівлі-продажу, а саме: в Акті приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 26.08.2020 №4183; у договір комісії від 26.08.2020 № 4183; та в Акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 4183 від 26.08.2020. За результатом проведення судової почеркознавчої експертизи, висновком експерта від 08.02.2020 № СЕ-19/125-22/1117-ПЧ встановлено, що підписи у зазначених документах, які стали підставою для укладення оспорюваного договору та угоди, виконані не [PERSON] . 16 вересня 2022 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова позов [PERSON] до ТОВ «ЛОТ» про визнання недійсним правочину задоволено, визнано недійсним Договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «ЛОТ» та додаток до нього № 2 Акт № 4183 від 26.08.2020. Враховуючи викладені обставини, позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки для повного відновлення порушеного права позивача, мають бути визнані недійсними правочини, що були вчинені після укладення договору комісії. Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду\~від 17 листопада 2022 року суд ухвалив проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача ТОВ «ЛОТ» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ТОВ «ЛОТ» не отримує кошти від покупця за договором купівлі-продажу та не здійснює розрахунків із комітентом за договором комісії. Зазначені розрахунки здійснюються одночасно з укладенням зазначених договорів безпосередньо між комітентом та покупцем. Таким чином, вимоги позивача до ТОВ\~«ЛОТ» є незаконними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат представник ТОВ «ЛОТ» зазначив, що вони мають бути відшкодовані у рівних частинах з обох відповідачів пропорційно задоволеним вимогам, а розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, вказавши, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи по суті сповіщалася шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Представник відповідача ТОВ «ЛОТ» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, подав відзив на позовну заяву. Представник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області повідомлений про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У 2018 році [PERSON] в 2018 році придбала автомобіль марки «Honda» модель «CIVIC» синього кольору з темним капотом 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) IHGFA [NUMBER] , реєстраційний державний номер [NUMBER] . Відповідно до умов договору комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року комітент: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області, 24.01.1997 року з однієї сторони та комісіонер: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», податковий номер 22820040, адреса: м. Чернігів, проспект Миру, б. 49-а, оф. 902 в особі директора Рудницької Ірини Вікторівни, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали договір про те що Комітент доручає, а Комісіонер зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок Комітента від свого імені продаж транспортного засобу (надалі ТЗ) переданого на комісію, а саме: «Honda» модель «CIVIC» СЕДАН -В 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05.05.2018, вартість КТЗ 151573 грн. ( а.с. 19). Відповідно до копії акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 26.08.2020 № 4183, [PERSON] передала ТОВ «ЛОТ» транспортний засіб «Honda» модель «CIVIC» СЕДАН-В 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] для реалізації (а.с. 20). Умовами копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26.08.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», в особі директора Рудницької Ірини Вікторівни та [PERSON] , визначено, що ТОВ «ЛОТ» продав [PERSON] ТЗ «Honda» модель «CIVIC» СЕДАН-В 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05.05.2018 за ціною 151573 грн (а.с. 21). З копії Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 12020275010001209 вбачається, що 20.09.2020 зареєстровано заяву потерпілої [PERSON] за фактом вчинення самоправства її донькою [PERSON] щодо автомобіля «Honda» CIVIC [NUMBER] , що належить заявниці (а.с. 10). В рамках кримінального провадження 12020275010001209, було проведено почеркознавчу експертизу. У висновку експерта від 08.02.2022 №СЕ-19/125-22/1117-ПЧ, судовий експерт дійшов наступних висновків: 1.\~Досліджуваний підпис\~у графі\~«Передав (Відповідальна\~особа)»,\~який розміщений\~у АКТІ\~приймання передачі\~транспортних засобів\~та їх\~складових частин,\~що мають\~ідентифікаційні номери\~між суб`єктами\~господарювання (його\~філією)\~та уповноваженим\~дилером №\~4183\~від 26.08.2020,\~виконаний не\~ [PERSON] ,\~а іншою\~особою; 2.\~Досліджуваний підпис\~у графі\~«м.п.(Підпис)»,\~який розміщений\~у договорі\~комісії №\~4183\~від 26.08.2020,\~виконаний не\~ [PERSON] ,\~а іншою\~особою; 3. Досліджувані підписи у графах « [PERSON] » та « [PERSON] (прізвище, ініціали, підпис), які розміщені у АКП технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № [NUMBER] від 26.08.2020, виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 11-18). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 вересня 2022 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» про визнання недійсним правочину задоволено, визнано недійсним Договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» та додаток до нього № 2 Акт № 4183 від 26.08.2020 (а.с. 23-25). Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не можу суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, установленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частинами 1 та 2 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент учиненні правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні в ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене; в чому полягає його порушення; оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права; якщо таке порушення відбулось. Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» визнано недійсним Договір комісії №\~4183 від 26 серпня 2020 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» та додаток до нього № 2 Акт № 4183 від 26.08.2020 у зв`язку з тим, що оспорюваний правочин не підписував комітент, тобто не відповідав його внутрішній волі. Отже, враховуючи те, що воля власника транспортного засобу «Honda» модель «CIVIC» СЕДАН-В 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] - [PERSON] , не була спрямована на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» договору комісії, вчинений комісіонером договір купівлі-продажу транспортного засобу від власного імені і інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат тільки з відповідача ТОВ «ЛОТ», суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з обох відповідачів. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Водолагін Сергій Миколайович на підставі договору про надання професійної правової допомоги від 26.09.2022 та ордеру серії СВ № 1034904 від 26.09.2022. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера серії С № 08 позивач сплатила адвокату 12000 грн. 00 коп. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих\~адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності,\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідачів на\~користь позивача\~по 2000\~грн.\~з кожного\~витрат на\~правничу допомогу,\~вважаючи таку\~суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Outcome: approved