Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

28.08.2022 року засобом поштового зв`язку позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Комунального підприємства «Міські дороги» про стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2021 року [PERSON] рухаючись на своєму автомобілі марки Nissan Tida д.н.з. [NUMBER] по вул. Утьосова у м. Одесі здійсни наїзд на конструктивний елемент відкритого оглядового колодязю та кришку люку, в результаті чого транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень. ДТП сталось внаслідок порушення посадовою особою КП «Міські дороги» Поштаренко І.В. п.п. 3.1.7,3.1.10 ДСТУ 3587-97, ч. 3 ст. 12 ЗУ Про дорожній рух та пюпю1.5 ПДР України. Вказане підтверджується Постановою Приморського районного суду м Одеси від 22.04.2021 року по справі № 522/3149/21.Враовуючи наведене, а також те що станом на час звернення до суду відповідач не здійснив будь-якого відшкодування матеріально шкоди, провив задовольнити позов та стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту т/з у розмірі 92754,59 грн, та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 справу передано на розгляд на судді Роїк Д.Я. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче удове засідання. 20.10.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву у якому відповідач позовні вимоги не визнав, вважав їх не обґрунтованими та не доведеними належними доказами. З приводу відшкодування збитків на правову допомогу вважає, що розрахунок витрат не відповідає принципам розумності та справедливості, оскільки є значно завищеним та не підтверджена. У відповіді на відзив позивач заперечив обставини, викладені у відзиві. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Матеріали справи містять заяви сторін щодо розгляду справи за їх відсутність Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] є власником автомобіля Nissan Tiida державний номер [NUMBER] про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] , 01.02.2021 року о 17:05 годин будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання оглядового колодязю, допустив утримання колодязю на проїзній частин і з кришкою люка, яка має відхилення висото позначки люку від рівня проїзної частин и становить 25 см., не встановив належне огородження та дорожні знаки, чим порушив п.п.3.1.7, 3.1.10 ДСТУ 3587-97 ч.3 ст. 12 ЗУ Про дорожній рух», що спричинило пошкодження автомобілю «Ніссан »д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] .В результаті чого автомобіль отримав пошкодження механічного характеру. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.1.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ст. 140КУпАП. Постановою Приморського аройнноо суду м. Одеси від 22.04.2021 року [PERSON] начальника СП-0,КП « Міські дороги» визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 140 ч. 4 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 05.05.2021 року та не оскаржена. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно звіту спеціаліста-оцінювача ФОП [PERSON] № 150/03-21 від 18.03.2021 р. проведено дослідження автомобіля автомобіля Nissan Tiida державний номер [NUMBER] , розрахована загальна вартість матеріального збитку в розмірі 39063,71 грн., з урахуванням ПДВ ( а використані запасні частини), Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 92754,59 грн., ринкова вартість легкового автомобіля Nissan Tiida державний номер [NUMBER] до моменту ДТП становить 188321,12грн. За надання послуг по складанню вищезазначеного звіту позивачем було сплачено 2200,00 грн., згідно квитанції про оплату № 10-08-21від 10.08.2021 р. Відповідно загальних положень Закону України Про автомобільні дороги вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів. Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях (ст.5 Закону). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. В даному випадку законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір, що позивачем і було доведено. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Як встановлено судом, з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено автомобіль « BMW 318 I» , яким керував позивач та завдано збитків, а отже обов`язок з повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, у зв`язку з чим саме відповідач повинен сплатити позивачу завдану матеріальну шкоду. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Верховний Суд у постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зазначив, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем не підтверджено документально реальних витрат, понесених ним на відновлення та ремонт автомобіля. Як зазначив Верховний суд у постановах від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18), від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18), 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18), якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Механізм оцінки (визначення вартості) матеріальних збитків (реальних збитків) встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Як встановлено зі змісту звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 150/063-21 від 18.03.2021 року [PERSON] № Д24/10/20 від 30.10.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 92754,59 грн., при цьому розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля визначений експертом дорівнює сумі 39063,71 грн. Виходячи з наведеного, оскільки позивачем не підтверджено розміру реальних витрат, понесених ним на ремонт автомобіля, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, знайшли часткове своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню шляхом стягнення з КП «Міські дороги» завданої [PERSON] матеріальної шкоди, яка складається зі шкоди завданого майну в розмірі 39063,71 грн., та понесених ним витрат на оплату послуг експертного дослідження в сумі 2200,00грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати мають бути покладені на відповідача. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд України у Постанові від 01.09.2021 року (справа № 178/1522/18, провадження № 61-3157 св 21 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України , від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, за Договором про надання правової допомоги від 10.08.2021 року № 43, укладеного між [PERSON] та адвокатом Матюшенко І.М., сторони погодили, що вартість правової допомоги за надані послуги складає 5000,00 гривень, яка була сплачена позивачем відповідно до квитанції від 26.08.2021року Враховуючи складність справи, ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на правову допомогу до 3000,00 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 гривень, та витрат понесених за проведення дослідження в розмірі 2200,00грн. Відповідно до ст. ст. 22, 23, 988, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 4 , 5 , 10 , 12 , 76, 77 , 78 , 133, 139, 141 , 259 , 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial