Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до суду звернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 283. Для позивача у справі, померла є матір`ю. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , належне померлій як учаснику колгоспного двору, а також земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 022491, який виданий 12 лютого 2002 року, загальною площею 3,8231 га, за цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Патютинської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, з яких рілля площею 2,2364 га, кадастровий номер: 7422087700:83:029:0197, сіножать площею 0,6310 га, кадастровий номер: 7422087700:83:030:0197, пасовище, площею 0,9557 га, кадастровий номер: 7422087700:83:052:0197; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЧН № 00814, який виданий 21 квітня 1997 року, загальною площею 0,3507 га, за цільовим призначеннями для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3507 га, кадастровий номер: 7422087703:83:208:0007, що розташована за адресою [ADDRESS] ; За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 12 лютого 2020 року в.о. старости Патютинського старостинського округу № 11, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачу у справі, [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, прийняв позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та правовстановлюючого документу на житловий будинок, позивач не може оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивач, змушений звернутись до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але попередньо надали заяву до суду про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, судові витрати з відповідача просять не стягувати. Представник відповідача, Козелецької селищної ради Чернігівської області Чернігівського району у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 13 вересня 2021 року виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Козелецького району, актовий запис про смерть № 283. Для позивача у справі, [PERSON] , померла [PERSON] , є матір`ю, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , належне померлій як учаснику колгоспного двору, а також земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 022491, який виданий 12 лютого 2002 року, загальною площею 3,8231 га, за цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Патютинської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, з яких рілля площею 2,2364 га, кадастровий номер: 7422087700:83:029:0197, сіножать площею 0,6310 га, кадастровий номер: 7422087700:83:030:0197, пасовище, площею 0,9557 га, кадастровий номер: 7422087700:83:052:0197; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЧН № 00814, який виданий 21 квітня 1997 року, загальною площею 0,3507 га, за цільовим призначеннями для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,3507 га, кадастровий номер: 7422087703:83:208:0007, що розташована за адресою [ADDRESS] ; За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 12 лютого 2020 року в.о. старости Патютинського старостинського округу № 11, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачу у справі, [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, прийняв позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та правовстановлюючого документу на житловий будинок, позивач не може оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивач, змушений звернутись до суду. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] завідувачем Козелецької державної нотаріальної контори Мотовиловець І., була заведена спадкова справа, згідно з якою: 12 травня 2022 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , яка на день смерті проживала [ADDRESS] . Спадщину приймає за заповітом посвідченим 12 лютого 2020 року в.о. старости Патютинського старостинського округу № 11. Таким чином, позивач у справі, [PERSON] , являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 12 лютого 2002 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в с. Гладке, на підставі рішення виконавчого комітету Патютинської сільської Ради народних депутатів від 22 лютого 2001 року № 11, було виготовлено та видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 3,83 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Землю передано для товарного сільськогосподарського виробництва. 21 квітня 1997 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Патютинської сільської Ради народних депутатів від 25 грудня 1993 року, було виготовлено та видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,35 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території с. Гладке, Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельні ділянки (кадастрові номери: 7422087700:83:052:0197, 7422087700:83:030:0197, 7422087700:83:029:0197) перебувають в оренді. Орендар: Приватне підприємство «Агрофірма імені Ватутіна». Дата державної реєстрації речового права: 23 грудня 2016 року. Строк дії речового права: 10 років. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 7422087700:83:208:0007 - відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, не зареєстровані. Доказом втрати Державного актів на право на земельну ділянку є оголошення в газеті «Новини Придесення». Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивач, змушений звернутись до суду. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч. 2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Також суд вважає необхідним позов в частині визнання за законом права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , задовольнити з огляду на наступне. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на [INFO] входили померла [PERSON] , тому тільки вона має право на дане домоволодіння на цілу частину. Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 107 від 26 жовтня 2022 року право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано, інвентаризаційна вартість домоволодіння складає 175478 грн. Спадкодавець мала у власності земельні ділянки, її право посвідчено Державними актами на право власності на землю, які видані у законний спосіб, а також була учасником колгоспного двору та має право на цілу частину у вказаному домоволодінні . Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на земельну ділянку,та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за заповітом позивачу,сину померлої. [PERSON] , позивач у справі, є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину, що підтверджується довідками з місця проживання,матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не має. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до довідки виданої виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про те, що [PERSON] , померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала з 30 грудня 1978 року за адресою: [ADDRESS] , одна. Відповідно до довідки виданої виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про те, що домоволодіння, яке розміщене в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилось до категорії колгоспного двору і в ньому проживали: голова двору - [PERSON] , 1925 року народження, померла [INFO] . Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об`єктом спадкування. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі наведеного та

Outcome: approved