Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

27.10.2022 року позивачі [PERSON] та [PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] , звернулися до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за ними по Ѕ частині права на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла належним чином, тобто фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном донька померлої - [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку прийняли належним чином сини померлої, тобто фактом спільного проживання зі спадкодавицею - [PERSON] та [PERSON] , який помер у листопаді 2012 року. Після смерті останнього, відкрилася спадщина, яку прийняла належним чином [PERSON] , тобто подачею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. До спадкового майна померлої [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Жовтень» розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, яке посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0321936. Крім того, на ім`я [PERSON] виготовлявся Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №141399, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №456 від 09.02.2004 року загальною площею 2,45 га., але нею не отримувався за життя. Виходячи з того, що право на земельну частку (пай) у померлої виникло у відповідності до вимог закону, звернення до суду зумовлено усуненням невизначеності відносин права на земельну частку (пай) щодо спадкового майна. Фактично на даний час позивачі позбавлені можливості в позасудовому порядку підтвердити право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Жовтень», право на яку за життя отримала спадкодавиця - [PERSON] у відповідності до сертифікату серії ЧН № 0321936. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явились, від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, так як міська рада визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області Кулібова О.І. у судове засідання не з`явилася, але надала заву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги визнає. Вирішуючи справу, суд виходить з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Згідно копії довідки Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №02-25/453 від 26.06.2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала одна та була зареєстрована в с. Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області, але фактично до управління та володіння спадковим майном вступила її донька [PERSON] , як доглядала за будинком померлої та обробляла присадибну ділянку (а.с.24). Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00031768340 від 22.07.2021 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.16-17). Як вбачається з повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] Новгород - Сіверською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.26). Положенням ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління, володіння спадковим майном після смерті своєї матері - [PERSON] , при цьому інші спадкоємці відсутні. [INFO] в с. Брусилів Чернігівського району Чернігівської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2021 року (а.с.12). Померла [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.08.1974 року, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] №00031767751 від 22.07.2021 року (а.с.14,18). Згідно копії довідки ТОВ «Броусс-ЖЕК» №7 від 10.08.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] по день своєї смерті (померла [INFO] ). На день її смерті з нею були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, в силу положень ст.ст. 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України до [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках перейшла спадщина їх матері [PERSON] , зокрема й право власності на майно та майнові права, які належали [PERSON] і були успадковані [PERSON] , яка не оформивши своїх спадкових прав померла, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69855324 від 26.08.2022 року та копією постанови приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Даниленка Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №996/02-31 від 26.08.2022 року (а.с.39,40-41). В листопаді 2012 року в с.Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с.13). Померлий [PERSON] був рідним дядьком позвачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 20.05.1999 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.08.1974 року, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] №00031767751 від 22.07.2021 року (а.с.14,15,18). Як вбачається з копії повідомлення Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори №99/01-16 від 12.10.2022 року, до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №97/2022, за заявою №252 про прийняття спадщини [PERSON] , племінниці. Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.23). Отже, відповідно до положень ст. ст. 1218, 1220, 1265, 1269 ЦК України до [PERSON] перейшла спадщина її дядька [PERSON] , зокрема й Ѕ частка у праві власності на майно та майнові права, які належали [PERSON] і були успадковані спочатку [PERSON] , а потім в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Вже після смерті [PERSON] , на її ім`я виготовлявся державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №141399 від 09.02.2004 року, площею 2,45 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської (а.с.19). Згідно припису ч. 2 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється, у момент її смерті. Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після її смерті державного акту на право власності на земльну ділянку, було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку. Як вбачається з копії повідомлення Відділу 1 управління у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадкстру у Чернігівській області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0321936 відповідно до запису № 660 від 22.03.1999 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Жовтень», зареєстрований на ім`я [PERSON] . Земельна частка (пай) [PERSON] розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах знаходиться на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.20). Отже, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після її смерті державного аку на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував її право вимоги на відведення у приватну власність земельної ділянки, став недійсним. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] набули в рівних частках, у порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] та було спочатку успадковане [PERSON] , яка не оформивши своїх спадкових прав померла, а після її смерті в рівних частках було успадковане позивачем [PERSON] та його братом [PERSON] , частку якого після смерті останнього, успадкувала племінниця - позивачка [PERSON] , однак у зв`язку з недійсністю документів, які посвідчують дане право, позивачі не можуть оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачами відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved