Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки від всіх видів доходів платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі вказаного позову і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач знаходиться в працездатному віці, на утриманні батьків не має та має можливість утримувати свою дитину. Ухвалою судді від 18.11.2022 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, у вказаній позовній заяві просила суд проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Як вбачається з довідки виданої ПП «Житлоремсервіс-9» № 465 від 18.10.2022 неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с. 8). Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує заявлений позивачем розмір аліментів та зважає на рівність обов`язків обох з батьків брати участь в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved