Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

08.09.2022 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс", треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві позивач просить: Визнати виконавчий напис № 21253 вчинений 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс", заборгованості в сумі 18992,92 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс" на користь позивача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості . Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням діючого законодавства, оскільки нотаріус не перевірила чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який мова йде в Переліку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ухвалою суду від 14.09.2021 року відкрито провадження по справі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, у заяву з чим судом розглянуто справу у їх відсутності. Третьою особою приватним виконавцем Сидорук О.В. надано заяву про розгляд справи у її відсутності та матеріли виконавчого провадження. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до виснвоку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2019 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" та позивачем було укладено кредитний договір № 284518603, за яким позивач отримав кредит у сумі 5000 грн. та зобов`язався повернути кредит на умовах визначених договором, строком на 30 днів. Згідно графіку розрахунків термін повернення кредиту 20..09.2019 року та до сплати підлягала сума 5000 грн. кредиту та 2025,00 грн. нарахованих відсотків на загальну суму 7025 грн. ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" було переуступлено право грошової вимоги за встановленим кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс". Між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайнфінанс" укладено догові відступлення права вимоги у відповідності до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "Таліон плюс" за кредитним договором від 21.08.2019 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" та позивачем є ТОВ "Фінансова компанія "Онлайнфінанс" . 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайнфінанс" заборгованості за період з 09.04.2021 року по 07.05.2021 року в сумі 17792,92 грн.. 09.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 21253 від 19.05.2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Онлайнфінанс" заборгованості за кредитним договором в розмірі 18992, 92 грн Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи виконавчим написом, кредитним договором, постановою про відкриття виконавчого провадження та не оспорюються сторонами. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. На зазначене зверталась увага у рішеннях касаційної інстанції, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17зазначено: в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, на які посилалася заявник в апеляційній та касаційній скаргах, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 662) Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до пункту 5Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.96судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначає стаття 265 КАСУ, а саме: 1. Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. 2. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Оскаржуваний виконавчий напис від № 21253 вчинений 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ївського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс", заборгованості в сумі 18992,92 грн., .,вчинений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, 19.05.2021 року , тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору укладеного 21.08.2019 року , на підставі якого вчинено спірний виконавчий напис, встановлено, що кредитний договір не був нотаріально посвідченим. Заявлена до стягнення сума була інша та більша, ніш отримана та яку зобов`язався сплатити позивач по закінченню строку договору. Тому, суд приходить до висновку, що вчиняючи 19.05.2021 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, оскільки укладений між відповідачем та кредитною установою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, заявлена до стягнення сума, яка не визначена кредитним договором, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та на підставі договору, який не був нотаріально-посвідчений. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір за подачу позову в сумі 908 грн. 00 коп. Відповідно до вимогст. 141ЦПК України судові витрати у даній справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved