Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Шевченківської районної у м.Полтаві ради , третя особа: Полтавський міський нотаріальний округ приватний нотаріус Широка Олеся Миколаївна, [PERSON] про визнання права власності та права на здійснення державної реєстрації в порядку спадкування. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя проживала в 11/25 частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належав останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 02 березня 2012 року . Померла [PERSON] була дружиною померлого [INFO] [PERSON] , який був його родичем по лінії матері [PERSON] . 03 вересня 2008 року його мати [PERSON] подарувала йому 14/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (договір дарування від 03 вересня 2008 року), який належав їй на підставі свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 24 лютого 1990 року. Відразу після смерті [PERSON] [INFO] , він почав проживати разом з своєю родиною та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю, скільки померла не підтримувала ні з ким стосунків окрім нього. З [PERSON] він вів спільне господарство, сплачував комунальні послуги, купував ліки під час захворювання останньої, разом святкували та підтримували один одного у скрутні часи. Крім того, після смерті [PERSON] ним було сплачено всі витрати на поховання. За вищенаведеною адресою він проживав на момент смерті [PERSON] та проживає і по нині. 07 жовтня 2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Широкої Олесі Миколаївни з питання оформлення спадщини за законом, як спадкоємець четвертої черги, оскільки вважав, що прийняв спадщину, бо проживав разом з [PERSON] ще з травня 2005 року однією сім`єю, проте за № 02-31/67 від 07.10.2021 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав встановлення факту проживання спадкодавця з спадкоємцем однією сім`єю лише за рішенням суду. Ухвалою суду від 13.12.2021 року відкрито провадження у справі. Від позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність . 13.01.2021 року на адресу суду від представника відповідача Шевченківської районної у м.Полтаві ради надійшла заява, де останні просила проводити розгляд справи у їх відсутність, при вирішення спору покладались на розсуд суду. З`ясувавши обставини справи, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннямист.5 ЦПК Українисуд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини першоїстатті 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зістаттею 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першоюстатті 8 Конституції Українипередбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина першастатті 129 Конституції України). Статтею 15 ЦК Українивстановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже,стаття 15 ЦК Українивизначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , яка за життя проживала в 11/25 частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належав останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 02 березня 2012 року . Померла [PERSON] була дружиною померлого [INFO] [PERSON] , який був родичем по лінії матері [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] , позивача [PERSON] . Згідно копії договору дарування від 03 вересня 2008 року [PERSON] подарувала [PERSON] 14/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належав ій на підставі свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 24 лютого 1990 року. Позивач вказує, що відразу після смерті [PERSON] [INFO] , він почав проживати разом з своєю родиною та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю, скільки померла не підтримувала ні з ким стосунків окрім нього, з якою вів спільне господарство, сплачував комунальні послуги, купував ліки під час захворювання останньої, разом святкували та підтримували один одного у скрутні часи. Крім того, після смерті [PERSON] ним було сплачено всі витрати на поховання. За вищенаведеною адресою він проживав на момент смерті [PERSON] та проживає і по нині. 07 жовтня 2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Широкої Олесі Миколаївни з питання оформлення спадщини за законом, як спадкоємець четвертої черги, оскільки вважав, що прийняв спадщину, бо проживав разом з [PERSON] ще з травня 2005 року однією сім`єю, проте за № 02-31/67 від 07.10.2021 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав встановлення факту проживання спадкодавця з спадкоємцем однією сім`єю лише за рішенням суду. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що він з 26 травня 2005 року проживав з [PERSON] однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , мав з останньою спільне господарство, сплачував комунальні послуги, купував ліки під час захворювання та здійснював догляд до її смерті [INFO] , вважав, що прийняв спадщину в порядку ч.2 ст. 1268 ЦК України та належу до четвертої черги спадкоємців, позов підлягає задоволенню.. Відповідно до ст.1225 ЦПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225ЦК України. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,1222,1270ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою\~статті 1272ЦК\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272ЦК\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як роз`яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які б могли дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказаний факт має для заявника\~\~ юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно дост.82 ЦПК Україниобставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved