Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариства «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення недоотриманого доходу (збитків). Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути солідарно з відповідачів недоотриманий дохід (збитки) у розмірі 183 616.32 грн. та 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 23616.32 грн., а всього 207232.64 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (далі - ПАТ «УкрСиббанк» або Банк 1), та [PERSON] , (далі - Відповідач 1 або Позичальник, або Боржник), 18 липня 2008 року укладено Договір споживчого кредиту №11373391000 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Позичальнику надано кредитні кошти в сумі 9050.00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9.09 % річних з 18 липня 2008 року по 17 липня 2009 року та з розрахунку 14.00% річних після 17 липня 2009 року, зі строком повернення кредиту до 17 липня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 18 липня 2008 року між Банком 1 та [PERSON] (далі - Поручитель або Відповідач 2) укладено Договір поруки №218313, на умовах якого остання поручилась перед Банком 1 за виконання Відповідачем 1 зобов`язань за Кредитним договором. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк 2) укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 1 на користь Банка 2 прав вимоги за Кредитним договором та договорами забезпечення. У зв`язку з невиконанням взятих на себе Відповідачами зобов`язань за Кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» у 2013 році звернувся до Лановецького районного суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитним договором №11373391000 від 18 липня 2008 року, яка станом на 25 січня 2013 року становила 10 081.67 долар США, що згідно курсу Національного банку України на вказану вище дату (1 дол. США = 7.9930 грн.) становило 80582.79 грн.: - 7188.57доларів США - заборгованість за тілом кредиту, що в еквівален-ті за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2013 становило 57458.24 грн.; ? 2893.10 долари США - заборгованість по несплаченим відсоткам, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2013 року становило 23124.55 грн. У зв`язку з тим, що станом на дату подання позову були відсутні механізми примусового стягнення заборгованості в іноземній валюті (органи ДВС не мали відповідних рахунків, тощо) сума позову була розрахована у гривні за чинним на той час курсом іноземної валюти. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області у справі №602/123/13-ц, провадження №2/602/61/2013 від 01 березня 2013 року, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 80582.79 грн. та 805.83 грн. судових витрат. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» (далі - Товариство) відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, був укладений Договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 2 на користь Товариства прав вимоги за Договором споживчого кредиту №11373391000 від 18 липня 2008 року, укладеним між Банком 1 та [PERSON] та договором поруки укладеним з [PERSON] . Станом на 11 травня 2019 року - дату укладення Договору відступлення, балансова заборгованість становила 22143.47 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 травня 2019 року (1 дол. США = 26.205888 грн.) становило 580289.53 гривень та по відношенню до заборгованості станом на 01 березня 2013 (дату розгляду позовної заяви): ?заборгованість за основною сумою за тілом кредиту не змінилася та становила 7188.57 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 травня 2019 року становило 188382.86 грн., ?заборгованість по несплаченим відсоткам збільшилася з 2893.10 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 травня 2019 року становило 75816.25 грн., до 14954.90 долари США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 травня 2019 року становило 391906.68 грн. Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2019 року у справі №602/123/13-ц, провадження №6/602/3/2019, здійснено заміну сторони - стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2013 року у цивільній справі №602/123/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Станом на 27 січня 2022 року зазначене рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2013 року у справі №602/123/13-ц залишається невиконаним. Заборгованість за Кредитним договором відповідачами не погашено. Заборгованість Відповідачів у гривневому еквіваленті станом на дату укладання договору відступлення прав вимоги 11 травня 2019 року по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом 01 березня 2013 року збільшилась перед Позивачем у вигляді недоотриманих доходів (збитків) та становить 183 616.32 грн. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню 3% річних, що в гривневому еквіваленті за період з 27 січня 2019 року по 27 січня 2022 року складає 23799.63 грн. Зазначені суми позивач просить стягнути солідно з відповідачів, що й стало підставою звернення до суду. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 207232.64 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» Рябко С.О. в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги визнають. Представники третіх осіб - Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та не повідомили суд про причини неявки. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 18 липня 2008 року укладено Договір споживчого кредиту №11373391000, відповідно до умов якого надані кредитні кошти в сумі 9050.00 доларів США з сплатою відсотків за користування кредитними коштами в сумі 9.09 % річних з 18 липня 2008 року по 17 липня 2009 року та з розрахунку 14.00% річних після 17 липня 2009 року, зі строком повернення кредиту до 17 липня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір поруки №218313, за умовами якого остання поручилась перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується рішенням суду та відповідачами не заперечується. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк 2) укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 1 на користь Банка 2 прав вимоги за Кредитним договором та договорами забезпечення. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. У зв`язку з порушенням відповідачами взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області у справі №602/123/13-ц, провадження №2/602/61/2013 від 01 березня 2013 року, позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 80582,79 грн. та 805.83 грн. судових витрат, що підтверджується копією рішення суду і доказуванню не підлягає відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України. Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2019 року у справі №602/123/13-ц, провадження №6/602/3/2019, здійснено заміну сторони - стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2013 року у цивільній справі №602/123/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Суд зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів (збитків) в сумі 183616 грн. (тобто різницю в курсі долара, яка існувала на час ухвалення рішення про стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Дельтабанк» заборгованості за укладеним кредитним договором і яка виникла станом на 11 травня 2019 року, тобто з моменту, коли до позивача перейшло право вимоги), суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України - грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з наданих суду доказів відповідачі отримали кредит в іноземній валюті, а саме доларах США в сумі 9050.00 дол. США. На час ухвалення рішення Лановецьким районним судом Тернопільської області заборгованість відповідачів станом на 25 січня 2013 року становила 10081.67 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2013 року (1 дол. США = 7.9930 грн.) становило 80582.79 грн., з яких: - 7188.57 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2013 року становило 57458.24 грн.; ?2893.10 долари США - заборгованість по несплаченим відсоткам, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25 січня 2013 року становило 23124.55 грн. На час переходу до позивача права вимоги курс долара по зрівнянню зі станом який існував на 25 січня 2013 року збільшився і склав станом на 11 травня 2019 року - 1 дол. США = 26.205888 грн. Заборгованість Відповідачів у гривневому еквіваленті станом на дату укладання договору відступлення прав вимоги 11 травня 2019 року по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом рішенням від 01 березня 2013 року збільшилась перед Позивачем у вигляді недоотриманих доходів (збитків) та становить: 264199.11 грн. (11 травня 2019 року) - 80582.79 грн. (01 березня 2013 року) = 183616.32 грн. та складається з наступного: - збільшення розміру заборгованості за основною сумою за тілом кредиту у гривнях на 130924.62 гривень: 188382.86 грн. (заборгованість на дату укладання договору відступлення - 11 травня 2019 року) - 57458.24 грн. (заборгованість на дату подання судового позову - 25 січня 2013 року); - збільшення розміру заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у гривнях на 52691.70 гривень: 75816.25 грн. (заборгованість на дату укладання договору відступлення - 11 травня 2019 року) - 23124.55 грн. (заборгованість на дату подання судового позову - 25 січня 2013 року). Отже, розмір недоотриманого доходу (збитків) є різниця суми заборгованості нарахованої ПАТ «Дельта Банк» 25 січня 2013 року, стягненої рішенням суду від 01 березня 2013 року та суми заборгованості, яка нарахована у відповідності до вимог, встановлених кредитним договором та обліковою політикою НБУ, станом на 11 травня 2019 року - дату укладення договору відступлення прав вимоги - складає 183616.32 грн. Оскільки згідно частини 2 ст.533 ЦК України грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача збитків (різниці у вартості іноземної валюти до гривні) в сумі 183616.32 грн. підлягає задоволенню відповідно до проведеного позивачем розрахунку, наведеного у позовній заяві. Також підлягають стягнення і 3 % річних в сумі 23616.32 грн., за період з 27 січня 2019 року по 27 січня 2022 року відповідно до заявленої вимоги та проведеного позивачем розрахунку та наведених вище обґрунтувань. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» в рівних частинах 3108.49 грн. сплаченого судового збору, - по 1554.25 грн. з кожного. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення №2153 від 28 січня 2022 року про сплату судового збору.

Outcome: approved