Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення , а саме, що він самостійно виховує неповнолітю дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що 21 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .Шлюбні стосунки між ним та [PERSON] припинені та наразі вирішується питання про розірвання шлюбу. Крім того, на теперішній час неповнолітня дитина фактично проживає з ним. Наразі в заявника існує необхідність у встановленні факту самостійного виховання ним неповнолітньої дитини , що має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною, через що звернувся із вказаною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівського районного відділу ДМС у місті Запоріжжі , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на заяву не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 травня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору оренди житлового приміщення від 16 січня 2021 року, [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] і мати дитини в наданій заяві не оспорювали факту проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком . У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку , що належними та допустимими доказами встановлено , що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на теперішній час на утриманні батька, який її самостійно виховує. Крім того, така обставина визнається і матір`ю дитини [PERSON] у поданій до суду заяві. Докази, які б спростовували дану обставину, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту , що має юридичне значення.

Outcome: approved