Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2014 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 106. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини з відповідачем на даний припинені, разом не мешкають, спільного побуту не мають, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем та спору з відповідачем про її місце проживання немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити. Також вказав, що судом був наданий сторонам строк для примирення, протягом якого сторони не примирились, у зв`язку із чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу у його відсутність та надати додатковий строк для примирення у два місяці. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 червня 2014 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 106. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року, сторонам був наданий строк для примирення тривалістю один місяць. За положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 10 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. При таких обставинах, судом встановлено, що на даний час фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані, протягом наданого судом строку для примирення і до моменту розгляду справи по суті сторони не примирились, при цьому суд вважає, що відповідач зазначаючи про бажання примиритися з позивачем та зберегти сім`ю, протягом наданого судом строку не здійснив всіх можливих заходів для примирення, про що свідчить позиція позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу та заперечує щодо надання додаткового строку для примирення. Отже, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, тому збереження сім`ї сторін є неможливим. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, спалений нею судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved