Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київської міської державної адміністрації, про встановлення факту окремого проживання, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом, у якому просив суд: 1)встановити факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 01.10.2020 року, у зв`язку з фактичним припиненням між ними шлюбних стосунків; 2)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , право власності на яку 21.11.2000 зареєстровано за [PERSON] ; 3)визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , право власності на яку 21.11.2000 зареєстровано за [PERSON] ; 4)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] готівкові кошти у розмірі 40 000 дол. США, що еквівалентно 1 122 436,00 грн. за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позовної заяви; 5)в порядку поділу майна, що є спільною власністю подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 20 000 дол. США, що еквівалентно 561 218 грн. за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позовної заяви, що дорівнює належній йому 1/2 частини грошових коштів у розмірі 40 000 дол. США, що еквівалентно 1 122 436,00 грн. за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позовної заяви; 6)визнати спільною сумісною васністю [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб автомобіля марки «SCODA SUPERB» чорного кольору 2009 року випуску, вартість якого складає 274 070,80 грн. станом на момент подання позовної заяви, який був зареєстрований на праві власності за [PERSON] у період з 17.01.2012 по 16.10.2020; 7)в порядку поділу майна, що є спільною власністю подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 137 035,40 грн., що дорівнює вартості належної йому 1/2 частини транспортного засобу «SCODA SUPERB» чорного кольору 2009 року випуску, вартість якого складає 274 070,80 грн. станом на момент подання позовної заяви. У свою чергу, [PERSON] заявлено вимоги за зустрічним позовом, у яких вона просила суд: 1) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN SHARAN» 2013 року випуску, вартість кого складає 17 381 дол. США, що еквівалентно 480 584,65 грн.; 2) в порядку поділу легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN» 2013 року випуску, який є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , збільшити частку [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на 8 690,50 дол. США, що на дату складання цієї заяви є еквівалентною 240 292,00 грн., або стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму грошової компенсації вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN» 2013 року випуску, що на дату подання даного позову еквівалентно 240 292,00 грн.; 3) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] готівкові кошти у розмірі 300 000,00 грн.; 4) в порядку поділу готівкових коштів у розмірі 300 000,00 грн., які є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 150 000,00 грн. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна - задоволено частково. Зокрема, встановлено факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 14 жовтня 2020 року у зв`язку з фактичним припиненням між ними шлюбних відносин; визнано за [PERSON] та [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задоволено частково. Зокрема, в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, а саме грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 їх частину, а саме 150 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом - відмовлено. В судовому засіданні, яке відбулося 14 листопада 2022 року представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. поставлено питання про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 41 450,00 грн. та надано суду детальний опис наданих послуг. 18 листопада 2022 року, через загальну канцелярію суду, представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 26 250,00 грн. та долучено відповідні докази їх понесення. До клопотання долучено докази направлення копії цієї заяви з додатками на адресу інших учасників справи. В судове засідання, яке відбулося 08 грудня 2022 року, сторони не з`явились, однак представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. подано заяву про розгляд справи без його участі та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника [PERSON] - адвоката Дикої Т.В, посилаючись на те, що сума заявлених до розподілу судових витрат є надмірною та не співмірною із складністю справи. Також, до початку розгляду справи [PERSON] подала клопотання про розгляд справи без її часті та прохала суд відмовити у стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 26 250,00 грн., з підстав викладених у клопотанні. Дослідивши матеріали справи, заяву про розподіл судових витрат, а також розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У позовній заяві представником позивача за первісним позовом було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який включав в себе і розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 26 250,00 грн. При поданні відзиву на позовну заяву представником відповідача за первісним позовом було зазначено, що сума судових витрат, які очікує понести відповідач у зв`язку з розглядом даної справи становить 30 000,00 грн. В подальшому, нею надано детальний опис наданих послуг правничої допомоги, які в загальному складаються із суми 41 450,00 грн. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу та їх розрахунки, представниками сторін надано до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів. На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. до суду подані такі докази: - копія Договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року; - копія Додаткової угоди № 1 від 15 січня 2021року до Договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року; - копія Додаткової угоди № 2 від 27 жовтня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року; - копія ордеру на надання правничої допомоги; - копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - копія рахунку на оплату №15-01-01/21 від 15 січня 2021 року ; - копія Акту наданої правової допомоги №2 від 14 листопада 2022 року до Договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року. Представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано: - копію Договору про надання правової допомоги №37/21-п від 17 травня 2021 року; - копію ордеру на надання правової допомоги; - детальний опис наданих послуг з копіями актів приймання-передачі, копіями рахунків та копіями платіжних доручень. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В поданому до суду представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. акті наданої правової допомоги № 2 до Договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року та виставленого рахунку на оплату №15-01-01/21 від 15 січня 2021 року, наведений детальний опис наданої адвокатом правничої допомоги з позначенням кількості витраченого часу та вартістю послуг на загальну суму 26 250,00 грн. При цьому представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. надано детальний опис наданих послуг правничої допомоги та виставлені рахунки на оплату наданих послуг, які в загальному складаються із суми 41 450,00 грн. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. До початку розгляду справи представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника [PERSON] - адвоката Дикої Т.В. в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у якому послався на те, що сума заявлених до розподілу судових витрат є надмірною та не співмірною із складністю справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. заявлено до стягнення з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26 250,00 грн. за проведену роботу, яка складалась з: - зустрічі з клієнтом для надання консультацій щодо перспектив подання позовної заяви; - експрес аналізу наданих клієнтом документів; детального аналізу наданих клієнтом матеріалів; - пошуку відповідної судової практики, побудови правової позиції в майбутній справі; - написання, формування та подачі до суду: позовної заяви про встановлення факту окремого проживання та поділу майна подружжя; заяви про забезпечення позову; заяви про витребування доказів; відповіді на відзив; відзиву на зустрічний позов; - консультації клієнта щодо надходження зустрічного позову та побудови правової позиції для надання заперечень по ньому; - виконання зобов`язань суду щодо надсилання заяв по суті; - участі у підготовчому судовому засіданні (2 засідання) та участі у судовому засіданні по справі (3 засідання). Представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. заявлено до стягнення з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 450,00 грн. за проведену роботу, яка складалась з: - складання та оформлення додатків до відзиву на позовну заяву про встановлення факту окремого проживання і поділ майна подружжя; - складання та відправки адвокатських запитів до Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Моторного (транспортного) страхового бюро України; - складання: заяви про поновлення строку на пред`явлення зустрічного позову та клопотань про витребування доказів; зустрічної позовної заяви та додатків до неї про поділ майна подружжя; клопотання про витребування доказів судом за №1, 2, 3, 4, 5; заяви № 1 про виклик свідків; клопотання від 17.09.2021 про приєднання доказів; клопотання від 15.11.2021 про долучення доказів до матеріалів справи; заяви №04 про виклик свідка; клопотання про виклик відповідача для дачі особистих пояснень; клопотання №07 про визнання обов`язкової явки в судове засідання третьої особи; заяви №05 про поновлення строку на подачу клопотання про витребування доказів; клопотання №08 про повторне витребування доказів судом; клопотання №09 про витребування доказів; запитань для позивача за первісним та зустрічним позовами; запитань для свідка по первісному та зустрічному позовам, а також запитань для іншого свідка по зустрічному позову; запитань для третьої особи по зустрічному позову; - участі в судових засіданнях (5 засідань); - підготовки до підготовчих та судових засідань; - складання супровідного листа позивачу на виконання вимог ст. 83 ЦПК України; - оформлення поштової кореспонденції та додаткових доказів/відповіді на адвокатські запити. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. суд приходить до висновку, що заявлена сума у розмірі 26 250,00 грн. відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, оскільки відповідна професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку, була доцільною і необхідною для належного захисту прав та інтересів позивача. Водночас, дослідивши заявлену представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 450,00 грн., суд приходить до висновку, що вона не відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, а надана професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку є значно завищеною, оскільки вказана сума витрат складається, у тому числі з адвокатських запитів, заяв та клопотань, які є однотипними та не потребують визначеного у детальному описі часу на їх складення для кожного з них. Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд вважає доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С. в сумі 26 250,00 грн., а також представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В. - в сумі 30 000,00 грн., як такий що узгоджується з реальною і фактично наданою професійною правничою допомогою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сума витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Озераном О.С., яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 26 250,00 грн., а сума витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Дикою Т.В., яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 30 000,00 грн. За змістом ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, здійснивши залік взаємних вимог, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 750,00 грн. (30 000,00 - 26 250,00). На підставі викладеного та

Outcome: approved