Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

29.09.2022 року заявник [PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту спільного проживання однією родиною без шлюбу та знаходження на утриманні чоловіка. В обґрунтування позову зазначила, що з 2016 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] , проживала з ним однією сім`єю i вела спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Після повномасштабного вторгнення військ рф на територію України її цивільний чоловік [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України і перебував на службі у військовій частині [NUMBER] з 5 травня 2022 року. Внаслідок отриманих несумісних з життям поранень в боях під містом [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] . Встановлення факту перебування [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з нею необхідно їй для отримання встановлених державою соціальних пільг та виплат, пов`язаних з втратою годувальника, що загинув під час виконання обов`язку по захисту суверенітету та територіальної цілісності Української держави. У зв`язку з вищевикладеним, просила встановити факт спільного проживання однією родиною та знаходженні на утриманні цивільного чоловіка [PERSON] . Ухвалою суду від 06.10.2022 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Проведення судового засідання призначено на 20.10.2022р., 08.12.2022р. 20.10.2022р. заявник [PERSON] звернулась до суду з уточнюючою заявою, згідно якої просила встановити факт її проживання однією родиною з [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 2016р. по день його смерті, 24.06.2022р. та перебування на його утриманні. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи- Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області - у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з вимогами погодились у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є військовозобов`язаним, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] від 14.05.2012р. ( а.с. 7-8). Згідно довідки військової частини [NUMBER] Міністерства Оборони України № 1880 від 21.05.2022р., старший солдат [PERSON] , [INFO] , перебував на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] № 1880 з 05 травня 2022р. (а.с. 9). Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Міністерства Оборони України № 142 від 01.06.2022р., старшого солдата [PERSON] , [INFO] , призначено на посаду радіотелеграфіста відділення командно-штабних машин взводу управління розвідувальної роти ВОС - 420640А з 01.06.2022р. (а.с. 10). Зі змісту лікарського свідоцтва про смерть № 3043 від 26.06.2022р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Покровське внаслідок вибухової травми та отриманих ушкоджень в наслідок військових дій від інших вибухів та осколків, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2022р. (а.с. 11-13). Згідно довідки №138 від 23.09.2022р., виданої Корніївським старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області , [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] в цивільному шлюбі з 2016р. з [PERSON] , [INFO] , по день його смерті - [INFO] (а.с. 14). Свідки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є сусідами [PERSON] , підтвердили факт проживання [PERSON] в цивільному шлюбі з 2016р. з [PERSON] , [INFO] , по день його смерті - [INFO] (а.с. 25 29). Згідно довідки про доходи № 15-25/03 -2020 від 30.11.2022р., [PERSON] , [INFO] , працює на посаді головного спеціаліста в Управлінні соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 35). Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги п.8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. За приписами ч.2\~ст.3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами\~статті 74 СК України, \~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. До таких висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 08.06.2016 року № 6-2253цс15. Ураховуючи вищевикладене та встановлені в судовому засіданні обставини на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що в ході судового засідання було встановлено і підтверджено, що заявник [PERSON] , [INFO] , з 2016р. і до 24.06.2022р., тобто до дня смерті її цивільного чоловіка - [PERSON] , [INFO] , мешкала з ним постійно однією сім`єю, перебувала на його утриманні, грошова допомога з боку останнього була для неї основним і постійним джерелом засобів до існування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved