Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 16116,11 грн, посилаючись на те, що між страховою компанією та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано автомобіль «Hyundai» державний номер « [NUMBER] ». Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» сплачено страхове відшкодування в сумі 16116,11 грн, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача та мала місце 04.08.2019 року, у зв`язку з чим з метою стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. 21.10.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 19). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Проте поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 22-23). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що 30.03.2019 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8844055, згідно якого було застраховано автомобіль «Hyundai» державний номер [NUMBER] (а.с. 5). 04.08.2019 року по дачному масиві «Тетерівський» Житомирського району мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 10.10.2019 року винним в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с. 12). Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с. 6) та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 13) Згідно ремонтної калькуляції № 2056204 від 12.11.2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , складає 16116,11 грн (а.с. 8-10). Відповідно до розпорядження на оплату № 2241275 від 05.12.2019 року та страхового акту № 2241275 від 05.12.2019 року розмір страхового відшкодування становить 16116,11 грн (зворот. а.с. 13, 13а). Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16116,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 16068 від 11.12.2019 року (зворот. а.с. 13а). Отримувачем страхового відшкодування відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування та платіжного доручення є [PERSON] , у зв`язку з тим, що останній є виконавцем робіт та послуг відновлювального ремонту автомобіля «Opel», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншої особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Крім того, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 ЦК України,шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодуванні визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правове відповідальності власників наземних транспортних засобів»,при настанні страхового випадку страхова відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідач у своєму відзиві не вказав жодних підстав своєї невинуватості у завданні матеріального збитку потерпілій особі, не клопотав про проведення експертизи з метою визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» 16116,11 грн у рахунок сплаченого страхового відшкодування. Відповідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved