Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в якому просив суд постановити рішення яким стягнути з [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2642 грн. 62 коп., 792 грн. 36 грн. інфляційних збитків, 141 грн. 97 коп. три відсотки річних та судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. Представник позивача за довіреністю Биковець О.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.46) та довідкою про доставку смс-повідомлення щодо документу судова повістка(а.с.45,49) відзиву на позов не подали, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та на підставі положень\~ст. 280-283 ЦПК України\~розглядається в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 13 цього ж Закону\~віднесено і послуги з водовідведення) у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК СЕРВІС» і [PERSON] було укладено Договір про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території №35/2-ДБ від 24 червня 2017 року стосовно квартири [ADDRESS] (а.с.8-10). Згідно п. 1.1. Предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. У відповідності до п.п.2.2.,3.2.1.,Сплата Споживачем спожитих послуг здійснюється протягом десяти днів з моменту отримання квитанції про оплату житлово-експлуатаційних внесків, але не пізніше 25 числа кожного місяця. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк. Позивач надавав Відповідачу послуги за Договором №35/2-ДБ від 24 червня 2017 року у період з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2020 року включно, що підтверджується розрахунком(а.с.12). Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 10 ч. 1ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку`передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першійстатті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість (сума основного боргу) у розмірі 2 642 грн. 62 коп. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги, інфляційні втрати та 3% річних, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2642 грн. 62 коп., 792 грн. 36 грн. інфляційних збитків та 141 грн. 97 коп. три відсотки річних. На підставіст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved