Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 30.01.2010 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського району Закарпатської області за актовим записом №12. В період шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили почуття та повагу одне до одного, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння. Шлюб фактично розпався, сторони разом не проживають. Вважає, що примирення між ними не можливе. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 30.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського району Закарпатської області за актовим записом №12, розірвати. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. На адресу суду від представника [PERSON] - адвоката Келемен Р.Ю. надійшла «заява на позовну заяву про розлучення». У даній заяві представник вказує, що позивач не могла подати позовну заяву про розірвання шлюбу до суду оскільки вона перебуває в Чехії. У своїй заяві представник, просить суд повернути позовну заяву позивачу, оскільки вона не змогла би її підписати, так як знаходиться в Чехії, а повноважень адвоката матеріали справи не містять. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 січня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №12, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського району Закарпатської області. Під час проживання в шлюбі в сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. Що стосується заяви представника відповідача, то відомості про які він вказує в заяві не підтвердженні жодними належними та допустимим доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені неї витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved