Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де треті особи - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що вона є спадкоємицею померлої [INFO] матері [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Проте постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 12.11.2020 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із накладенням арешту ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.1999. За таких обставин, позивач просила суд скасувати арешт та заборону на відчуження відносно будинку [ADDRESS] , який зареєстрований в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДМР» на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.1999. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2022 прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2022 закрито провадження по цивільній справі №199/5346/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , де треті особи - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна в частині позовних вимог до [PERSON] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 08.12.2022 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] в цілому, належить на праві власності [PERSON] 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, Ѕ частина на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, 2/6 частки на підставі договору дарування (а.с.63). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданий Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1640. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 12.11.2020 відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із накладенням арешту ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.05.1999. Судом також встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді цивільна справа №2-1118 за 1999 рік за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.1999 під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , заборонив здійснювати дії направлені на відчуження будь-яким способом. Водночас, листом КП «Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради» від 12.05.2021 №5317 підтверджено, що будинок [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] і не поділяється на квартири. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності на теперішній час правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом звільнення майна з-під арешту. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved