Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Позивач 19.01.2022\~звернулася до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Одеської області\~Борисова Ніна\~Вадимівна та\~просить: Визнати недійсними договори дарування [PERSON] на користь [PERSON] нерухомого майна, а саме: - квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26174151101); - квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 456452451101); Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: - індексний номер 62473407 від 21.12.2021 на об`єкт нерухомого майна квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26174151101), вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В.; - індексний номер 62473482 62473407 від 21.12.2021 на об`єкт нерухомого майна квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 456452451101), вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. Позовна заява мотивована тим, що позивачем подано позов про встановлення факту проживання та визнання квартири спільною власністю подружжя, справа №522/24683/21. Перед відкриттям провадження у справі стало відомо, що [PERSON] подарував квартири своїй доньці [PERSON] . Вказує, що договори дарування є фіктивними, адже направлені на те, щоб [PERSON] не стала власником належної їй половини майна набутого за час фактичних шлюбних відносин. Ухвалою суду 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 27.01.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.03.2022. Ухвалою суду від 08.02.2022 було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. У підготовчому засіданні 17.03.2022 задоволено заяву [PERSON] про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 20.04.2022. У зв`язку з неякою учасників справи у підготовче засідання 20.04.2022 розгляд справи відкладено на 15.06.2022. У підготовчому засіданні 15.06.2022 з метою отримання обґрунтування позивача щодо об`єднання справ в одне провадження оголошено перерву до 21.07.2022. У підготовчому засіданні 21.07.2022 було залишено без розгляду та повернуто клопотання [PERSON] про залучення доказів від 19.07.2022, було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 26.08.2022. До суду 23.08.2022 надійшли пояснення [PERSON] , в яких вказує, що у справах №522/1345/22 та №522/24683/21 [PERSON] вказує, що мешкає за різними адресами. На момент укладення договору дарування відповідачі фізично не могли знати про направлення позивачем позову по іншій справі, адже ухвала про відкриття провадження з позовною заявою направлена була 10.01.2022. [PERSON] вказує, що з січня 2022 року батько ніякого відношення до квартир немає, вона сплачує плату за комунальні послуги, тому договори не були фіктивними, а направленні на настання реальних наслідків, тобто, передачу нерухомого майна у власність [PERSON] . У судовому засіданні 26.08.2022 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення, наступне засідання призначено на 08.11.2022. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття працівникам та відвідувачам суду, розгляд справи у судовому засіданні 08.11.2022 було відкладено на 01.12.2022. У зв`язку з відключенням електроенергії розгляд справи у судовому засіданні 01.12.2022 не проводився, наступне засідання призначено на 09.12.2022. Розгляд справи у судовому засіданні 09.12.2022 було відкладено на 16.12.2022 через відключення електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси. У судове засідання 16.12.2022 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача Шавров І.І. після судового засідання, а саме 19.12.2022 звернувся до суду з заявою, якою просив провести розгляд справи без участі позивача та її представника, оскільки заяву подано після судового засідання вона не приймається судом до уваги. [PERSON] 08.11.2022 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, у позові просила відмовити. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 17 жовтня 2018 року купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №2302 (а.с.13). 05 березня 2019 року [PERSON] купив в Акїлдиз Сабахнур квартиру [ADDRESS] , що вбачається з договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Делі Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за №496 (а.с.17-18). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2021 вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. 21.12.2021 зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер: 2470, виданий 21.12.2021, видавник: Борисова Н.В. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу (а.с.16). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 21.12.2021 право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер: 2471, виданий 21.12.2021, видавник: Борисова Н.В. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу (а.с.20). Копія договорів дарування додана відповідачем [PERSON] , (а.с.149, 150). Також [PERSON] подала до суду копії договорів укладених нею з постачальниками комунальних послуг. Інші докази поверталися судом без розгляду в судовому засіданні. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст.203, ч. 1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких, підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~717\~Цивільного кодексу України,\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права [PERSON] порушені оскаржуваним договорам, адже позивачем не доведено, що майно є спільною власністю подружжя. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року за результатом розгляду цивільної справи №522/24683/21 (не набрало законної сили) відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна. В даній справі позивач також не надала жодних доказів на підтвердження того, що квартири придбані [PERSON] є спільною власністю його та позивачки як чоловіка та жінки, що перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Щодо фіктивності договорів, у зв`язку з тим, що [PERSON] подарував квартири доньці з метою недопущення визнання половини майна за [PERSON] , також не надано жодного доказу того, що дійсна воля [PERSON] не була направлена на настання наслідків договору дарування, а саме переходу права власності до його доньки. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed