Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

ТОВ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 11 грудня 2018 року між ним та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 2388-18/СК від 11 грудня 2018 р. Сума кредиту: 1500,00 гривень; Строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з «11» грудня 2018 р. до «08» січня 2019 р. Термін повернення кредиту: 08 січня 2019 року включно. Термін сплати відсотків за користування Кредитом: в момент повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 08 січня 2019 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту. Вид кредиту: споживчий кредит. Цільове використання: задоволення споживчих потреб. Сукупна вартість кредиту становить: 547,50 % річних, або 1,5 % в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 22,50 гривень за день. Тип процентної ставки: фіксована. Крім того, відповідно до п. 8.3. Договору, у разі порушення строків повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Кредитора штраф у розмірі 2% від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення Кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення Кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% процентів від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності Позичальника та нараховується окремо від процентів за користування Кредитом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). 13.05.2019 року дотримуючись чинного законодавства України, а саме - ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка регламентує що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, Протоколом № 13/05/2019 Кредитор ухвалив з 09.05.2019 року зупинити фізичній особі [PERSON] нарахування відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості. Отже, станом на 10.12.2021 року (дата подання, відправлення позову), прострочена заборгованість відповідача становить 14 631,90 гривень та складається з таких сум: заборгованість по кредиту 1500,00 гривень; заборгованість по відсоткам 652,50 гривень; заборгованість по простроченим відсоткам 4050,00 гривень; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 8016,60 гривень; 3% річних від простроченої суми 131,40 гривень; інфляційне збільшення боргу 281,40 грн.; які просить стягнути з відповідача та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, заяв про слухання справи у його відсутності, про відкладення справи до суду не надійшло, причин неявки не повідомлено. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 грудня 2018 року між ТОВ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ" та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 2388-18/СК від 11 грудня 2018 р. (а.с. 8-11). Відповідно до п. 1.1. Договору, кредитор на підставі цього Договору надає, а Позичальник отримує грошові кошти в розмірі, зазначеному в п.1.2. цього Договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання та платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти Кредитору на умовах, що передбачені цим Договором». П. 1.2. Договору встановлено: «Кредитор надає, а Позичальник отримує Кредит на таких умовах: сума кредиту: 1500,00 гривень; строк кредиту: 29 календарних днів з моменту отримання його позичальником, а саме з 11 грудня 2018 р. до 28 грудня 2016 р.; Термін повернення кредиту: до 08.01.2019 року включно; Термін сплати відсотків за користування Кредитом: в момент повернення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 08.01.2019 року включно; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50 % в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту. Кредитор виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1470 від 11 грудня 2018 р. (а.с. 14). Відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань перед Кредитором за кредитним договором, не погашає належним чином щомісячно борг, відповідно до умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.12.2021 року (дата подання, відправлення позову), прострочена заборгованість відповідача становить 14 631,90 гривень та складається з таких сум: заборгованість по кредиту 1500,00 гривень; заборгованість по відсоткам 652,50 гривень; заборгованість по простроченим відсоткам 4050,00 гривень; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 8016,60 гривень; 3% річних від простроченої суми 131,40 гривень; інфляційне збільшення боргу 281,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, а ч. 1 ст. 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що тіло кредиту складає 1500 грн., а несплачені штрафні санкції складають 8016,60 грн., що значно перевищує тіло кредиту та відсотки, суд вважає за доцільне зменшити штрафні санкції з 8016,60 до 1500 грн. Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки відповідач пенсіонер, має щомісячний дохід 1500 грн. (станом на 11.12.2018 року), що стверджується Анкетою-заявою позичальника від 11.12.2018 року, підписаною позичальником (а.с. 12), а тому вважає, що до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 8115,30 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 1500,00 гривень; заборгованості по відсоткам 652,50 гривень; заборгованості по простроченим відсоткам 4050,00 гривень; заборгованості по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 1500,00 гривень; 3% річних від простроченої суми 131,40 гривень; інфляційне збільшення боргу 281,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вказано вище суд дійшов до висноку про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8115,30грн. (сума присуджена до стягнення)х100:14631,90 (сума, яку просить стягнути позивач з відповідача) = 55,46% (відсоток задоволених позовних вимог). Відтак, 2270,00грн. (сума сплаченого судового збору) х 55,46% (відсоток задоволених позовних вимог) = 1258,94 грн. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1258,94 грн.

Outcome: approved