Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 березня 2018 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, від якого у позивача з відповідачем народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року у справі №522/17626/17 шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Дитина залишилася проживати з позивачем. Відповідач ухиляється\~від утримання\~дитини,\~матеріальної допомоги\~добровільно не\~надає,\~тож позивач\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~починаючи від\~дня розірвання\~шлюбу,\~тобто з\~19\~березня 2018\~року і\~до повноліття\~дитини, тобто до [INFO] . А також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 3500грн. Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26 вересня 2022 року. У судове засідання 26 вересня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 02 листопада 2022 року. У судове засідання 02 листопада 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 12 грудня 2022 року. У судове засідання 12 грудня 2022 року учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти призначення аліментів з дати подання позову, а саме з 13 липня 2022 року. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 березня 2018 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1107, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у позивача з відповідачем народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 25 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, тож позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня розірвання шлюбу, тобто з 19 березня 2018 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . А також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 3500грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XIIта\~набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51\~Конституції України гарантовано, а ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків однаково утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пріоритетність в даному випадку мають інтереси дитини. Згідно абз. 1 частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пріоритетність в даному випадку мають інтереси дитини. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з наданих суду доказів, відсутності заперечень зі сторони відповідача з приводу розміру аліментів встановленого позивачем, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову, а саме з 13 липня 2022 року. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 3500,00грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України, обставини, на які посилаються сторони, як на обґрунтування своїх вимог чи заперечень, повинні бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, обов`язок подання яких покладено на сторони. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17. Позивач, як на підтвердження обґрунтування суми понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, посилається на додаток №1 від 11 липня 2022 року до договору про надання правничої допомоги №06-07/2022 від 06 липня 2022 року, а саме на розрахунок витраченого робочого часу та його вартості. ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Однак, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений заявником та оцінений в 3500 грн. гонорару адвокату. У зв`язку з цим, зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, ураховуючи складність справи, суд вважає доцільним стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь держави.

Outcome: partial