Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 грудня 2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між сторонами погіршились, почалися сварки, непорозуміння, різні погляди на повсякденні речі, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Подружнє життя не склалось, оскільки кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне господарство сторонами не ведеться, разом не проживають з жовтня 2019 року. Примирення вважає позивач неможливим і просить суд строк на примирення не надавати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. 08.12.2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позову. Крім того, визнання стороною відповідача позову про розірвання шлюбу не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 10 грудня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1706. Від шлюбу сторони дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією № 5094-8460-0649-9431 від 20.10.2022 року сплатила 992 грн. 40 коп., отже позивачу з державного бюджету має бути повернуто 496,20 грн. За загальним правилом, визначеним ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим, оскільки позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю, то відсутні підстави для відмови позивачу у відшкодуванні судових витрат. Крім того, не ґрунтується на положеннях закону позиція сторони відповідача щодо того, що внаслідок задоволення позову у зв`язку з його визнанням відповідачем витрати позивача не розподіляються, єдиним наслідком такого визнання є описане вище повернення половини сплаченого судового збору та при визнанні позову витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають розподілу за загальними правилами.

Outcome: approved