Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 09.11.2022 [PERSON] звернувся до Малинського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої зазначив, що 25.03.2011 виконкомом Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області між сторонами було зареєстрований шлюб, від якого народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25.02.2015 вказаний шлюб розірвано, дітей залишено на вихованні позивача. Після розлучення відповідач відмовилася від дітей та виїхала з постійного місця проживання, про що добровільно написала письмову заяву 21.05.2015 в присутності секретаря Любовицької сільської ради та трьох свідків. На даний час її місцезнаходження невідоме. З 2015 року діти офіційно зареєстровані та проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №2/ 283/289/2018 ухвалено стягувати аліменти з [PERSON] у розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно. Упродовж останніх семи років позивач самостійно займається утриманням, доглядом та вихованням дітей; забезпечує їх гармонійний фізичний та духовний розвиток; створює необхідні умови для навчання та відпочинку. На даний час старша донька навчається в Українківській ЗОШ, менші діти - в Любовицькій ДНЗ ЗНЗ. Позивач працює монтажником в ТОВ «Епіцентр К6», має стабільний заробіток та здатний самостійно у подальшому забезпечувати всебічний розвиток та виховання дітей. Відповідачка про дітей не дбає, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дітьми материнської турботи, не цікавиться їх інтересами, потребами та навчанням, матеріально дітей не забезпечує, не створює належних умов для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку. Зазначені обставини є доказами того, що [PERSON] свідомо нехтує та умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. Вимогами позовної заяви [PERSON] просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Явка сторін по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. 26.12.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов про позбавлення її батьківських прав з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується до суду не подала. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №900/03-32 від 29.11.2022, згідно поданої 26.12.2022 до суду заяви просила розгляд справи проводити без її участі, вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити. До суду подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.9-11). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року по справі №283/2993/14-ц : шлюб, зареєстрований 25 березня 2011 року виконавчим комітетом Любовицької сільської ради між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом №1 - розірвано; дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні [PERSON] (а.с.15). Згідно виконавчого листа, виданого Малинським районним судом Житомирської області 05.05.2018 по справі №2/283/289/2018, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в твердій грошовій сумі по 800 грн. на кожну дитину, в розмірі 2400 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2018 року та до досягнення ними повноліття (а.с.16). Письмовою заявою від 21 травня 2015 року, в присутності сільського голови Любовицької сільської ради Мельника В.Г. та секретаря сільської ради, [PERSON] підтвердила факт відмови від дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки виконавчого комітету Малинської міської ради за №304 від 03.11.2022, встановлено, що власником будинку в [ADDRESS] являється [PERSON] , 1975 року народження. За даною адресою зареєстрована, але не проживає [PERSON] , з 2015 року по час видачі довідки (а.с.18). Довідкою виконавчого комітету Малинської міської ради за №305 від 03.11.2022, підтверджено, що [PERSON] , 1993 року народження, дійсно сам виховує дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Мати [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає (а.с.19). Відповідно до довідки №30 від 22.11.2022 за підписом директора Українківського ліцею Малинської міської ради, [PERSON] , навчається в 7-му класі даного навчального закладу. Вихованням дитини займається батько [PERSON] . Мати [PERSON] за час навчання доньки в школі не була, успішністю у навчанні та поведінкою дитини не цікавилась, участі у вихованні не брала (а.с.34). Згідно довідки №25 від 22.11.2022 за підписом директора Любовицької початкової школи Малинської міської ради, [PERSON] та [PERSON] навчаються в 4-му класі даного навчального закладу. Дітей батько виховує самостійно. Мама дівчат за роки навчання дітей жодного разу їх не відвідувала в школі, не цікавилась їх навчанням (а.с.35). Діти разом з батьком проживають в [ADDRESS] , умови проживання задовільні, комунальні зручності наявні в будинку частково, кожна дитина має окреме спальне місце в окремій кімнаті, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18 листопада 2022 року (а.с.37). Згідно довідки КНП «Малинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16.11.2022, [PERSON] дітей самостійно приводить на огляд лікарів до поліклініки та виконує їх всі призначення (а.с.38). Позивач працевлаштований та працює на посаді вантажника відділу прийому товару гіпермаркету «Епіцентр К» №6 в м. Києві, про що свідчить довідка №7614/101 від 16.11.2022 (а.с.39). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради, затвердженого рішенням №325 від 09.12.2022, орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.32-33). Мотиви та застосовані норми права. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивачем належними доказами доведено ухилення від виконання відповідачем обов`язків по вихованню дітей, що полягає в не забезпеченні продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, матеріальним утриманням, не відвідуванні та не спілкуванні з доньками. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради встановлено свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків по вихованню дітей. Враховуючи нормативні приписи та роз`яснення, надані Верховним Судом, у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач добровільно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, жодних контактів з доньками не підтримує, не забезпечує їх духовний та фізичний розвиток, належне харчування та навчання. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача за подання позову.

Outcome: approved