Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик», Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» третя особа - [PERSON] , про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо - транспортною пригодою, в якій просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 82379 грн. 37 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 квітня 2016 року о 15 годині 30 хвилин в місті Києві по вулиці Новокостянтинівська, буд. 2, сталася дорожньо-транспортна пригоди, за участі транспортних засобів: -легкового автомобіля RENAULT SYMBOL [NUMBER]; -легкового автомобіля CHEVROLET LACCETI [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; -вантажного автомобіля DAF FT 85400 [NUMBER] , що належить на праві власності ТОВ «Київтранслогістик», яким керував водій товариства [PERSON] . В результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою суду [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль DAF FT 85400 [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав ТОВ «Київтранслогістик», а тому вважає, що позивачу як особі, якій фактично завдано шкоду, належить право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення вимоги до особи, яка володіла транспортним засобом та до страховика, у якого застраховано цивільну відповідальність. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку розмір шкоди становить 82379 грн. 37 коп. У зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2019 року, головуючим суддею у справі визначено Войтенко Т.В. 06 травня 2019 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року № 466, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відстороненням судді від здійснення правосуддя. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2019 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року № 1980, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 15 червня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик», Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, третя особа - [PERSON] . Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, в подальшому просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заначивши, що постановою Подільського районного суду від 03 листопада 2016 року було визнано винним як безпосередньо позивача [PERSON] так і [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач, враховуючи наявність спільної вини у вчиненні ДТП, що встановлена судовим рішенням, може вимагати відшкодування шкоди лише в частині, залежно від розподілу ступеня вини учасників ДТП. При цьому, необхідність доведення вини іншого учасника ДТП є обов`язковим. Інформація про ступінь вини кожного із водіїв в матеріалах справи відсутня. Таким чином, вважає намагання позивача стягнути з ТОВ «Київтранслогістик» повну суму заподіяної шкоди є неправомірним та суперечить законодавству. Крім того, дорожньо-транспортна пригода на яку позивач посилається як на причину заподіяння шкоди мала місце у 2016 році, а експертну оцінку про визначення вартості матеріального битку позивачем проведено лише через 8 місяців після ДТП, без залучення представника відповідача та третьої особи. Тобто, позивач за 8 місяців міг потрапити у ДТП, а потім під час експертизи оцінювати пошкодження, які не мають жодного відношення до подій, які мали місце у квітні 2016 року. Крім того, вважає, що ТОВ «Київтранслогістик» не є належним відповідачем по справі, оскільки покладання відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страхову компанію. На момент ДТП, транспортний засіб DAF FT 85400 [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СТ «Іллічівське». А тому просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року о 15 годині 30 хвилин, в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 2, [PERSON] керуючи транспортним автомобілем «Chevrolet Lacceti», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не впевнився в безпечності та не надав перевагу у русі автомобілю «DAF FT 85400», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого допустив зіткнення з цим автомобілем, при цьому здійсним виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Cymbol», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.3 ПДР України. У свою чергу, 22 квітня 2016 року, о 15 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 2, [PERSON] , керуючи автомобілем «DAF FT 85400», д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не впевнився в безпечності та не надав дорогу автомобілю «Chevrolet Lacceti», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого допустив зіткнення з цим автомобілем, після чого автомобіль «Chevrolet Lacceti», виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Cymbol», внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.3 ПДР України. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоді, провадження по справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, провадження по справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року вищевказану постанову суду залишено без змін. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньої - транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальної шкоди, яка виявляється у понесених витратах, пов`язані із відновлюваним ремонтом пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП. Згідно звіту № 5533 про визначення вартості матеріального збитку, здійсненого на замовлення власника транспортного засобу «Chevrolet Lacceti», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 82379 грн. 37 коп. Транспортний засіб «DAF FT 85400», д.н.з. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Київтранслогістик». Відповідно до інформації з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України транспортний засіб «DAF FT 85400», д.н.з. [NUMBER] , за участі якого відбулася дорожньо-транспортна пригода 22.06.2016, на момент настання події був забезпечений в ПрАТ «СТ «Іллічівське» згідно договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8132768. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, встановлена договором, становить 50000 грн., франшиза - 1000 грн. 22 квітня 2016 року позивач повідомив ПрАТ «СТ «Іллічівське» про дорожньо-транспортну пригоду. 22 квітня 2016 року позивачем було подано до ПрАТ «СТ «Іллічівське» заяву про виплату страхового відшкодування. Водночас, страхового відшкодування позивачем від страховика не отримано. За інформацією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків та фінансових послуг, ПрАТ «СТ «Іллічівське» 18.11.2016 анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності, а з 13.12.2016 товариство втратило статус асоційованого члена МТСБУ у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань фондів МТСБУ. Дана ситуація зі страховою компанією змусила позивача звернутися з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди до ТОВ «Київтранслогістик», як власника джерела підвищеної небезпеки, заподіювача шкоди та страхової компанії. Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Водночас, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 даної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина водія ТОВ «Київтранслогістик» встановлена у судовому порядку постановою Подільського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року у справі № 758/5910/16-п. У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. За наявності вини у ДТП страхувальника саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Oneryildiz v. Turkey» §134, суд зазначив, що дієве ефективне здійснення права, гарантованого статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції, не залежить лише від обов`язку держави не втручатись, але може також вимагати вжиття позитивних заходів для захисту, особливо, якщо існує прямий зв`язок між заходами, вжиття яких заявник може законно очікувати з боку влади, і ефективним здійсненням заявником свого права на повагу до власності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено, до стягнення підлягає заподіяна шкода в розмірі 82379 грн. 37 коп. Завдана позивачу матеріальна шкода не відшкодована, ані завдавачем шкоди - відповідачем, ані його страховиком - ПрАТ «СТ «Іллічівське», що не заперечувалося сторонами, беручи до уваги абсолютне право позивача на відшкодування заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи що розмір матеріальної шкоди перевищує встановлений полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., з ПрАТ «СТ «Іллічівське» підлягає стягненню 50000 грн. та з ТОВ «Київтранслогістик» підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 32379 грн. 37 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київтранслогістик», Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи що до стягнення підлягає заподіяна шкода в розмірі 82379 грн. 37 коп., це пропорційно до розміру задоволених вимог 60,69 % з ПрАТ «СТ «Іллічівське» та 39,31 % з ТОВ «Київтранслогістик». Отже, судові витрати підлягають стягненню з ПрАТ «СТ «Іллічівське» у розмірі 500 грн. та 323 грн. 79 коп. з ТОВ «Київтранслогістик».

Outcome: approved