Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить солідарно стягнути [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 66\~489,70 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі своєчасно у повному обсязі не сплачували надані їм за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.11.2009 по 31.07.2021 у них утворилась заборгованість у розмірі 66\~489,70 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2021 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 15.09.2022 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя представником відповідача [PERSON] - адвокатом Лихосенко Є.О. подано заяву, відповідно до якої просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 15.09.2022 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя витребувано у Концерну «Міські теплові мережі» інформацію про нарахування плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.07.2018 по 31.07.2021 за кожен місяць зазначеного періоду без врахування боргу. 19.12.2022 року на виконання ухвали суду Концерном «Міські теплові мережі» надано детальний розрахунок нарахування плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.07.2018 по 31.07.2021. Інших заяв по суті справи не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. У судове засіданні представник позивача не з`явилася, у позові просила розглянути справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача [PERSON] - адвоката Лихосенка Є.О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. У зв`язку із зазначеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.\~901\~та ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Господарським кодексом України,\~Законом України«Про теплопостачання`від 02.06.2005року\~за № 2633-ІУ, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими\~Постановою КабінетуМіністрів України,від 03.10.2007року за№ 1198\~та іншими нормативно-правовими актами України. Судом встановлено, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями електронної бази даних Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідно ч.1\~ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Таким чином, чинне законодавство передбачає обов`язок споживача оплатити тільки за ту теплову енергію яка ним була спожита. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до акту обстеження системи гарячого водопостачання від 05.04.2018 року комісія у складі провідного інженера Федорової С.Є., інспектора Нікітюк С.П., за адресою: [ADDRESS] (котедж), встановлено наступне: -на території двору проходить магістраль гарячого водопостачання; -на введенні гарячого водопостачання відсікаючий вентиль опломбовано в закритому положенні пломбами №20097572, №20097542; -трубопровід по подачі та відведення демонтований з видимим розривом по системі опалення. Таким чином, відповідачі не мали фізичної можливості отримати послуги, щодо постачання гарячої води, оскільки спеціалістами Концерну «Міські теплові мережі» було опломбовано відсікаючий вентиль в закритому положенні пломбами №20097572, №20097542. Верховним Судом у справі № 927/986/17 однозначно висловлено позицію щодо недостатності самого факту наявності первинних документів для підтвердження факту надання послуг. Отримання послуг повинно бути підтверджене належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які б свідчили про реальну зміну майнового стану суб`єкта господарювання (використання результату отриманої послуги у господарській діяльності). Відповідно до ч. 3. ст.\~12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та відповідно ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак, позивачем не доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, та не надано суду достовірних доказів щодо підстав для проведення нарахувань відповідачам за теплову енергію поставлену за адресою: [ADDRESS] , факту поставки теплової енергії, а методика нарахувань на яку посилається позивач суперечить чинному законодавству та дійсним обставинам справи і доказам наявним у матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів підстав для проведення нарахувань відповідачам за теплову енергію поставлену [ADDRESS] , факту поставки теплової енергії у спірний період, методики проведення розрахунків, яка б відповідала дійсним обставинам справи, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed