Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

01 березня 2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи №\~199/110/22 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 24107,34 грн. \~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро України зазначило, що 23.05.2020 року о 13:20 годині в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю: транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. За поясненнями позивача, відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2020 року, [PERSON] визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Водночас [PERSON] на момент ДТП не застрахувала цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інформація про що була відсутня в базі даних МТСБУ. Як зазначив\~позивач,\~відповідно до\~звіту №\~2305201,\~сума регламентної\~виплати складає\~24107,34грн.,\~з яких\~22590,34грн.\~шкода відшкодована\~позивачем \~власнику автомобіля\~«Toyota»\~ [PERSON] та\~1517,00грн\~ сума\~сплачена за\~проведення експертизи\~з визначення\~вартості матеріальних\~збитків завданих\~внаслідок нанесених\~пошкоджень легковому\~автомобілю «Toyota».\~Тому,\~позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~з [PERSON] на його користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 24107,34 грн. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.03.2022 року було прийняти до свого провадження цивільну справу № 199/110/22; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судові засідання, призначені на 02.06.2022 року, 17.08.2022 року, 18.10.2022 року, 06.12.2022 року, відповідач, яка була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася, відзив на позовну заяву не подалав. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК Країни, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2020 року, справа №\~201/5687/20, [PERSON] , було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у сумі 340,00 грн, стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн. (набрала законної сили станом на 21.07.2020 року). Вказаною постановою встановлено, що 23 травня 2020 року о 13 годині 20 хвилини, керуючи мотоциклом «БМВ», д/н [NUMBER] , рухалась в районі електроопори № 114 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі, де при зміні напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка наближалась позаду в попутному напрямку. Своїми діями [PERSON] порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. (а.с.5-7). За відомостями з Централізованої бази даних МТСБУ станом 24.12.2021 року за транспортним засобом, д.н.з. [NUMBER] , не виявлено наявності чинного договору внутрішнього страхування (а.с.14). Водієм транспортного засобу Toyota, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було складено та направлено повідомлення від 03.06.2020 року про ДТП на адресу МТСБУ(а.с.8-9). Власником транспортного засобу Toyota, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було складено заяву від 03.06.2020 року на адресу МТСБУ щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 23.05.2020 року в м. Дніпрі, за участю транспортного засобу Toyota C-HR, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу мотоцикла БМВ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с.29). Розмір регламентної виплати 22590,34грн, яка була виплачена потерпілій особі МТСБУ, а також розмір витрат по визначенню розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку 1517,00 грн, який МТСБУ було сплачено особі, яка надавала послуги по визначенню розміру завданої шкоди, підтверджується матеріалами справи, а саме копіями: звіту № 2305201 про оцінку транспортного засобу Toyota C-HR, д.н.з. [NUMBER] з додатками, в тому числі фототаблиці; акт огляду колісного транспортного засобу; ремонтна калькуляція № 23/05/20/1 від 29.06.2020 року; довідка № 1 від 19.08.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; наказу МТСБУ від 19.08.2020 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] »; акт № 68152 виконаних робіт; рахунок на оплату № 2049 від 29.07.2020 року; акт надання послуг № 2254 від 29.07.2020 року; платіжних доручень від 29.06.2020 року № 68152 на суму 1517,00 грн, від 26.08.2020 року № 1481387 на суму 22590,34 грн (а.с.15-36). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати відшкодування [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 24107,34 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1,\~ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~ст. 1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1191 ЦК України,\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. 39.2.1 п. 39.2\~ст.\~39\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Підпунктом «а» п. 41.1\~ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її завдання транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Матеріалами справи підтверджено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача в порушення вимог п. 21.1\~ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~не була застрахована. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження твердження позивача про те, що майнова шкода власнику автомобіля Toyota C-HR, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] завдана в результаті ДТП, що сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 10.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до пп. 38.2.1\~п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону, до яких відповідач не належить. Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993\~Цивільного\~кодексу України. Відповідно до положень ст.\~ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року, справа №\~369/13976/15?ц; постанова КЦС ВС від 27.03.2019 року, справа №\~806/2?1093/2011). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в загальному розмірі 24107,34 грн (22590,34 грн вартість відновлювального ремонту, пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 2305201 про оцінку транспортного засобу Toyota C-HR, д.н.з. [NUMBER] , + 1517,00 грн витрати позивача по визначенню розміру шкоди), заподіяної власнику автомобіля Toyota C-HR, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 23.05.2020 року о 13:20 годині в м. Дніпрі, з вини відповідача. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. На підставі наведеного вище, суд, вважаючи доведеним факт сплати позивачем страхового відшкодування у зазначеному в позові розмірі та наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.\~ст.\~133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved