Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

06 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Між іншим спадковим майном, як йому повідомила представник Окнянської селищної ради Одеської області, його матері належить земельна частка (пай) на території колишньої Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0084138, виданим Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області від 27.12.1996 року. Позивач зазначає, що оскільки мати померла у 2002 році, то на день її смерті діяв Цивільний кодекс УРСР, згідно з яким «визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном». Позивач до дня смерті проживав разом з матір`ю [PERSON] , вони спільно вели господарство, після її смерті він є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, оскільки фактично прийняв його в управління та користування після її смерті. Однак сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий матері [PERSON] , втрачений, про що подано оголошення до місцевої газети «Окнянський вісник». Після звернення позивача до Ананьївської державної нотаріальної контори Подільського району Одеської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому було відмовленоe у його видачі, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи, що іншим шляхом дане питання вирішити не можна, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати за ним право на земельну частку (пай)в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , розміром 5,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на території Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0084138, виданого громадянці України - члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Кірова [PERSON] , який зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.12.1996 року за № 587. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі /а.с.36/. Тому розгляд справи проведено у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.37,38,41,74/. Тому підготовче судове засідання проведено у відсутність представника відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.3-4 ст.200 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.12.1996 року, на підставі розпорядження Красноокнянської РДА Одеської області від 26.12.1996 року №351 гр. [PERSON] набула право на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Кірова як член КСП /а.с.19-24/; [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серія ОД № 0084138, площа 5,15 умовних кадастрових гектарів, на право на земельну частку (пай) на території Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області із земель КСП ім.Кірова, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються, 27.12.1996 року за №587 /а.с.17/. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] /а.с.11/. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), із земель КСП ім.Кірова с.Топали Красноокнянського району Одеської області (на теперішній час Топалівський старостинський округ Окнянської селищної ради Одеської області), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0084138, виданого на ім`я [PERSON] . Зазначений сертифікат було загублено, про що в газеті «Окнянський вісник» поміщено відповідне оголошення /а.с.16/. За інформацією, наданою Відділом №6 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Одеській області, державний акт на право власності на земельну ділянку на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0084138 на ім`я [PERSON] не виписувався та не видавався /а.с. 26/. Відповідно до інформації, наданої Відділом №6 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Одеській області, розмір земельної частки (паю) на території Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області по КСП ім.Кірова становить 5,15 умовних кадастрових гектар, вартість земельної частки (паю) становить 139911,44 грн. /а.с.25/. Позивач є сином [PERSON] (до реєстрації розірвання шлюбу - [PERSON] ) /а.с.9,10/, а тому є спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої. Позивач є громадянином України /а.с.7-8/. Згідно з довідкою Топалівського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована до дня смерті в с.Топали Подільського (раніше Красноокнянського, Окнянського) району Одеської області /а.с.12/. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач звертався до Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак державним нотаріусом позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - сертифікату на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на земельну частку (пай) /а.с. 15/. Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла раніше [INFO] , то при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається з наданої Ананьївською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №77/2022, відкритої на майно [PERSON] , померлої [INFO] , то спадкова справа відкрита за заявою [PERSON] .. Заповіти, спадкові договори не складались, свідоцтва про право на спадщину не видавались /а.с.50-73/. Тобто із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ніхто, крім позивача, не звертався. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 20/5 від 03.03.2004, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається із довідки Топалівського старостинського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, [PERSON] на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, належним його матері [PERSON] . Вони разом з нею проживали та спільно вели господарство по день смерті останньої /а.с. 13/. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач, згідно зі ст.ст.548,549 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/.

Outcome: approved