Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача 24.05.2022 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача (нова редакція позовної заяви від 06.09.2022 про стягнення\~заборгованості у розмірі 20876,67 грн, яка складається з: -7440 грн заборгованість за тілом кредиту; -821,89 грн заборгованість за відсотками; -10157,98 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; -596,38 грн заборгованість за 3% річних за користування кредитом; -1860,42 грн заборгованість за інфляційними втратами; а також 2481 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтуванні позову\~представник позивача зазначає, що 29.08.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z52.630.70102, згідно з яким відповідачу надано кредит на суму 7440 грн. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 виникла заборгованість у розмірі 18419,87 грн. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та позивачем було укладено договір факторингу № 12/90, згідно з яким позивач отримав право вимоги до відповідача. Позивач здійснив нарахування 3 % річних та інфляційні втрати за час прострочення, а тому загальна сума заборгованості станом на 10.01.2022 20876,67 грн. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Суддя в ухвалі від 04.10.2022 постановила позовну заяву прийняти до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~29.08.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z52.630.70102 (далі Договір). Згідно з п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 7440 грн, включаючи витрати на страховий платіж. Банк надає кредит строком на 24 місяці. За користування кредитом відповідач має сплачувати фіксовану процетну ставку у розмірі 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідач має сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Черговість погашення заборгованогсті визначена у п. 2.1 Договору. Графік щомісячних платежів визначений п. 6.1 Договору (арк. с. 5-6). Відповідно до ордера-розпорядження № 1 про видачу кредиту та ордера-розпорядження про сплату страхового платежу відповідачу було надано кредит у розмірі 6200 грн та сплачено страховий платіж у розмірі 1240 грн (арк. с. 11). \~ \~ \~ \~Згідно з випискою з 01.01.2000 по 21.10.2021 відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 7440 грн, відповідачем заборгованість не сплачувалась (арк.с . 15-16). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості відповідача станом на 03.12.2020 заборгованість за основним боргом 7440 грн, заборгованість за нарахованими та насплаченими відсотками 821,89 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 10157,98 грн, загальна заборгованість 18419,87 грн (арк. с. 17). \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.12.2020 по 10.01.2022 розмір 3% річних 596,38 грн, розмір інфляційних втрат 1860,42 грн (арк. с. 18). \~ \~ \~ \~03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та позивачем було укладено договір факторингу № 12/90, згідно з яким позивач отримав право вимоги до боржників АТ «Ідея Банк». Згідно з реєстром боржників від 03.12.2020 відповідач позначена за № 807,загальний розмір заборгованості 18419,87 грн (арк. с. 24-29). ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~ст. 1055 ЦК України). Згідно зі змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, позивач надав копію кредитного договору № Z52.630.70102 від 29.08.2017 (далі Договір), Паспорт споживчого кредиту, виписку з рахунку відповідача за період з 01.01.2000 по 21.10.2021, довідку-розрахунок заборгованості відповідача станом на 03.12.2020, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.12.2020 по 10.01.2022, договір факторингу № 12/90 від 03.12.2020. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та порушила свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, про що свідчить виписка з рахунку та розрахунок заборгованості станом на 03.12.2020, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18419,87 грн. Крім того, у зв`язку з ухиленням від добровільного погашення суми заборгованості за весь час прострочення, станом на 10.01.2022 відповідачу нараховано 3% річних за користування кредитом у розмірі 596,38 грн та інфляційні витрати у розмірі 1860,42 грн., що також підтверджується відповідними розрахунками. Суд враховує, що відповідачем відзив на позов та докази на спростування позовних вимог суду не надано. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі\~п.\~1\~ч.\~1\~ ст.\~ 176\~ ЦПК\~ України\~ ціна\~позову визначається\~ у\~позовах \~про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. Ціна позову 20876,67 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 20876,67 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 3, 4ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», винагорода Об`єднання складає 2000 грн. Згідно з актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022, платіжним дорученням № 9641 від 05.07.2022 позивачем сплачено АО «Правовий діалог» кошти за правову допомогу, що для зазначеної справи становить 2000 грн. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved