Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У\~лютому 2022 року\~Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позову вказується, що Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.01.2012 по 30.04.2021 надав послуги з централізованого опаленняу житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 25030,26 грн., сплачено споживачами було 697,51 грн. Через порушення зобов`язання з оплати комунальних послуг утворилась заборгованість у розмірі 24332,75грн.Споживачами послуг є співвласники квартири [PERSON] [PERSON] Концерн «Міські теплові мережі» просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованістьу сумі 24332,75 грн.,а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 02.03.2022 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.07.2022 провадження у справі в частині позову до [PERSON] закрито, оскільки судом було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] надала відзив на позовну заяву, просить відмовити у позові з тих підстав, що вона фактично є власником Ѕ частини зазначеної квартири з 20.05.2009, однак ніколи у квартирі не проживала і не користувалась послугами з централізованого опалення. Право власності на іншу Ѕ частину квартири зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] . З моменту смерті [PERSON] в даній квартирі проживає її онук [PERSON] та фактично користується комунальними послугами, що надаються Концерном «Міські теплові мережі». Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з01.01.2012 по 30.04.2021, тобто більше ніж за 9 років. Тому просить застосувати позовну давність. У відповіді на відзив Концерн «Міські теплові мережі» вказує, що [PERSON] як власник житлового приміщення повинна нести витрати з утримання майна. Щодо позовної давності вказує на наявність обставин, які свідчать про переривання позовної давності, а також просить застосувати положення п.12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, згідно яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.Станом на день подання позовної заяви, карантин не скасовано. Отже, позивач не пропустив строк позовної давності. В судовезасіданняпредставник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. В судовезасіданнявідповідачка, її представник адвокат Трифонов А.В. не з`явились, представник звернувся із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст.223 ЦПК України суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Встановлено, що згідно зі статутом Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «Міські теплові мережі» є власником виробленої теплової енергії. Концерном «Міські теплові мережі» надаються послуги з централізованого опаленнята постачання гарячої води у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована і не проживає. Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, [PERSON] зареєстрована з 28.03.2000 по теперішній час за адресою [ADDRESS] . Інших осіб за [ADDRESS] не зареєстровано. З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що відповідачці [PERSON] належить на праві власності Ѕ частина зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 20.05.2009, свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2009, виданихДругою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Право власності на іншу Ѕ частину квартири залишається зареєстрованим за [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] . Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №520/2010 за заявою [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, матеріали спадкової справи окрім заяви [PERSON] і копії свідоцтва про смерть [PERSON] жодних інших документів не містить. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він спадщину не оформив, дійсно проживає адресою [ADDRESS] ,комунальні послуги не сплачує. Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з власниками квартири не укладено. Нарахування за послуги централізованого опалення здійснюється за єдиним особовим рахунком відповідно до опалювальної площі квартири. Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , за період з 01.01.2012 по 30.04.2021 позивач наддав послуги з централізованого опалення на загальну суму 25030,26 грн., у вказаний період, а саме, з листопада 2013 року по лютий 2014 року, було сплачено всього 697,51 грн. Отже, заборгованість за період з 01.01.2012 по 30.04.2021 становить 24332,75 грн. З наведеного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого теплопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями (надалі Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Отже, за вказаних обставин твердження відповідачки щодо відсутності обов`язку оплачувати комунальні послуги з централізованого опалення суд вважає необґрунтованим. Оскільки відповідачці належить на праві власності Ѕ частина зазначеної квартири, вона зобов`язана нести витрати наїїутримання. Тобто, [PERSON] зобов`язана оплачувати половину вартості послуг з централізованого опалення. При тому, що заборгованість за період з 01.01.2012 по 30.04.2021 становить 24332,75 грн., з [PERSON] підлягає стягненню 12166,37 грн. (24332,75 грн. х 1/2 =12166,37 грн.). Відповідачкою [PERSON] і її представником адвокатом Трифоновим А.В. подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давністьце строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленимистаттями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першоїстатті 261 ЦК Українимістить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.01.2012 по 30.04.2021. Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до суду 24.02.2022, а отже, з пропуском встановленого\~ст.257 ЦК України трирічного\~строку позовної давності щодо заборгованості, яка утворилась у період з 01.01.2012 по 24.02.2019. Доводи представника позивача, що здійснені у період з листопада 2013 року по лютий 2014 року платежі на загальну суму 697,51 грн. свідчать про переривання позовної давності, суд відхиляє, оскільки надані суду докази не містять відомостей, що зазначені платежі були здійснені саме відповідачкою [PERSON] на погашення заборгованості, яка виникла за попередній період. При цьому суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача і враховує, що Розділ «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19,спричиненої коронавірусом спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України.Станом на день подання позовної заяви карантин не скасовано. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Таким чином\~з відповідачки\~ [PERSON] \~на користь\~позивача підлягає\~стягненню 1/2\~частина заборгованості\~за комунальні\~послуги з\~централізованого опалення,\~за період\~з березня\~2017 року по квітень 2021 року, яка згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості становить 7818,68 грн. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що позивачем надавалися послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру відповідачки. У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку по оплаті наданих послуг утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням строку позовної давності, у сумі 7818,68 грн., яка утворилася за період з березня 2017 року по квітень 2021 року включно. В решті позовних вимог слід відмовити. На підставі\~ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 797,17 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial