Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про визнання частки у праві спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона знаходилась у шлюбі з 05.08.2006. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 їх шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] . В період шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя вони придбали за 2 договорами купівлі-продажу житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Покупцем за обома договорами є відповідач [PERSON] за її згодою. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок не приватизована. На теперішній час відповідач один користується житловим будинком в цілому і не бажає провести поділ будинку з нею. Вона вимушена звернутися до суду. Вона, разом із неповнолітньою донькою, мешкає окремо від відповідача. Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови № 31-р від 16.02.2016 [ADDRESS]» перейменована на «[ADDRESS]». Просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] .; визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] до початку підготовчого судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала. Також просила витрати зі сплати судового збору не стягувати з відповідача та залишити за позивачем. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи без йогоу часті, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 05 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №138 шлюбі, який заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року, яке набрало законної сили 26 березня 2021 року, розірвано. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 листопада 2021 року житловий будинок в цілому, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу ВРП№ 049789р.№ 4246 від 28 грудня 2011 року та Договору купівлі-продажу ВРНМ 340256р.№3282 від 05 жовтня 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови № 31-р від 16 лютого 2016року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулицю «[ADDRESS]» перейменовано на вулицю «[ADDRESS]». У відповідності до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Позивачеві достатньо підтвердити, що спірний об`єкт набутий під час шлюбу. І тоді вже тягар доказування покладається на відповідача, який повинен доводити, що цей об`єкт не є спільною сумісною власністю подружжя, як приклад застосування такого підходу є постанови Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі №199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі №757/45050/15 та від 12 червня 2019 року у справі №595/324/17. Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що частки сторін у спільній сумісній власності на нерухоме майно є рівними, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає за необхідне залишити дані витрати за позивачем.

Outcome: approved