Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якому просила визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- мисливську гладкоствольну рушницю [NUMBER] ; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- легковий автомобіль марки Mazda, модель 626 1.8, номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- спеціалізований причіп марки Mega модель MNW н.з. [NUMBER] (ВМД UA204070/2019/014282 ). \~ \~ \~ \~Крім цього, просила стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 ч. майна спільної сумісної власності подружжя на загальну суму 280 111,66 коп.. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі, починаючи з 29 серпня 2006 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі. 29 липня 2020 року рішенням Млинівського районного суду Рівненської області шлюб між ними було розірвано. Майно, що є предметом спору у цій справі, було набуте нею спільно з відповідачем під час шлюбу за кошти сімейного бюджету. Відтак, згідно ст.60 СК України таке майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу позивач виявила намір здійснити поділ спільного з відповідачем майна, яке зареєстроване на ім"я [PERSON] , проте це майно є неподільним. Згідно ст.71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, при цьому іншому з подружжя за його згодою присуджується грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності. Тому, враховуючи неподільність спірного майна, а також те, що за правилом ч.1. ч.2 ст.70 СК України частки майна дружини і чоловіка є рівними, вважає необхідним реалізувати своє право спільної сумісної власності подружжя, шляхом присудження їй грошової компенсації вартості 1/2 ч. від спільного з відповідачем майна. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представники позивача: адвокат Зух К.О.; адвокат Музика-Дубравський В.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Позов просили задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] відзив на позов до суду не подав. В судовому засіданні проти позову заперечував, спростовуючи доводи позивача про належність їм, як подружжю, спірного майна на праві спільної сумісної власності. Натомість, стверджував, що спірне майно було набуто ним за його особисті кошти, в тому числі, отримані у позику від [PERSON] .. \~ \~ \~ \~ Крім цього стверджував, що за дев`ять місяців до розірвання шлюбу, [PERSON] переїхала до своїх батьків. Від того часу вони, як подружжя, почали проживати окремо. \~ \~ \~ \~Відтак, придбане в цей період часу за його особисті кошти майно, є його приватною власністю, а тому, не підлягає поділу між ним і [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Крім цього, відповідач заперечував наведену позивачем у позовній заяві вартість спірного майна, стверджуючи, що дійсна вартість спірного майна є значно меншою. \~ \~ \~ \~На підтвердження своїх заперечень відповідач покликався на показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також на письмові докази про отримання грошової позики від [PERSON] .. В задоволенні позову просив відмовити. \~ \~ \~ \~Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду показав, що з подружжям [PERSON] та [PERSON] знайомий давно, перебував з ними у товариських стосунках. Свідок підтвердив, що приблизно у липні 2019 року позичив [PERSON] грошові кошти в доларах США на загальну суму 15 000 доларів. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що кошти йому потрібні для придбання причіпа до вантажівки, а також на потреби дітей. Крім цього, частину коштів у розмірі 6000 доларів США відповідач мав віддати своїй сестрі у якості боргу, які позичав у неї для придбання легкового автомобіля. У присутності свідка, [PERSON] відрахував частину коштів у сумі 6000 доларів США і повернув своїй сестрі у якості боргу. Позику зазначених коштів було оформлено між ним і [PERSON] у вигляді боргової розписки в письмовій формі. Свідку, також, відомо, що на момент позики, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] і між ними на той час тривали нормальні сімейні стосунки. Яким чином [PERSON] розпорядився позиченими у свідка грошовими коштами, [PERSON] достовірно не відомо. \~ \~ \~ \~Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що придбав у [PERSON] автомобіль марки Mazda, модель 626 за 11 000 грн., що еквівалентно 500 доларів США, а також спеціалізований причіп марки Mega модель MNW за 10 000 гривень. Свідок суду, також, показав, що у нього наявні копії письмових договорів про придбання вказаних транспортних засобів у [PERSON] , в яких відображена їх договірна вартість. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є сестрою [PERSON] .. У 2016 році позичала йому кошти у сумі 6000 доларів США, які брат повернув їй у 2019 році. Їй відомо, що для повернення боргу, [PERSON] позичив кошти у [PERSON] , оскільки безпосередньо була очевидцем цих подій. Зокрема, у день повернення їй 6000 доларів США, [PERSON] приїхав автомобілем до неї за її місцем проживання в с. Перевередів Млинівського ( Дубенського ) району, після чого вони разом поїхали у с.м.т. Млинів Рівненської області до [PERSON] .. Біля будинку за місцем проживання [PERSON] , останній позичив її брату [PERSON] готівкою кошти в доларах США, частину з яких, а саме 6000 доларів США, брат відрахував і відразу ж віддав для неї. Деталі оформлення братом позики у [PERSON] свідок не пам"ятає, оскільки від тієї дати пройшов значний проміжок часу, і чи складалась про це письмова розписка та при яких обставинах, достовірно повідомити суд не змогла. \~ \~ \~ \~Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що є родичем відповідача. Йому відомо, що [PERSON] , приблизно у 2017 році, брав позику у своєї сестри [PERSON] в сумі 6000 доларів США для придбання автомобіля Мазда. Пізніше, приблизно у 2019 році, щоб повернути цей борг сестрі, [PERSON] взяв позику у товариша на ім"я [PERSON] , який проживає в с.м.т. Млинів. Свідок був очевидцем цієї події. Однак, яку саме суму грошових коштів [PERSON] позичив у свого товариша, свідку не відомо і чи складалась про це розписка він, також, не пам`ятає. Свідок [PERSON] також показав, що частину позичених коштів [PERSON] віддав своїй сестрі [PERSON] у якості боргу. Водночас обставини повернення цих коштів зі слів свідка [PERSON] є відмінними від тих обставин, про які у своїх поясненнях повідомляє відповідач [PERSON] та свідок [PERSON] .. Зокрема, свідок [PERSON] вказує на те, що кошти [PERSON] повертав своїй сестрі [PERSON] по місцю її проживання у с. Перевередів Млинівського району, в той час як [PERSON] пояснювала, що це відбувалося у с.м.т. Млинів біля будинку [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків та проаналізувавши досліджені в ході з"ясування обставин у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти, відповідні їм правовідносини, внаслідок чого дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що починаючи з 29 серпня 2006 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а отже, визнаються. \~ \~ \~ \~ Під час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] придбало у власність рухоме майно, а саме: \~ \~ \~ \~- мисливську гладкоствольну рушницю [NUMBER] , \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- легковий автомобіль марки Mazda, модель 626 1.8, номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску, \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - спеціалізований причіп марки Mega модель MNW н.з. [NUMBER] (ВМД UA204070/2019/014282 ). \~ \~ \~ \~Вищезазначене майно було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується документально ( а.с.11-14,17) \~ \~ \~ \~29 липня 2020 року рішенням Млинівського районного суду Рівненської області шлюб між ними було розірвано. \~ \~ \~ \~Отже, наведені обставини вказують на те, що спірне майно було придбано та зареєстровано на ім"я [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Таким чином, правилом ст.60 СК України встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. З цього приводу Верховний Суд сформував відповідний висновок, який викладено у постанові Великої Палати ВС від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц. У своєму висновку Верховний Суд вказав, що зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об"єкт, у тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. \~ \~ \~ \~За правилом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вирішуючи спір між сторонами у даній справі, суд виходить з положень вищенаведених норм процесуального закону. Зокрема, чи доведено кожною зі сторін відповідними засобами доказування ті обставини, на які вони покликаються, як на підставу свої вимог і заперечень. Аналіз показань допитаних в суді свідків та поданих сторонами письмових доказів, досліджених у ході судового розгляду, дає підстави суду дійти висновку, що відповідачем [PERSON] не спростовано факт поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на спірне у цій справі майно, придбане в період шлюбу. Так, відповідно до ч.ч 3,4 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. У своїх запереченнях проти позову відповідач покликався на те, що спірне майно було придбано ним за особисті кошти, одержані ним у позику. На підтвердження цих обставин, покликався на показання свідків, а також на письмову розписку і договір позики. Проте, суд відхиляє показання допитаних в суді свідків з приводу отримання відповідачем позики ( як правочинів) у сестри [PERSON] та у [PERSON] , оскільки в розумінні положень ч.ч.3,4 ст.208; ч.1 ст.218 ЦК України; ч.2 ст.78 ЦПК України такі показання є недопустимими доказами у справі. Крім цього, суд відхиляє показання свідків з приводу цих обставин, також, з тих підстав, що вони є суперечливими за своїм змістом щодо місця отримання та повернення [PERSON] позики сестрі [PERSON] , а також у зв"язку з тим, що свідки [PERSON] , [PERSON] перебувають з відповідачем по справі в родинних відносинах, що ставить під сумнів достовірність їх показань. Відтак, суд відхиляє твердження відповідача про придбання легкового автомобіля Мазда за особисті кошти, оскільки цієї обставини належними і допустими доказами, не доведено. Крім цього, при вирішенні спору суд враховує відомості, відображені в письмових доказах, які були досліджені судом, а саме, в розписці та договорі позики ( а.с.100-101) Зазначеними письмовими доказами підтверджується та обставина, що договір позики між [PERSON] і [PERSON] був укладений 08.09.2019. Водночас, як встановлено судом, спірне майно було придбано: \~ \~ \~ \~- мисливську гладкоствольну рушницю [NUMBER] - у 2014 році, \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- легковий автомобіль марки Mazda, модель 626 1.8, номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску - 10 травня 2016 року, \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - спеціалізований причіп марки Mega модель MNW н.з. [NUMBER] (ВМД UA204070/2019/014282 ) - 12 серпня 2019 року. \~ \~ \~ \~Тобто, не тільки автомобіль Mazda, а й усе спірне майно було придбано до того, як [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти в доларах США. Це, у свою чергу, спростовує твердження відповідача про придбання згаданого майна за особисті кошти. \~ \~ \~ \~Крім цього, суд враховує, що відповідачем не доведено належними і допустими доказами факт придбання спірного майна в період дії режиму окремого проживання подружжя, оскільки судові рішення про встановлення такого режиму відсутні. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не спростовано презумпцію поширення правового режиму спільної сумісної власності на спірне майно, то у відповідності до ст.60 СК України, вищезазначені: мисливська рушниця; транспортні засоби, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] .. Судом також встановлено, що в подальшому, 13\~березня 2021\~року,\~спірні транспортні\~засоби були відчужені відповідачем [PERSON] . [PERSON] , що підтверджується документально ( а.с.66). Тобто, спірні транспортні засоби, як об"єкти права спільної сумісної власності, були відчужені [PERSON] , після розірвання шлюбу з [PERSON] , і без її згоди. Згідно з положеннями ст.ст. 21, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В Постанові Верховного Суду від 05.10.2020 року у цивільній справі № 537/78/19 викладено правову позицію, яка полягає у наступному. Так, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11" Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частини другої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз"яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав і обов"язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. При цьому, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Крім цього, при вирішенні спору суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року (оприлюднена 21 липня 2022 року) у справі № 209/3085/20 зробила наступний правовий висновок. Зокрема, Велика Палата ВС вказала, що приписи частин 4 та 5 статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти таким чином, що правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації). Якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. З цього випливає, що позивач може обрати спосіб захисту свого права на спільне сумісне майно подружжя, шляхом заявлення вимоги про одержання грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні. І такий спосіб захисту не вимагає згоди відповідача на внесення відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду. Встановивши, що спірне у цій справі майно є об"єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та враховуючи, що спірні транспортні засоби були відчужені відповідачем, суд приходить до висновку, що в порядку поділу між сторонами вказаного майна , з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 ч. ринкової вартості рушниці і транспортних засобів. Згідно з установленою практикою вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Позивачем на підтвердження заявленого у позові розміру грошової компенсації вартості 1/2 ч. майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності її і [PERSON] , подано документальні відомості із загальнодоступних інформаціних ресурсів про середню ринкову вартість аналогічного за своїми характеристиками майна ( а.с. 18-25), на основі чого сформовано розмір грошової компенсації в сумі 280 111 грн., з яких: \~ \~ \~ \~- вартість 1/2 ч. легкового автомобіля марки Mazda, модель 626 1.8, номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску - 54 541,50 грн., \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - вартість 1/2 ч. спеціалізованого причіпа марки Mega модель MNW н.з. [NUMBER] (ВМД UA204070/2019/014282 ) - 219 570 грн.16 коп., \~ \~ \~ \~- вартість 1/2 ч. мисливської гладкоствольної рушниці [NUMBER] - 6 000 грн.. \~ \~ \~ \~Відповідач на спростування заявленої позивачем вартості спірного майна покликався на показання свідка [PERSON] , який у судовому засіданні дав показання про виплачені [PERSON] суми грошових коштів за придбані у нього автомобіль марки Mazda та спеціалізований причіп марки Mega модель MNW. \~ \~ \~ \~Проте, показання свідка [PERSON] у якості доказу вартості автотранспортних засобів, суд відхиляє з підстав, передбачених ч.ч 3,4 ст. 208; ч.1 ст.218 ЦК України, ч.2 ст.78 ЦПК України, оскільки належним і допустим, в даному випадку, може бути, виключно, письмовий доказ, який підтверджує факт вчинення правочину на конкретну суму. Таких доказів стороною відповідача до суду не подано. \~ \~ \~ \~При цьому, суд враховує, що за заявою позивача, з метою проведення експертизи на предмет визначення вартості спірного майна, судом вживались заходи забезпечення позову. Однак, як встановлено судом, і про що зазначено вище, відповідачем [PERSON] було відчужено спірні транспортні засоби, що унеможливило проведення відповідної експертизи. \~ \~ \~ \~Будь-яких документальних доказів на спростування заявленої позивачем вартості 1/2 ч. спірного майна, відповідачем не подано. Відтак, приймаючи до уваги положення ч.1 ст.81 ЦПК України, суд вважає, що [PERSON] не доведено протилежного, а саме, що вартість заявленої позивачем грошової компенсації 1/2 ч. спільного сумісного з [PERSON] майна, є іншою. Враховуючи вище наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини, на які позивач [PERSON] покликалась у своєму позові, як на підставу позовних вимог, у зв"язку з чим, її позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача [PERSON] на оплату судового збору за подання позовної заяви до суду становлять 2801,12 грн.. (а.с. 1) Оскільки, позов [PERSON] задоволено повністю, то 2801,12 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved