Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 03 листопада 2022 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Шумської об`єднаної територіальної громади в особі Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті брата [PERSON] . 14 листопада 2022 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права власності на земельну ділянку площею 1.27га, що складається із двох ділянок: площею 0.68га, кадастровий номер 6125888700:01:001:0418 та 0.59га, кадастровий номер 6125888700:01:001:1269, яка розташована на території Цеценівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В позовній заяві позивачка зазначила, що її брат на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Цеценівка Кременецького району Тернопільської області. Оскільки брат був одинокий, то вона вимушена була проживати без реєстрації разом з ним, доглядати його, лікувати за власні кошти, а також після смерті брата здійснила його поховання в рідному селі Золочівського району Львівської області. Коли позивачка звернулася до приватного нотаріуса Шумського районного нотаріального округу, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому, на підставі викладеного просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті свого брата [PERSON] , а саме на земельну ділянку. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року позовну заяву було залишено без руху, позивачці надано строк на усунення недоліків. 4. Після усунення позивачкою вказаних недоліків, ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 29 листопада 2022 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 07 грудня 2022 року. 6. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка просила позовні вимоги задовольнити відповідно до позовної заяви. Відповідач своїх заперечень проти задоволення позовних вимог не висловив. 7. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 9. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Цеценівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Цеценівка Шумського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №8. 11. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №240694 слідує, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шумської райдержадміністрації від 26 січня 2005 року № 44 є власником земельної ділянки площею 1.27га, розташованої на території Цеценівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка складається із двох ділянок: площею 0.68га, кадастровий номер 6125888700:01:001:0418 та площею 0.59га, кадастровий номер 6125888700:01:001:1269. 12. Відповідно до довідки №380 від 30.11.2021р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою с. Цеценівка вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 13. Актом №21, складеним 13 вересня 2022 року жителями с. Цеценівка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в присутності старости Цеценівського старостинського округу Григор`євої І.В. засвідчено, що [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживала з ним без реєстрації, доглядала, лікувала та здійснила поховання. 14. Відповідно до довідки №460 від 24.11.2021р., виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] дійсно похоронила свого брата [PERSON] , який помер [INFO] в с. Цеценівка Шумського району Тернопільської області. Громадянка [PERSON] за свої кошти лікувала свого брата [PERSON] , похоронила і встановила пам`ятник за власні кошти на цвинтарі в селі Жуличі Золочівського району Львівської області. 15. Той факт, що померлий [PERSON] та позивачка [PERSON] були рідними братом та сестрою підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Єлиховецьким ЗАГС Золочівського району Львівської області, з якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Єлиховичі Золочівського району Львівської області, в графі «батьки» вказано: матір - [PERSON] , відомості про батька відсутні; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Золочівським райвідділом ЗАГС, з якого слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Жуличі Золочівського району Львівської області, в графі «батьки» вказано: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Золочівським відділом ЗАГС Львівської області, з якого слідує, що 10 серпня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 108. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 16. Своєю постановою № 154/01-31 від 11.11.2022р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Тетяна Віталіївна відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки вона не підтвердила постійне проживання з померлим на день смерті та у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. ІV. Оцінка Суду. 17. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 18. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 19. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 20. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 21. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 22. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 24. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 25. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 26. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 27. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 28. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 29. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 30. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 31. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 32. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 33. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Так, позивачка [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] і відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги. 34. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 35. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 36. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 37. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Так, матеріалами справи доведено, що позивачка на день смерті проживала без реєстрації з померлим, здійснювала догляд за ним, лікувала, а також здійснила поховання. 38. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 39. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п.г Земельного кодексу України. 40. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 41. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. 42. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки, як спадкове майно, після смерті її брата [PERSON] . Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачки пов`язується з правом спадкування. Відповідач, Шумська об`єднана теротиріальна громада в особі Шумської міської ради, в свою чергу своїх заперечень проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] не висловили. 43. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 42. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 45. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 46. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 47. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачкою права на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 48. Позивачкою при подачі позову було сплачено 992,40 грн. судового збору, які вона в разі задоволення позову просить не стягувати з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved