Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивують тим, що 11 квітня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № МКТWGК00000026. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 100000 Євро на термін до 09 квітня 2021 року, та згідно умов зазначених у договорі, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку зазначених у договорі. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі. В свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. Таким чином, у порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 17 квітня 2015 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Тячівського районного Закарпатської області від 24 грудня 2015 року з відповідача стягнуто заборгованість за даним договором. Разом із тим, винесене рішення судом про стягнення заборгованості із відповідача не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року відповідачем не виконано. Так, прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 99965,50 Євро. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні суду від 24 грудня 2015 року, тобто за період з 11 квітня 2006 року по 15 квітня 2015 року, то за період після подання позовної заяви від 17 квітня 2015 року, з 25 квітня 2015 року по 10 червня 2202 року, відповідач має заборгованість 3 % річних від простроченої суми - у розмірі 21378,92 Євро. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 21378.92 Євро, що за курсом 31.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 червня 2022 року складає 671084,30 гривень та судові витрати в розмірі 10066,26 гривень. Ухвалою Тячівського районного\~суду Закарпатської\~області від 19 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 22 листопада 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та в заяві зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за №МКТWGК00000026, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100000,00 Євро на термін до 09 квітня 2021 року включно, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором (а.с. 15-16). У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашав, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року, справа №307/1525/15-ц, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №МКТWGК00000026 від 11 квітня 2006 року 478566,53 Євро та 3654 грн. сплаченого судового збору. Із змісту заочного рішення слідує, що судом було встановлено, що у відповідача [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» виникла заборгованість за договором №МКТWGК00000026 від 11 квітня 2006 року, яка станом на 15 квітня 2015 року становила 478566,53 Євро. Вказане судове рішення набрало законної сили 16 травня 2016 року (а.с. 4). Згідно з\~наданим банком\~розрахунком,\~заборгованість [PERSON] ,\~станом на\~10\~червня 2022\~року,\~становить 1175388,27\~Євро,\~що складає\~еквівалент-\~36895437,80 грн.,\~з яких: 99965,50 Євро, що складає еквівалент 3137917,05грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту, 271023,10 Євро, що складає еквівалент 8507415,11 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 23840,00 Євро, що складає еквівалент 748337,60 грн заборгованість за простроченою комісією, 1553,53 Євро, що складає еквівалент 48765,31 грн. - погашено пені в тому числі списано (а.с.5-8). Позивачем до\~позовної заяви\~долучено розрахунок\~3%\~річних та\~згідно якого,\~ основна\~сума заборгованості\~за договором\~становить 99\~965,50\~Євро. Згідно розрахунку, період простроченого зобов`язання складає: з 25 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року сума заборгованості становить 2062,30 Євро; з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року сума заборгованості становить 2998,96 Євро; з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року сума заборгованості становить - 8996,89 Євро; з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року сума заборгованості становить- 2998,96 Євро; з 01 січня 2021 року по 10 червня 2022 року сума заборгованості становить- 4321,80 Євро, а всього - 21378,92 Євро ( а.с. 9). Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей\~12\~та\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт укладання між АТ КБ "ПриватБанк" \~та відповідачем [PERSON] кредитного договору, отримання коштів за даним договором та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття\~ПАТ КБ "ПриватБанк" права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків, що підтверджується рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області за № 307/1525/15-ц від 24 грудня 2015 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як вбачається з позовної заяви, по теперішній час, рішення суду від 24 грудня 2015 року не виконано, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Суд звертає увагу, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування 3 % річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та нараховуються незалежно від вини боржника й незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання в силу прямої дії ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання за період з 25 квітня 2015 року по 10 червня 2022 року у розмірі 21378,92 Євро визнає його арифметично вірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, положеннями ст. 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем, при зверненні до суду з позовом, судовий збір у розмірі 10 066,26 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved