Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

22 листопада 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Подружнє життя не склалося через постійні суперечки та конфлікти на побутовому рівні. В подальшому стало цілком очевидним, що розбіжності виникають не лише на побутовому грунті, а й стосовно загального сприйняття шлюбу, життєвих цілей кожного з подружжя, взаємовідносин чоловіка та жінки, поведінки в суспільстві, тощо. Протягом тривалого періоду часу ми з відповідачкою спільно не проживаємо, не спілкуємось та не бачимось. Добровільно у досудовому порядку розірвати шлюб остання не бажає. Більше того, станом на сьогодні, він проживає у Волинській області та має статус внутрішньо переміщеної особи. В таких умовах фактичне припинення шлюбу між ним та [PERSON] потребує правового регулювання у судовому порядку. Спір щодо місця проживання дитини, а також майновий спір між ним та відповідачкою у справі відсутній. Посилаючись на те, що збереження сім`ї та примирення між ними не можливе, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 310. В судове\~засідання позивач\~не з`явився,\~направив до\~суду заяву,\~в якій\~прохав справу\~розглядати за\~його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, вказав, що з заявою відповідачки категорично не погоджується, так як запровадження воєнного стану не може вважатись належною причиною зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу, чи не розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заявою від 05 грудня 2022 року, повідомляє суд, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні та просить відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану. Відзив на позовну заяву позивача до суду не направила. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 28 вересня 2013 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чугуїв, Харківської області та [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Чугуїв, Харківської області, зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 310 (а.с.4). Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 23 серпня 2022 року (а.с.9). Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть, крім того, позивач проживає у Волинській області та має статус внутрішньо переміщеної особи. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~Згідно п.10 роз`яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. \~Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

Outcome: approved