Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

14.11.2022 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21.10.2004 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2010 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина сторін проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо утримання сина між сторонами не досягнуто, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не приймає участі у вихованні, навчанні і розвитку сина. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інші особи на його утриманні не перебувають. Крім цього, відповідачу на праві власності належить транспортний засіб та дві земельні ділянки, одна з яких перебуває в оренді, що свідчить про отримання відповідачем додаткового доходу. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 17.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 14.12.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 14.12.2022 позивач [PERSON] не з`явилася, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 14.12.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2010 (а.с. 8). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 9). Дитина сторін проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 335 від 21.09.2022 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домовленості щодо утримання сина між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.12.2022 становить 2833 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що дитина сторін хронічних захворювань не має, однак періодично хворіє на гострі респіраторні захворювання та перебуває під спостереженням у КНП «Баворівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини». Указані обставини підтверджуються довідкою КНП «Баворівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» № 120 від 04.11.2022 (а.с. 12). Також суд встановив, що відповідач є власником транспортного засобу марки «Mazda» моделі «CX-7», 2007 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04.11.2022 (а.с. 13). Крім цього, [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами 6110100000:17:002:0867 та 6821880900:04:001:0483, що підтверджується інформаційними довідками «Опендатабот» № 5003512381581-10047150103 та № 5003512381581-10047150104 від 04.11.2022 (а.с. 14, 15). Більше того з інформаційної довідки «Опендатабот» № 5003512381581-10047150104 від 04.11.2022 (а.с. 15) також вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6821880900:04:001:0483 перебуває в оренді ТОВ «Енмелко Агро» згідно з договором оренди землі від 17.07.2017. Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 11,2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Такі обставини підтверджують наявність у відповідача додаткового доходу у виді орендної плати. При цьому відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив та бути присутнім у судовому засіданні і надавати пояснення, а також не надав заперечень щодо позовних вимог та докази на підтвердження цих заперечень. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача адвокат Світлик О.М. до виходу суду до нарадчої кімнати (оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, яке не передбачає проведення судових дебатів) зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved