Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.07.2021 року на вул.Каліновського в м.Маріуполі сталась ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21041 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п.п.2.3 «в», 2.9. «а», 12.1 ПДР України, чим вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124,130 КУпАП, що підтверджується постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.10.2021 року у справі №264/5348/21. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER] була застрахована згідно полісу №204465658 в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», якою за зверненням власника транспортного засобу ВАЗ 21041 д.н.з. [NUMBER] , на виконання умов полісу та на підставі акту технічного огляду від 29.07.2021 року, ремонтної калькуляції від 02.08.2021 року, було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 19541 грн. 75 коп. В зв`язку із цим у страховика виникло право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 02.01.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК, відповідно до якого, акту прийому-передачі документів №29-01 від 15.02.2022 року, п.130 Переліку переданих регресних вимог №01-22, до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] . Посилаючись на вказані обставин, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19541 грн. 75 коп. та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.08.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданому разом із позовом клопотанні представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за судовими викликами до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. За вказаних обставин, судом у відповідності до ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.07.2021 року на вул.Каліновського в м.Маріуполі сталась ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21041 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.10.2021 року у справі №264/5348/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 23.07.2021 року, внаслідок не дотримання вимог п.п.2.3 «в», 12.1 ПДР України, а також керування останнім в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України транспортним засобом на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність водія та власника транспортного засобу ВАЗ 211010 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно полісу №204465658 в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», якою за зверненням власника транспортного засобу ВАЗ 21041 д.н.з. [NUMBER] , на виконання умов полісу та на підставі акту технічного огляду від 29.07.2021 року, ремонтної калькуляції від 02.08.2021 року, платіжного доручення №7645 від 14.02.2022 року, було здійснено виплату страхового відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за виключенням встановленої франшизи, в сумі 19541 грн. 75 коп. 02.01.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК, відповідно до якого, акту прийому-передачі документів №29-01 від 15.02.2022 року, п.130 Переліку переданих регресних вимог №01-22, до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] . Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 2,5 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пп.«в» пп.38.1.1 ст.38 Закону України №1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини ДТП, якщо він, зокрема, вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що ДТП, яка мала місце 23.07.2021 року на вул.Каліновського в м.Маріуполі сталась з вини [PERSON] , який на момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, у відповідності до наведених вище положень законодавства у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 19541 грн. 75 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідач на користь позивача також слід стягнути понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого за подачу позову судового збору в сумі 2481 грн. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи та їх розмір. В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога, пов`язана із підготовкою позову до суду та його судовим розглядом надавалась позивачу адвокатом Терзі О.С., який діяв на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №11/2020 від 26.10.2020 року та виданого на його підставі ордеру. Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2022 року та детального опису робіт (наданих послуг), позивачу було надано послуги у вигляді підготовки та подання до суду позовної заяви, вартість яких визначена в сумі 5000 грн. Під час розгляду справи відповідач у відповідності до ч.6 ст.137 ЦПК України не довів факту неспівмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу. За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., всього, з урахуванням судового збору, стягнувши судові витрати в сумі 7481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved