Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-капітал»), третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 2325 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість у розмірі 16 494,30 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 9052633 від 14.10.2019, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Кредит-капітал». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.01.2020 по 01.12.2020. Сума заборгованості за Кредитним договором складає 15 564,30 грн., за вчинення виконавчого напису 930,00 грн. Позивач зазначив, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за № 2325 від 12 січня 2021 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича № 2325 від 12.01.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 494,30 грн.; стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на користь [PERSON] судові витрати, зокрема по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2021 було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.01.2022 було задоволено заяву про забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 64819642 від 12.03.2021 відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича № 2325 від 12.01.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 494,30 грн. 23.06.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було задоволено клопотання про витребування доказів, а саме: витребувано у приватного нотаріуса КМНО Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином засвідчену копію матеріалів вчинення виконавчого напису від 12.01.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 2325. В судове засідання 01.11.2022 позивач не з`явився, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача, третя особа в судове засідання 01.11.2022 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а третя особа - на подання пояснень по суті спору. Документи, що послугували підставою для вчинення вищезазначеного виконавчого напису суду не надані. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 14.10.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) був укладений кредитний договір № 9052633, згідно п. 1.1. якого визначено, що Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно п.1.2. Договору, сума кредиту становить 5 800,00 грн у валюті: Українські гривні. Відповідно до п.1.3. Договору кредит надається строком на 19 днів з 14.10.2019. 12.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 2325 про стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором № 9052633 від 14.10.2019, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 45-МЛ від 17.01.2020 є ТОВ «ФК «Кредит-капітал». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.01.2020 по 01.12.2020. Сума заборгованості за Кредитним договором складає 15 564,30 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 800,00 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 2 900,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 377,10 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 03.11.2019 до 17.01.2020) становить 487,20 грн., за вчинення виконавчого напису 930,00 грн. 12 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським Олександром Анатолійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64819642 про стягнення з позивача грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі вищезазначеного виконавчого напису. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» судам роз`яснено, що при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 26.11.2014 постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 до Переліку були внесені відповідні зміни. Так, вищезазначеною постановою Кабміну № 662 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п. 2 наступного змісту: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України від 21.03.2017, № 23, стор. 156, від 24.11.2017, № 92, стор. 272. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Згідно листа заступника Міністра з питань державної реєстрації «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 за № 5235/19.5.6/32-20, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав необхідні первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та/або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача зазначений у виконавчому написі є безспірним. Крім того, відсутні документи, які дозволяють перевірити яким чином нараховувалась заборгованість за відсотками, пенею та іншими штрафними санкціями. Також, в виконавчому написі зазначено, що правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги № 45-МЛ від 17.01.2020, проте матеріали справи не містять копії такого договору, тим самим не надаючи можливості суду встановити чи таке правонаступництво між юридичними особами відбулось. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2325 від 12 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання позову у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., в загальному 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», визначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Як вбачається із матеріалів справи, між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та позивачем (в якості Клієнта) був укладений договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.11.2021. Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору, предметом даного договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту за рішенням суду визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Згідно п.2 додатку № 1 до договору за надання професійної (правничої) допомоги, передбаченої в п.п.1.1. Договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 5 000 грн. Відповідно до меморіального ордеру № @2PL673954 від 06.12.2021 [PERSON] оплатив послуги адвоката у розмірі 5 000,00 грн. Також, між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] було підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 24 грудня 2021 року, де зазначено детальний опис наданих послуг. При цьому суд вважає, що розмір понесених позивачем судових витрат є адекватним та співмірним обсягу наданої правничої допомоги, складністю справи та часом, витраченим адвокатом для надання вищевказаних послуг. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. ст. 34, 87, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 ,

Outcome: approved