Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький», звернулося до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] заборгованість за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території в розмірі 15 879,79 гривень, збитки від інфляції в розмірі 1 534,67 грн, 3 % річних в розмірі 536,67 грн, а також відшкодувати за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2 600,00 грн, та гонорар у сумі 1 795,11 гривень, посилаючись на наступні підстави, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено Об`єднання багатоквартирного будинку «Стародарницький», дата державної реєстрації 17 грудня 2015 року. Функції управління та обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ОСББ «Стародарницький» розпочало з 31 жовтня 2016 року. Рішенням загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 31 жовтня 2016 року затверджено делегування повноваження голови правління право укладати договори на тепло-, водо-, електропостачання на суму понад 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок без ПДВ. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 25 листопада 2018 року прийнято рішення та затверджено кошторис та суму внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 9,7 грн. з 1м2 належної власнику площі квартири (приміщення). Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 25 листопада 2019 року прийнято рішення та затверджено кошторис ОСББ на 2020 рік та суми внеску 10,01 грн. з 1 м2, належної власнику площі на управління багатоквартирним будинків. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 06 листопада 2020 року прийнято рішення та затверджено кошторис ОСББ на 2021 рік та суми внеску 11,36 грн. з 1 м2, належної власнику площі на управління багатоквартирним будинків. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 10 липня 2021 року прийнято рішення та затверджено внесок по прибудинковій території, її користування автотранспортом співвласників, сторонніх осіб, огорожу та інші організаційні питання, затвердження відповідних платежів та внесків та затверджено формулу нарахування за водопостачання для квартир та приміщень, що не встановили індивідуальні вузли обліку водопостачання. У зв`язку з реєстрацією 27 червня 2019 року частини на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] , особовий рахунок було розподіллено пропорційно частці кожного із співвласників. Однак, у зв`язку із порушенням виконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по оплаті за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території перед об`єднанням за період з червня 2019 року по грудень 2021 року у розмірі 15 879,79 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних. 20 червня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 16 серпня 2022 року представник відповідача - адвокат Шумило Наталія Миколаївна подала до суду відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмета позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 03 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя , визнано за [PERSON] право власності на частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., залишити у власності [PERSON] частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. Починаючи з листопада 2020 року, відповідач всіляко намагалася в усному порядку домовитися з [PERSON] щодо вселення в спірну квартиру, однак третя особа ігнорував звернення відповідача. 09 травня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні належною їй частиною квартири [ADDRESS] . Вселено [PERSON] у належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Оскільки відповідач будучи співвласником квартири не мала та не має змоги проживати в квартирі та користуватися нею. 08 жовтня 2021 року відповідач звернулася з заявою щодо розподілу особового рахунку до Об`єднання співвласниками багатоквартирного будинку «Стародарницький» та отримала відповідь, відповідно до якої розподіл особового рахунку виконано з дати реєстрації квартири №284 , та згідно рішень загальних зборів нараховані усі належні до сплати внески. В усному порядку позивача було повідомлено, що заборгованості по квартирі не має. Тому відповідач вважає, що відсутні підстави пред`явлення вимог щодо заборгованості за комунальні послуги до [PERSON] , оскільки обов`язок по сплаті за комунальні послуги виконанні в повному обсязі іншим співвласником квартири, яким є третя особа. 06 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача Об`єднання співвласниками багатоквартирного будинку «Стародарницький» - Логвин Артем Володимирович, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Шумило Наталія Миколаївнав судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справ у її відсутність, та просила при винесенні рішення по справі врахувати позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом подати письмові пояснення щодо спору або відзиву щодо предмета спору, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову не скористався. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. 03 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Визнано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., залишено у власності [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. 23 травня 2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року залишити без змін. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державний реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 27 червня 2019 державним реєстратором - Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Крижевським Віталієм Вадимовичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №47624947 та проведено державну реєстрацію на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (розмір частки: ). Вказана реєстрація права власності була проведена на підставі: рішення суду, серії та номер: 755/5432/18, виданого 03 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва. Відповідно положень ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю. Нормою ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників серед іншого відноситься: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Згідно ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. За нормою ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно положень ст. ст. 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 17 грудня 2015 року проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький». Відповідно до протоколу загальних зборів № 4-3, від 31 жовтня 2016 року, функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ОСББ «Стародарницький» розпочало з 31 жовтня 2016 року. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами ОСББ «Стародарницький» (протокол №7 від 20 січня 2018 року). Згідно Статуту ОСББ «Стародарницький» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: [ADDRESS] . Згідно пункту 2.1. Статуту ОСББ «Стародарницький», метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна Об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом та правочинами, що укладені Об`єднанням. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Пунктом 2.2. Статуту визначено, що завданням Об`єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень та квартир будинку на володіння, користування та розпорядження спільним майном; сприяння співвласникам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання власниками приміщень та квартир будинку своїх зобов`язань та обов`язків, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Рішенням загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 31 жовтня 2016 року затверджено делегування повноваження голови правління право укладати договори на тепло-, водо-, електропостачання на суму понад 1 000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок без ПДВ. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 25 листопада 2018 року прийнято рішення та затверджено кошторис та суму внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 9,7 грн. з 1м2 належної власнику площі квартири (приміщення). Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 25 листопада 2019 року прийнято рішення та затверджено кошторис ОСББ на 2020 рік та суми внеску 10,01 грн. з 1 м2, належної власнику площі на управління багатоквартирним будинків. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 06 листопада 2020 року прийнято рішення та затверджено кошторис ОСББ на 2021 рік та суми внеску 11,36 грн. з 1 м2, належної власнику площі на управління багатоквартирним будинків. Протоколом загальних зборів ОСББ «Стародарницький» від 10 липня 2021 року прийнято рішення та затверджено внесок на встановлення огорожі прибудинкової території у розмірі 30 гривень з 1 квадратного метру одноразово (тобто, одна квитанція на сплату). В незалежності від наявності чи відсутності у власності автомобілю у такого співвласника. Термін сплати внеску - до 01 жовтня 2021 року у разі затвердження позитивного рішення. Після накопичення 50% суми закупити необхідні матеріали. Після накопичення 80% суми розпочати встановлення шлагбаумів та огорожі. Після накопичення 100% суми завершити необхідні роботи. Додатково за кошти ремонтного (резервного) фонду виконати роботи з відновлення розмітки, її зміну за потреби, організацію руху (розмітка, знаки). Затвердити внесок за користування прибудинковою територією у власник потребах (паркування авто) - 100 грн./місяць, за 1 автомобіль належній власнику (орендарю) При заборгованості по таким внескам видаляти номер з бази номерів. Сплата здійснюється авансовим способом. Першим (та, можливо, другий) місяць після закриття тестових для визначення кількості автомобілів належних мешканцям будинку. Для інших користувачів (сторонніх осіб) на вїзді на прибудинкову територію повісити великий плакат з посвідкою з попередженням про платне користування прибудинковою територією та посилання на публічний договір оферти. Встановити стійку паркування з пристроями фіксування дати та часу заїзду, оплати при вїзді. Орієнтовна ціна користування прибудинковою територією для сторонніх автомобілів 50 грн. за 1 годину. Або 1000 гривень за 1 календарний місяць у вигляді договору. Дозволити правлінню коригувати ціну рішенням (протоколом) правління в залежності від ринкових умов. Затверджено форму тарифу для квартир та приміщень, що не встановили індивідуальні вузли обліку холодної води лічильників) (м3/м2)= (Vзаг.буд.ліч. - ? Vкв.- ? Vнеж.прим.-? Vтех.потреб)/ (?Sприм.без ліч. - ?Sкв. Без ліч.) Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. За змістом ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Представник відповідача - адвокат Шумило Наталія Миколаївна у відзиві на позовну заяву, посилався, на наступне, щовідповідач [PERSON] після реєстрація права власності на частину квартири [ADDRESS] , за собою, яка була проведена 27 червня 2019 року, на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року, та по сьогоднішній день не має змоги вселитися у спірну квартиру та користуватися нею. Відповідачем було подано заяву до ОСББ «Стародарницький» про розподіл особового рахунку між співвласниками квартири, та 09 листопада 2021 року отримала відповідь на звернення, де останній повідомим, що проведено розподіл особового рахунку з дати реєстрації частини квартири за відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Не проживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року в справі № 757/29813/17-ц. Право власності на частини квартири [ADDRESS] зареєстрована за відповідачем [PERSON] 27 червня 2019 року, тому з моменту реєстрації на відповідача покладається тягар на утримання майна та здійснювати сплату всіх установлених законом, статутом та рішеннями правління платежів, зборів і внесків, штрафів та пені, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів, відповідності до ст. 322 Цивільного кодексу України, Статуту Об`єднання співвласниками багатоквартирного будинку «Стародарницький» Також представник відповідача - адвокат Шумило Наталія Миколаївна у відзиві на позов зазначає, дослівно: «…Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що питання оплати комунальних послуг в квартирі, яка є спільною частковою власністю відповідача та третьої особи до розподілу особових рахунків між ними є взаємовідносини між відповідачем і третьою особою, як співвласників квартири, та не впливає на права та обов`язки позивача, який отримав плату за комунальні послуги загалом по квартирі в повному обсязі. Позивач, який отримав 100% оплати за надані комунальні послуги від одного із співвласників особового рахунку в квартирі та виникнення заборгованості по сплаті за комунальні послуги у конкретного власника особового рахунку, позивач має право у встановленого порядку звертатися про стягнення такої заборгованості саме з цього співвласника квартири. Як стверджується письмовими доказами по справі, після розподілу особового рахунку в квартирі між відповідачем та третьою особою, відповідач не має заборгованості по сплаті за комунальні послуги перед позивачем…» В свою чергу представником відповідача - адвокатом Шумило Наталією Миколаївною, на підтвердження оплати та/або відсутності заборгованості за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території, до відзиву не долучено документального підтвердження здійснення платежу по внескам (квитанції, платіжне доручення, тощо) та/або довідки про відсутність заборгованість від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» Згідно розрахунку заборгованості які надано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» у відповідача [PERSON] за період 27 червня 2019 року (з моменту реєстрації частини квартири) по 31 грудня 2021 року, наявна заборгованість за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території, що в загальному розмірі становить 15 879,79 гривень.(а.с.5) Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, які пред`явлені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за період з 27 червня 2019 року по 31 грудня 2022 рік, за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території в загальному розмірі 15 879,79 гривень, підлягають задоволення, оскільки ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем, в свою чергу відповідачем [PERSON] та/або представником відповідача - адвокатом Шумило Наталією Миколаївною не долучено до відзиву на позов докази на спростування заявлених вимог та належного виконання зобов`язання по сплаті по внескам. Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 27 червня 2019 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості 31 грудня 2021 року на суму боргу за надані послуги, є помилковим та порушує норми матеріального права. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення розміру 3% річних та інфляційна складова підлягає зміні шляхом перерахування розмірів цих сум з виключенням з періоду обрахунку періоду з 12 березня 2020 по 31 грудня 2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявну заборгованість у відповідача, позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування сум передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, тому суд присуджує стягнути з [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 663,13 гривень та 3 % річних 243,26 гривень, за період з 27 червня 2019 року по 12 березня 2020 року. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 20 грудня 2021 року між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СТАРОДАРНИЦЬКИЙ» та Адвокатським бюро Калашнюк і Партнери, що є платником єдиного податку третьої групи, в особі адвоката Калашнюка С.А., укладено Договір про надання правової допомоги № 83, відповідно до умов якого, договором регулюються правовідносини щодо надання виконавцем правової допомоги, а саме: ознайомлення із статутними документами ОСББ, ознайомлення з рішеннями загальних зборів, проведення розрахунку заборгованості та підготовка позовної заяви з додатками та документів для звернення до суду в порядку позовного провадження за період боргу: з щодо боржника [PERSON] , співвласника (1/2 частини) квартири [ADDRESS] , та подати до суду позовної заяви не пізніше 28 лютого 2022 року, через засоби поштового зв`язку або безпосередньо через канцелярію Дніпровського районного суду міста Києва або через електронний суд, орієнтовний обсяг витраченого часу - 4 години. Відповідно до п. 5 Договору про надання правової допомоги № 83, за надання послуг згідно п. 2.1. Договору замовник сплачується виконавцеві винагороду у розмірі 2 600,00 гривень 00 копійок за п`ять години часу витраченого на збір доказів, підготовки матеріалів, для звернення до суду та підготовку позовної заяви в подачу її до суду, з розрахунку одна година - 650 гривень (без ПДВ). При цьому, питання оплати судового збору та інші судових витрат пов`язаних із сплатою обов`язкових зборів, внесків та платежів покладається на замовниками. Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 600,00 грн, що підтверджено Договором про надання правової допомоги № 83 від 20 грудня 2021 року, рахунком-фактурою № РФ-000149 від 20 грудня 2021 року, платіжне доручення № 424 від 30 грудня 2021 року, Актом наданих послуг № 149 від 22 лютого 2022 року. Враховуючи те, що позивачем сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмір 2 600,00 грн. відповідно до копій Платіжного доручення № 424 від 30 грудня 2021 року, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача. Щодо включення до витрат на правову допомогу гонорар успіху в розмірі 1 795,11 гривень, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5.2. Договору про надання правової допомоги № 114, гонорар успіху - додаткова винагорода - форма винагороди адвоката за позитивне вирішення справи та досягнення мети, визначеної довірителем. Сторони за взаємною згодою вирішили встановити гонорар успіху адвоката за позитивне вирішення даної справи згідно договору в розмірі 10% від суми задоволених Дніпровським районним судом міста Києва позовних вимог. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок відповідача, враховуючи, що їх фактично понесено, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про включення до суми відшкодування витрат за професійну правничу допомогу гонорару успіху в розмірі 1 795,11 гривень, задоволенню не підлягає, оскільки вказані зобов`язання виникли лише між адвокатом і клієнтом, а тому не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними та оцінюючи їх необхідність. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення заборгованості за внески на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання та внеску на встановлення огорожі прибудинкової території, є обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» заборгованість за період з 27 червня 2019 року по 31 грудня 2021 рік по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, внескам на купівлю та встановлення обліку холодного водопостачання, внесків на встановлення огорожі прибудинкової території в розмірі 15 879,79 гривень, та інфляційні втрати в розмірі 663,13 гривень, 3 % річних 243,26 гривень, за період з 27 червня 2019 року по 12 березня 2020 року В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 481 гривень 00 копійок, який сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: partial