Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 26.05.1999 року та свідоцтва про право на спадшину за заповітом від 21.09.2021 на квартиру [ADDRESS] . Представник заявника [PERSON] - адвокат Олійник Л.М просить розглянути справу без її участі, заву підтримує просить задовольнити, про що надала письмову заяву. Представник заінтересованої особи Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так,відповідно до п.6 ч.1 ст. ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 1999 року, виданого Комсомольською міською радою народних депутатів, квартира [ADDRESS] плавні належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . 21 вересня 2021 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Варивода В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітам на ім.» я [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS] плавні, після померлого [INFO] [PERSON] У свідоцтві про право власності на житло від 26 травня 1999 року допущено помилку, а саме у написанні прізвища заявника, зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2019 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, де прізвище зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленихст. 81 ЦПК України, відповідно дост. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, родинними стосунками зі співвласником. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved