Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: Позивач Кам`янська міська рада звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Товарна біржа «Дніпродзержинська», приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович, ОКП ДОР «Дніпродзержинське БТІ» «Про витребування майна з незаконного володіння». У своєму позові позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 04.06.2021р., просить суд: -визнати недійсними та застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення №2) від 11.11.2002 року №28/022, а саме: нежитлова будівля (приміщення №2), загальною площею 158,9 кв.м., яке складається з 2-1 вбиральня, площею 5,7 кв.м.; 2-2 роздягальня, площею 6,0 кв.м.; 2-3 склад площею 48,2 кв.м.; 2-4 склад площею 49,4 кв.м.; 2-5 кабінет площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Дніпродзержинська», що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.12.2015 року (номер запису про право власності - 12871517, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 824741712104) з одночасним припиненням речового права за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). -визнати недійсними та застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення №2) від 15.01.2016 року, а саме: нежитлова будівля (приміщення №2), загальною площею 158,9 кв.м., яке складається з 2-1 вбиральня, площею 5,7 кв.м.; 2-2 роздягальня, площею 6,0 кв.м.; 2-3 склад площею 48,2 кв.м.; 2-4 склад площею 49,4 кв.м.; 2-5 кабінет площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. (зареєстрований в реєстрі за №24), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер запису в реєстрі про право власності 12970991, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824741712104) з одночасним припиненням речового права за [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ). -витребувати з незаконного володіння [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] нежитлову будівлю (приміщення № 2), загальною площею 158,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] на користь Кам`янської міської ради. В обґрунтування позову позивач зазначає наступне: Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.09.2019 року Кам`янська міська рада дізналась про незаконне відчуження майна, яке належить територіальній громаді м.Дніпродзержинську на праві комунальній власності, що виходить із наступного: 18 вересня 2019 року фахівцями відділу земельних відносин та самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради було проведено обстеження стану та дотримання умов використання земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . У результаті обстеження встановлено: «У результаті обстеження встановлено: рішенням міської ради від 31.08.2011 №175-11/VІ ТОВ «Автоман» надано в користування земельну ділянку площею 0,0092 га (частка у спільному землекористуванні 10,49%, площа земельної ділянки у спільному землекористуванні 0,0877 га) за адресою: [ADDRESS] , для розміщення нежитлових приміщень та укладено договір оренди земельної ділянки від 26.01.2012 №12093 строком до 31.08.2021. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за зазначеною адресою. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] на 3/50 частини (підстава: договір купівлі-продажу реєстр №5032, виданий 22.12.2000 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О.); [PERSON] на 11/50 частин (підстава: рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2007); територіальною громадою м. Дніпродзержинська на 36/50 частин (підстава: свідоцтво про право власності видане 14.03.2000 фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська). 3/50 частинам нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , виділеним у власність [PERSON] надано адресу: [ADDRESS] . Рішенням міської ради від 31.10.2014 №1122-56/VI [PERSON] надано в користування земельну ділянку (кадастровий номер 1210400000:02:006:0521) площею 0,0320 га за адресою: [ADDRESS] , та укладено договір оренди земельної ділянки від 05.01.2015 №13009 строком до 31.10.2024 (державна реєстрація від 22.01.2015 №8530173). 11/50 частинам нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ) надано адресу: [ADDRESS] . Право власності на об`єкт нерухомого майна офіс за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] перейшло до [PERSON] . Рішенням міської ради від 28.11.2008 №527-29/V [PERSON] надано в користування земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] : -площею 0,1074 га для розміщення офісу (під проходами, проїздами та площадками) та укладено договір оренди земельної ділянки від 23.07.2009 №10770 строком до 28.11.2018 (державна реєстрація від 17.12.2009 №040910600610). -площею 0,0186 га (частка у спільному землекористуванні 21,24%, земельна ділянка у спільному користуванні площею 0,0877 га) для розміщення офісу та укладено договір оренди земельної ділянки від 23.07.2009 №10771 строком до 28.11.2018 (державна реєстрація від 17.12.2009 №040910600609). Рішенням міської ради від 23.02.2018 №982-22/VIІ [PERSON] припинено право користування земельними ділянками площею 0,1074 га та 0,0186 га за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з порушеннями, виявленими постійною комісією. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] належить право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю (приміщення №2) за адресою: [ADDRESS] (підстава: договір купівлі-продажу № 24, виданий 15.01.2016 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В.) Фактично, на момент візуального обстеження, на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0877 га за адресою: [ADDRESS] , розміщено двоповерхову капітальну будівлю, частина першого поверху якої використовується [PERSON] для здійснення комерційної діяльності, другий поверх та частина першого поверху перебуває у власності територіальної громади м.Кам`янське. Крім того, [PERSON] використовується земельна ділянка, прилегла до будівлі за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0915 га для розміщення вітрини магазину садового приладдя. Документи на землекористування не оформлено, що є порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України. Рішення міської ради про надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,0915 га за адресою: [ADDRESS] , в користування не приймалось. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», дана земельна ділянка зайнята самовільно.» Також, з відповідної інформації стало відомо про незаконне заволодіння комунальною власністю, а саме нерухомим майном нежитловою будівлею (приміщення №2). 15.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,9 кв.м. (Предмет договору складається з: А-2 нежитлової будівлі) Договір було посвідчено приватним нотаріусом Красношлик В.В., Кам`янського міського нотаріального округу. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності: 12970991, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824741712104. Таким чином відповідач [PERSON] нібито став власником об`єкту нерухомого майна нежитловї будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 158,9 кв.м. В свою чергу, відповідач - [PERSON] , став власником об`єкта нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська» придбавши вищезазначену нежитлову будівлю у [PERSON] . Як свідчить реєстраційний напис на зворотньому боці копії вищезазначеного договору, він був зареєстрований в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 8, що підтверджується відповідним штампом на цьому договорі. Договір купівлі-продажу був укладений у простій письмовій формі, не був нотаріально посвідчений. Згідно п. 2 договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська» - відповідач [PERSON] , в свою чергу, став власником цього об`єкта нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності від 17.07.1998 року та зареєстровано в БТІ м. Дніпродзержинськ в реєстровій книзі № 1 за реєстром № 8. При цьому не було зазначено ким видано це свідоцтво та не було зазначено дату державної реєстрації права власності. Але, всі зазначені вище правочини щодо відчуження нерухомого майна є незаконними, оскільки майно належить територіальній громаді міста Дніпродзержинська на праві комунальній власності, виходячи з наступного: На підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 09.03.2000р. № 68, видано свідоцтво на право власності від 14.03.2000р. на нежитлові будівлі в цілому, які розташовані в [ADDRESS] , власником нежитлових будівель на праві комунальній власності з 14.03.2000р. є територіальна громада м.Дніпродзержинська. Право комунальної власності, в цілому складається з: 2 (двох) будинків - будівля майстерні, будівля школи. (А-2 автошкола цегла, загальною площею 1\~596,9м2, Г-1- майстерні шлакоблок, загальною площею 143,5 м2, 1-4 огорожі, І-тротуар, загальна площа 1740,4м2.) В свою чергу, договором про поділ майна від 08.06.2006р. було зроблено поділ об`єкту нерухомого майна, за адресою по [ADDRESS] , який є спільною частковою власністю між Територіальною громадою міста Дніпродзержинська 47/50 частини на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення 14.03.2000р. за № 68 та зареєстровано в Дніпродзержинському БТІ за № 455, кн. № 7 та [PERSON] 3/50 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Н.О 22.12.2000р. на р. № 5032. Відповідно договору поділу майна від 08.06.2006р. виділили у власність Територіальній громаді міста Дніпродзержинська в цілому, як самостійний об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля» - автошкола А-2; 1-4 огорожі; частину тротуару загальною площею 1599,4м2, що знаходиться в [ADDRESS] . (47/50 частини об`єкту із 50/50 загальної частини). У 2007 році 11/50 частини було передано на підставі рішенні суду [PERSON] . Тобто, власником об`єкту нерухомого майна на сьогодні з часткою власності 36/50 є Територіальна громада міста Дніпродзержинську. Також, 28.11.2019 року з ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» отримана відповідь, з якої вбачається, що за адресою [ADDRESS] станом на дату останньої реєстрації 07.04.2000р., право власності зареєстровано за територіальною громадою міста Дніпродзержинска на підставі свідоцтва про право власності 14.03.2000р.виданого Фондом комунальної власності 36/50 часті будівлі. Отже, позивач вважає, що відповідачем [PERSON] неправомірно набуто право власності на нежитлову будівлю; [PERSON] не мав права її відчужувати, оскільки не був власником майна, а тому теперішній власник нерухомого майна набув право власності на нього без достатньої правової підстави, а тому такий договір повинен бути визнаний недійсним зі скасуванням державної реєстрації права власності на нього. Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року № 28/022, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська», між відповідачами у п. 9 йде посилання на ст. 227 Цивільного кодексу України. Але, станом на 2002 рік, діяв лише Цивільний кодекс УРСР, а Цивільний кодекс України було прийнято лише в 2003 році, який набув чинності - 1 січня 2004 року, тому ніяким чином складаючи у письмовій формі біржовий договір відповідачі не мали можливості керуватись не існуючим цивільним законодавством України, що також доводить про суперечливість укладання такого біржового договору у той час, який зазначений в самому договорі. Цивільний кодекс УРСР (діючий станом на 2002 рік час укладення біржової угоди) було визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна виданий Товарною біржею «Дніпродзержинська» не був нотаріально посвідчений. Договори купівлі-продажу щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна повинні бути оформлені в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач є власником оспорюваного нерухомого майна, на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 09.03.2000р. № 68, відповідно до якого було видано свідоцтво на право власності від 14.03.2000р. на нежитлові будівлі в цілому, які розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до Інформації Департамента комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янське міської ради, який є правонаступником органів місцевого самоврядування Кам`янської (Дніпродзержинської) міської ради, до повноважень яких відносилось здійснення оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтв про право власності, а саме: Фонду комунального майна (рішення Дніпродзержинської ради народних депутатів від 25.03.1992р. № 196), представництва Фонду державного майна України в місті Дніпродзержинську (рішення Дніпродзержинської ради народних депутатів від 08.02.1995 № 30-2/ХХІІ), фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська (рішення Дніпродзержинської ради народних депутатів від 20.03.1998р. № 102-13/ХХІІ), управління комунальної власності міста Дніпродзержинська (рішення Дніпродзержинскої міської ради від 13.10.2006р. № 63-04/V), фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська (рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.04.2008р. № 371-21/V), свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] (нежитлова будівля) не оформлювалось та не видавалось, що підтверджується довідкою від 12.06.2018р. вих. № 04-01/1640. Також, Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради було зроблено запит до КП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо проведення реєстраційних дій стосовно об`єкту нерухомого майнанежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (нежитлова будівля), на підставі свідоцтва про право власності від 17.07.1998 року та зареєстрованого в БТІ м.Дніпродзержинська реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 8. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» у відповіді від 28.11.2019р. вих. № 1908 повідомило, що згідно даних інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] станом на дату останньої реєстрації 07.04.2000р., право власності зареєстровано за Територіальною громадою м.Дніпродзержинська на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2000р., виданого Фондом комунальної власності 36/50 частини будівлі. Решта частин будівлі виведена в окремі адреси, відомості перевірено на паперових носіях. Таким чином, позивач зазначає, що свідоцтво про право власності на вищезазначений об`єкт, взагалі має сумнівне існування або видано не уповноваженим на це органом, що є порушенням чинного законодавства та призвело до ряду неправомірних дій з боку відповідачів в частині відчуження нерухомого майна, яке їм не належить та не спричинило виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомості. Отже, порушення відповідачами прав та інтересів позивача полягає у протиправному захопленню нерухомого майна, яке перебувало у комунальній власності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав суду відзив, заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] не погоджується з доводами позовної заяви. 15.01.2016р. між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 158,9 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . На момент укладення спірного договору купівлі-продажу продавець [PERSON] був законним власником майна. Право власності підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого право власності на вказану нежитлову будівлю було зареєстровано за [PERSON] .. Інформація щодо права власності Кам`янської міської ради на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у вказаному реєстрі відсутня. Крім того, Кам`янською міською радою порушено строк позовної давності для подання позову. Строк позовної давності для звернення Кам`янської міської ради до суду з даним позовом сплинув 28.12.2018р.. Представник відповідача зазначає, що можливі порушення або недбалість, допущені публічними органами та посадовими особами по всьому ланцюгу правочинів щодо спірного майна, на яких законодавством покладався обов`язок щодо перевірки правильності та законності документів щодо приміщення 2 в будинку [ADDRESS] , не може бути підставою для задоволення цього позову та витребування у [PERSON] , як добросовісного набувача, спірного нерухомого майна. А також, задоволення віндикаційного позову порушить принцип правової визначеності. Відповідач [PERSON] надав суду пояснення, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що Кам`янською міською радою порушено строк позовної давності. Строк позовної давності для звернення Кам`янської міської ради до суду з даним позовом сплинув 29.12.2018 року. Задоволення віндикаційного позову порушить принцип правової визначеності. Крім того, у разі задоволення віндикаційного позову судом буде порушено принцип «належне урядування». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, заяві про зміну предмету позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення, в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: біржа «Дніпродзержинська» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Віктор Вікторович в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОКП ДОР «Дніпродзержинське БТІ» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. ІІ. Процесуальні дії по справі. 11 грудня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 12 березня 2020 року ухвалою суду у задоволенні заяви Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову відмовлено. 21 травня 2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. 01 липня 2021 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 07\~грудня 2022\~року ухвалою\~суду заяву\~представника відповідача [PERSON] І.В.Переверзев про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. В матеріалах справи міститься акт обстеження та дотримання умов використання земельної ділянки від 18.09.2019, виданий Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено, що фактично, на момент візуального обстеження, на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0877 га за адресою: [ADDRESS] , розміщено двоповерхову капітальну будівлю, частина першого поверху якої використовується [PERSON] для здійснення комерційної діяльності, другий поверх та частина першого поверху перебуває у власності територіальної громади м.Кам`янське. Крім того, [PERSON] використовується земельна ділянка, прилегла до будівлі за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0915 га для розміщення вітрини магазину садового приладдя. Документи на землекористування не оформлено, що є порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України. Рішення міської ради про надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,0915 га за адресою: [ADDRESS] , в користування не приймалось. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використання та охороною земель», дана земельна ділянка зайнята самовільно (а.с.11-13). Згідно договору купівлі-продажу від 11 листопада 2002 року вбачається, що [PERSON] (продавець), з одного боку, та [PERSON] (покупець), з другого боку уклали цей договір, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив нежитлову будівлю (приміщення №2), яке складається з: 2-1 вбиральня, площею 5,7 кв.м., 2-2 роздягальня, площею 6,0 кв.м., 2-3 склад площею 48,2 кв.м., 2-4 склад площею 49,4 кв.м., 2-5 кабінет, площею 49,6 кв.м., всього площею 158,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даного договору об`єкт нерухомого майна належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності від 19.07.1998 р. та зареєстровано в БТІ м.Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 1 за реєстровим №8. Цей договір зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинськ» і не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с.14). Згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення №2) від 15 січня 2016 року вбачається, що з одного боку, [PERSON] (продавець), та з другого боку [PERSON] (покупець) уклали цей договір, відповідно до якого продавець передає нежитлову будівлю (приміщення №2), що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS] , покупцю, а покупець приймає та сплачує певну грошову суму за вищевказану нежитлову будівлю. Цей договір посвідчено Красношликом В.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу (а.с.15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2019 вбачається, що власником нежитлової будівлі (приміщення №2), об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 158,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] станом на 28.12.2015 року був [PERSON] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, виданий 11.11.2002 року Товарною біржою «Дніпродзержинська». Власником нежитлової будівлі (приміщення №2), об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 158,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] станом на 15.01.2016 року є [PERSON] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, виданий 15.01.2016 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В.. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на об`єкт\~нерухомого майна\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~було зареєстровано\~за [PERSON] \~на 3/50\~частини (підстава:\~договір купівлі-продажу\~реєстр №5032,\~виданий 22.12.2000\~приватним нотаріусом\~Дніпродзержинського міського\~нотаріального округу\~Огнєвою Н.О.);\~ [PERSON] на\~11/50\~частин (підстава:\~рішення Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська від\~15.11.2007);\~територіальною громадою\~м.\~Дніпродзержинська на\~36/50\~частин;\~територіальною громадою\~м.Дніпродзержинська\~на 47/50\~частин (підстава:\~свідоцтво про\~право власності\~видане 14.03.2000\~фондом комунальної\~власності м.\~Дніпродзержинська)\~(а.с.16-20). В матеріалах справи міститься рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 09.03.2000 №68. Відповідно до якого прийнято рішення оформити право власності на об`єкти нерухомого майна (за адресою [ADDRESS] ) (а.с.21). Відповідно до договору про поділ майна від 08.06.2006р. було зроблено поділ об`єкту нерухомого майна, за адресою по [ADDRESS] , який є спільною частковою власністю між Територіальною громадою міста Дніпродзержинська 47/50 частини на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення 14.03.2000р. за № 68 та зареєстровано в Дніпродзержинському БТІ за № 455, кн.. № 7 та [PERSON] 3/50 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Н.О. 22.12.2000р. на р. № 5032. Відповідно договору поділу майна від 08.06.2006р. виділили у власність Територіальній громаді міста Дніпродзержинська в цілому, як самостійний об`єкт нерухомого майна «нежитлова будівля» - автошкола А-2; 1- 4 огорожі; частину тротуару загальною площею 1599,4м2., що знаходиться в [ADDRESS] . Цей договір посвідчений нотаріусом Дніпродзержиснького міського нотаріального округу Огнєвою Н.О.(а.с.22). В матеріалах справи міститься свідоцтво про право власності від 14.03.2000р., на нежитлові будівлі, відповідно до якого Фонд комунальної власності м.Дніпродзержинська посвідчив, що об`єкт в цілому, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить територіальній громаді м.Дніпродзержинська на праві комунальної власності. В цілому складається з: 2 (двох) будинків. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 09.03.200 року №68. Згідно реєстраційного напису на правовстановлювальному документі зазначена в цьому документі нежитлова будівля в цілому зареєстрована Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності за територіальною громадою м.Дніпродзержинську; записаний у реєстрову книгу №7 за реєстровим №455 (а.с.23). Згідно листа ОКП «Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2019р. вбачається, що згідно даних інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] станом на дату останньої реєстрації 07.04.2000 року, право власності зареєстровано за Територіальною громадою м.Дніпродзержинська на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2000 року, виданого Фондом комунальної власності 36/50 частин будівлі. Решта частин будівлі виділено в окремі адреси (а.с.24). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 21 травня 2021 року приватний нотаріус Красношлик В.В. направив до суду матеріали нотаріальної справи щодо укладення 15 січня 2019 року договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення №2) по [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] . В матеріалах нотаріальної справи міститься договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення №2) від 15.01.2016 року; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.01.2016 року; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.01.2016 року; договір купівлі-продажу від 11.11.2002 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав ті їх обтяжень від 31.12.2015 року; звіт про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна; заява [PERSON] від 15.01.2016 року про те, що він купив нежитлову будівлю, що знаходиться по [ADDRESS] поза шлюбом, за свої власні кошти; заява [PERSON] на згоду купівлі нежитлової будівлі від 15.01.2016 року; заява [PERSON] від 15.01.2016 року про те, що ніхто не брав участі в утриманні нежитлової будівлі, а також про те, що будь-які самовільні перепланування та реконструкції відсутні; копія паспорта та РНОКПП [PERSON] , копія паспорта та РНОКПП [PERSON] ; копія паспорта та РНОКПП [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ; копії квитанцій від 15.01.2016 року. В матеріалах справи також міститься відповідь КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, згідно якої вбачається, що відомості згідно інвентаризаційної справи, стосовно державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, нежитлова будівля загальною площею 158,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підприємстві відсутні. Державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 158,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 19.07.1998, та договору купівлі-продажу, укладеного на товарній біржі «Дніпродзержинська» від 11.11.2002, реєстраційний номер 28/022, БТІ не проводилась, реєстрація в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером №8 відсутня. Решта частини будівлі виділена в окремі адреси. ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст.143 Конституції України\~територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до статей\~10,\~16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ради представляють інтереси територіальної громади. За змістом\~статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Статтями\~328,\~329 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі\~статтею 330 ЦК України\~якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статі 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до статей\~386,\~387 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 частини 1\~статті 388 ЦК України\~встановлено, що якщо майно за відплатним договором\~придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У\~статті 1 Закону України \~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» зазначено, що\~право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно із частиною 3 статті 16 Закону України \~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ч. 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Частинами 5, 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.11.2002 року № 28/022, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська», між [PERSON] та [PERSON] у п. 9 йде посилання на ст. 227 Цивільного кодексу України. Але, станом на 2002 рік, діяв лише Цивільний кодекс УРСР, який втратив чинність 01.01.2004 року, а Цивільний кодекс України було прийнято 16 січня 2003 року, тому ніяким чином складаючи у письмовій формі біржовий договір між [PERSON] та [PERSON] не можливо було керуватись не існуючим цивільним законодавством України, що доводить про суперечливість укладання такого біржового договору 11.11.2002 року. У статті 227 Цивільного кодексу УРСР (діючий станом на 2002 рік на час укладення біржової угоди) було визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.47\~Цивільного кодексу\~УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна виданий Товарною біржею «Дніпродзержинська» не був нотаріально посвідчений. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно п. 4 Постанови № 9 Пленуму ВСУ від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.11.2002р.) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, політику та пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.11.2002р.) встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» (в редакції, станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.11.2002р.) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, можна зробити висновок про те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Згідно практики, яка діяла на час складання біржового договору купівлі-продажу, відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.78 р. N (із змінами, внесеними з Постановами Пленуму ВСУ від 25.12.92 р. N13 та від 25.05.98 р. N15, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його(її)частини. Таким чином, договори купівлі-продажу щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна повинні бути оформлені в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15)). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження № 6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав Позивача, який є власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України, тобто до Відповідача. Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини статті 388 ЦК). Позивач є власником оспорюваного нерухомого майна, на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 09.03.2000р. № 68, відповідно до якого було видано свідоцтво на право власності від 14.03.2000р. на нежитлові будівлі в цілому, які розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 1.5.-1.8 Наказу Державного комітету будівництва, Архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні-комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Згідно вимог вищезазначеного наказу, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форм власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво, яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» у відповіді від 28.11.2019р. вих. № 1908 повідомило, що згідно даних інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] станом на дату останньої реєстрації 07.04.2000р., право власності зареєстровано за Територіальною громадою м. Дніпродзержинська на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2000р., виданого Фондом комунальної власності 36/50 частини будівлі. Решта частин будівлі виведена в окремі адреси, відомості перевірено на паперових носіях. У відповіді КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, вбачається, що відомості згідно інвентаризаційної справи, стосовно державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, нежитлова будівля загальною площею 158,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підприємстві відсутні. Державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 158,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 19.07.1998, та договору купівлі-продажу, укладеного на товарній біржі «Дніпродзержинська» від 11.11.2002, реєстраційний номер 28/022, БТІ не проводилась, реєстрація в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером №8 відсутня. Решта частини будівлі виділена в окремі адреси. Щодо застосування строків позовної давності, на які посилається відповідач, суд не приймає їх до уваги через наступне: У спорах про захист речових прав власника нерухомого майна строки позовної давності не застосовуються. Такої позиції дотримується Верховний Суд, визначаючи, що позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а також позови про витребування майна з чужого незаконного володіння можуть бути пред`явлені протягом періоду порушення права власності, яке визначається триваючим. Відповідна позиція Верховного Суду відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №653/ 1096/16-ц щодо застосування негаторного способу захисту, а також у постановах від 06.03.2018 р. у справі №904/9159/16 та від 22.03.2018 р. у справі №904/12521/16 щодо застосування віндикації. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). V. Судові витрати. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3\~842,00 грн., а саме з кожного відповідача стягнути 1\~280,67 грн., що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved