Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 січня 2016 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Більше як півроку сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства. Вважає, що збереження сім`ї неможливе за формального її існування, а тому просить суд шлюб розірвати та залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували (вх. №6183/22-вх 20.12.2022). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою пошти "не проживає", у наступному виклик відповідача здійснено через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на веб-порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважав за можливе здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 7); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 340 та серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2020 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 267 (а.с.9-10). Шлюбні відносини між подружжям припинені, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Спір про місце проживання спільних дітей відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не надав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved