Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Браславська О. А., в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступною вимогою: виключити запис про [PERSON] як батька з актового запису про народження дітей: [PERSON] та [PERSON] , обидві [INFO] . На обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 14.11.2003 до березня 2005 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Їх шлюб був розірваний 12.09.2005. Під час зареєстрованого шлюбу дітей у подружжя не було. З січня 2004 року подружжя [PERSON] та [PERSON] разом не мешкало, вони не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету і взагалі навіть не бачились. Нещодавно [PERSON] дізнався про те, що у [PERSON] народились діти: [PERSON] і [PERSON] , обидві [INFO] . При державній реєстрації народження дітей їх батьком зазначений позивач. [PERSON] стверджує, що він не може бути батьком [PERSON] та [PERSON] , оскільки з їх матір`ю - [PERSON] , він в останнє бачився в січні 2004 року, а діти народились через три роки з дня його останньої зустрічі з відповідачем. Відповідач, яка записала позивача батьком дітей має право звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання дітей, які не походять від позивача, що змушує його звертатися до суду з цим позовом. Третьою особою позивач визначив орган державної реєстрації актів цивільного стану, який проводив державну реєстрацію народження дітей, що відповідає положенням п. 1.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2022 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 19.12.2022. Під час підготовчого засідання представник позивача адвокат Браславська О. А. в цілому підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Враховуючи визнання відповідачем позову, просила ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, в цілому підтвердила обставини, викладені представником позивача на обґрунтування заяви. Пояснила, що батьком дітей був записаний позивач з тієї причини, що вона тривалий час не могла отримати рішення про розірвання шлюбу та зареєструвати розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. На цей час вона сама повідомила позивача про те, що він записаний батьком її дітей. Це вона зробила з метою привести в порядок документи, в тому числі і щодо народження дітей. Просила задовольнити позов та ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Представник третьої особи Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підготовче засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв не подавав. Неприбуття представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно паспорта Серія [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 14.11.2003 по 15.09.2005 (а. с. 4-7, 9). Із свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] вбачається, що батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 10, 11). З довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 759 від 02.12.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Статтею 122 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови № 3 від 15.05.2006 роз`яснив, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтв про народження дітей вбачається, що діти народилися більше ніж через півтора роки після розірвання шлюбу. Водночас, свідоцтво про розірвання шлюбу було отримане відповідачем [PERSON] лише 14.10.2008 року. Тобто станом на час народження дітей та державної реєстрації їх народження вона не мала свідоцтва про розірвання шлюбу, тому помилково походження дітей від подружжя було визначене відповідно до частини першої статті 122 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні визнала, що відсутнє кровне споріднення між позивачем [PERSON] та її дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Її пояснення щодо обставин, за яких позивач був записаний батьком дітей відповідач надала пояснення, що підтверджуються документально. Визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин, у справі встановлено підстави для постановлення рішення задоволення позову про виключення відомостей про особу як батька дітей з актових записів про їх народження. Відповідно до п/п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалося.

Outcome: approved