Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що на міському кладовищі в м. Суми у нього є родинне поховання, де розташовані могили бабусі та дідуся по лінії батька: [PERSON] , роки життя 1890-1965; [PERSON] , роки життя 1888-1950. Те, що зазначені особи є його бабусею та дідом свідчать: свідоцтво про народження, де в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про народження його батька [PERSON] , де в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] його батько [PERSON] помер, він похований на іншому кладовищі. Він, як особа, що взяла на себе зобов`язання поховати померлих, здійснив захоронения зазначених родичів, на могилах померлих встановив загальний пам`ятник із зазначенням ПІБ, дати їх народження та дати смерті, постійно доглядає за цими могилами, підтримує там чистоту та охайність. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», він є користувачем родинного поховання. Оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] у нього є, а оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] він зі спливом часу втратив, не зберіг. Оскільки необхідний термін часу, визначений законодавством з моменту смерті [PERSON] минув, він може (в разі необхідності), як користувач місця родинного поховання, здійснити в його могилу підпоховання. Згідно до п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19 листопада 2003 року, укладення договору-замовлення на організацію та проведення поховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Оскільки оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] у нього не зберігся, він з метою досудового врегулювання спору 16 грудня 2021 року звернувся до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» з питанням про видачу на підставі наданого повторного свідоцтва про смерть - свідоцтва про поховання [PERSON] . Однак, 17 грудня 2021 року листом (вих. № 01-11/165-Т) отримав відповідь про відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки таке свідоцтво видається тільки на підставі оригіналу свідоцтва про смерть. Єдиним шляхом вирішення проблеми щодо відновлення втраченого документу є звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту здійснення ним поховання [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт здійснення заявником поховання [PERSON] , роки життя 1888-1950, який помер [INFO] та похований та міському кладовищі м. Суми. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду на 15 березня 2022 року 13 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 18 липня 2022 року об 11 год. 00 хв. Протокольною ухвалою суду 18 липня 2022 року розгляд справи відкладено до 10 жовтня 2022 року, о 14 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника заявника. 10 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 грудня 2022 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, представник заінтересованої особи Азімов Р.К. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що заявник народився [INFO] та відповідно до копії свідоцтва про народження батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьками вказані: батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8). [INFO] помер дід заявника - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, що видана повторно (а.с.7). [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Судом також встановлено, що на території Міського кладовища в м. Суми є родинне поховання, де розташовані поховання [PERSON] , роки життя 1890- 1965; [PERSON] , роки життя 1888 1950 (а.с.10). Судом також встановлено, що заявник не має оригіналу свідоцтва про смерть свого дідуся [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яка видана повторно, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років, про що зроблено актовий запис № 120, місце реєстрації Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі Закон) усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. За ст. 23 Закону для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог. Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою. Для почесних поховань органи місцевого самоврядування можуть відводити земельні ділянки поза територією місць поховання, на яких створюються меморіальні бульвари, сквери, парки і кургани Слави. Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається. Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Існуючі місця поховання не підлягають знесенню і можуть бути перенесені тільки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у випадку постійного підтоплення, зсуву, землетрусу або іншого стихійного лиха. Орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до\~статті 25\~цього Закону. За ст. 11 Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком) іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. За ст. 2 Закону користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене\~статтею 25\~цього Закону. Згідно ч. 3, 4 ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Під час судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що заявник здійснив поховання свого дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі\~ст. 11 ЦК УРСР, який діяв на той час, виникнення\~спірних правовідносин, \~цивільна дієздатність (здатності набувати цивільні права та обов`язки) пов`язана з настанням повноліття, тобто, досягненням 18-річного віку, якого заявник не набув, оскільки на час смерті дідуся ще не народився. Враховуючи викладене, в задоволенні вимог [PERSON] про встановлення факту здійснення ним поховання [PERSON] , роки життя 1888-1950, який помер [INFO] та похований на міському кладовищі м. Суми, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed