Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

28 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Головного територіально управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенок О.А. за заявою [PERSON] , був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1864, про стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментах в розмірі 84000,00 грн., забезпечення літнього відпочинку - 15000,00 грн., неустойки у вигляді пені в розмірі - 98999,00 грн. Вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався законодавчих норм, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Вчинений нотаріусом розрахунок заборгованості не є безспірним, оскільки допущено арифметичну помилку під час здійснення розрахунку суми заборгованості та неустойки, розмір заборгованості необґрунтовано був обрахований у місяцях. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І.О. та призначено підготовче судове засідання. На підставі наказу голови суду № 02-03/42 від 30 березня 2021 року про тимчасове, до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, відсторонення судді Грищенко І.О. від здійснення правосуддя, 13 квітня 2021 року було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 638/20297/19 та 14 квітня 2021 року вказану справу передано в провадження судді Поволяєвої О.В. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 30 вересня 2021 року представником відповідача подано письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечував з підстави його необґрунтованості та безпідставності. Зазначив, що відповідно до п.1.4. аліментного договору про утримання дитини сторони узгодили, що позивач як платник аліментів зобов`язаний здійснювати виплату аліментів щомісяця, не пізніше 13 числа поточного місяця. З правового аналізу даного пункту договору вбачається, що розмір заборгованості обґрунтовано обрахований у місяцях, а не днях. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений аліментний договір на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жиляєвою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 4599 (далі - договір). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.6 договору сторони дійшли згоди, що аліменти повинні сплачуватись в твердій грошовій сумі, а саме 1500,00 грн. на кожну дитину, разом сума становить 3000,00 грн., які будуть індексуватися відповідно до закону. Платник аліментів повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, не пізніше 13 числа поточного місяця, будь-яким зручним для себе шляхом. Крім виплат, передбачених п. 1.3 договору, платник аліментів зобов`язується додатково раз на рік виплачувати грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину окремо, для забезпечення літнього відпочинку дітей. Виплата має бути здійснена до кінця травня поточного року. У зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов договору та простроченням сплати аліментів, виникла заборгованість за період з 13 квітня 2017 року до 12 серпня 2019 року, яка складається з: 84000,00 грн. - заборгованості по аліментах; заборгованості по забезпеченню літнього відпочинку - 15000,00 грн.; 98999,00 грн. - неустойки у вигляді пені. 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1864, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] несплачену в строк заборгованість в розмірі 197999,00 грн., яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за нотаріально посвідченим аліментним договором утримання дитинита складається з:заборгованості щодо місячної сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 84000,00 грн., заборгованості щодо забезпечення літнього відпочинку - 15000,00 грн., неустойки у вигляді пені в розмірі 98999,00 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів визначено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Згідно п. п.1.1, 1.2 даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. п.3.1, 3.2 вказаної глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) ; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15. З досліджених матеріалів справи вбачається, що для одержання вищевказаного виконавчого напису відповідач надала приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було. Зі змісту договору вбачається, що сторони узгодили, що період здійснення виплат аліментів обчислюється місяцями, зважаючи на що розмір заборгованості обґрунтовано обрахований нотаріусом у місяцях. Посилання позивача на обчислення заборгованості днями є безпідставним, оскільки згідно з договором виплата аліментів здійснюється щомісячно в твердій грошовій сумі незалежно від кількості днів в такому місяці. Посилання позивача на те, що розмір заборгованості по аліментах не є безспірною вимогою стягувача до боржника, суд оцінює критично, адже розрахунок заборгованості був здійсненний на підставі договору, який ніким не оспорювався, з умовами якого погодились сторони при його підписанні, а тому розрахунок заборгованості по аліментах, вказаний у виконавчому написі нотаріуса, з урахуванням місту договору, може слугувати доказом безспірної заборгованості. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed