Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

І.Описова частина Стислий виклад позиції позивача 18.09.2019р. АТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] , 2007 р.н.. [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Одеської обласної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Одеської міської ради , та просить: - в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/0054/74/50144 від 10.04.2006 року у сумі: 317\~526,53 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] шляхом її продажу ї на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, - виселити без надання іншого житлового приміщення [PERSON] , 2007 р.н., та [PERSON] , 1980 р. н., які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі та зняти їх з реєстраційного обліку. \~ \~ \~ \~В обгрунтування вимог позивач вказав на те, що відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору №014/0054/74/50144 від 10.04.2006 р. та не повертає кредитну заборгованість. 30.09.2011 р. Приморським районним судом м.Одеси ухвалено рішення та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 212838,77 доларів США. Рішення суду позичальник не виконує , і для добровільного врегулювання питання щодо наявної заборгованості відповідачам надіслано вимоги. Станом на 07.08.2019 р. заборгованість за кредитним договором складає 317526, 53 доларів США , з яких: 142404,11 доларів США заборгованість за кредитом, 175122,42 доларів США заборгованість за відсотками. В забезпечення виконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] 10.04.2006 року передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . В даній квартирі станом на 11.06.2019 р. зареєстровані [PERSON] , та [PERSON] . Враховуючи те, що позичальник не виконує зобов`язання позивач вважає, що в нього є законне право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. А оскільки на момент укладення договору іпотеки дитина не мала майнових прав щодо спірної квартири, тому не вбачається перешкод для її виселення разом з батьками. Стислий виклад заперечень відповідача \~ \~ \~ \~16.12.2019 р. відповідач [PERSON] надав відзив на позов, за змістом якого заперечував проти вимог вказуючи на те, що позивачем не надано належних доказів щодо підтвердження суми заборгованості. З розміром заборгованості він не погоджується. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси вже встановлено розмір заборгованості відповідача перед банком. Звернувшись до суду з позовом про стягнення боргу банк змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів , порядку сплати процентів за користування кредитом, кредитний договір припинив свою дію , а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. А виселення відповідачів , в тому числі малолітньої дитини , що проживає та користується квартирою, без надання житлового приміщення є незаконним. На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи тому банк може ініціювати продаж іпотечного майна в порядку виконання рішення суду. Відомості про рух справи \~ \~ \~ \~23.09.2019 р. у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 15.11.2019 р. судом здійснено заміну третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради на Суворовську районну адміністрацію в особі органу опіки та піклування. 10.02.2021 р. закінчено підготовче провадження, призначено у справі судовий розгляд. 01.12.2021 р. судом залучено до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «Консалт Солюшенс». В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином (ст.128 ЦПК України). Представник позивача подав клопотання, згідно якого підтримує позовні вимоги у повному обсязі, а справу просив розглянути у їх відсутність. Відповідачка жодного разу за час розгляду справи у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла, відзив на позов не подавала.\~ У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. ІІ. Мотивувальна частина. Обставини, встановлені\~ судом Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] 10.04.2006 року укладено кредитний договір № 014/0054/74/50144, за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 150000 доларів США для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня,10.04.2006 р. для забезпечення вимог за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав з банком договір іпотеки. Предметом іпотеки згідно умов п. 1.2. договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., за реєстровим № 6162. Відповідно до умов п. 3.1.4. договору іпотеки, у випадку невиконанні іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 4 договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмету іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат пов`язаних з утриманням та реалізацією предмета іпотеки. Згідно п. 4.2 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основаного зобов`язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні; встановлені кредитним договором строки суми кредиту та або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Всупереч вимогам кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. 30.09.2011\~року Приморським\~районним судом\~м.\~Одеси винесено\~рішення по\~справі №\~2/1522/9800/11,\~відповідно до\~якого позовні\~вимоги ПАТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль» задоволено\~у повному обсязі, а саме, солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] \~ на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0054/74/50144 у сумі 212838, 77 доларів США, що за курсом НБУ складає 1685 512 гривень 79 копійок та вирішено питання щодо розподілення судових витрат. Позичальник не виконує рішення суду та умови кредитного договору по поверненню коштів, у зв`язку з чим, на адресу відповідачів було направлено вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором - вихідний № 114/5-160623 від 01.08.2019 року та про усунення порушення основного зобов`язання - вихідний № 114/5-155208 від 03.06.2019, № 114/5-160624 від 01.08.2019 року, № 114/5-160625 від 01.08.2019 року, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість . Станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на: 07.08.2019 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 317 526 доларів США 53 центи, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 142 404 долари США 11 центів та заборгованості за відсотками у розмірі - 175 122 доларів США 42 центи. За договорами про відступлення права вимоги та про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 30.06.2021 р. АТ «Райффайзен Банк» відступив АТ «Оксі Банк» право вимоги за кредитним договором № 014/0054/74/50144 від 10.04.2006 року, та якому передано права іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.04.2006 р. \~ \~ \~ \~30.06.2021 р. за договорами про відступлення права вимоги та про відступлення права вимоги за договором іпотеки АТ «Оксі Банк» відступив ТОВ «Консалт Солюшенс» право вимоги за кредитним договором № 014/0054/74/50144 від 10.04.2006 року, та якому передано права іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.04.2006 р. \~ \~ \~ \~Станом на час складення вказаних договорів 30.06.2021 р. було складено розрахунок заборгованості за кредитним договором: 70923,76 доларів США- заборгованість за кредитом,669,55 доларів США- заборгованість по процентах, 70750,35 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 205374,16 доларів США прострочена заборгованість по процентах. Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 2046/01-02-10 від 11.06.2019 року у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки зареєстровані 06.06.2012 року: [PERSON] , 1980 р. н., [PERSON] , 2007 р.н \~ \~ \~ \~Норми права. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої\~статті 575 ЦК України\~та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до\~статті 589 ЦК України, частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в\~статті 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже,\~чинним законодавством\~передбачено право\~іпотекодержателя задовольнити\~забезпечені іпотекою\~вимоги за\~рахунок предмета\~іпотеки у\~разі невиконання\~або неналежного\~виконання боржником\~забезпеченого іпотекою\~зобов`язання. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованою. Відповідно до частини першої\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо заперечень відповідача про розмір заборгованості необхідно зазначити наступне. За умовами договору іпотеки вартість квартири на час його укладення складала 55650 доларів США, кредит відповідачем отримано на суму 150000 доларів США. За рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2011 року стягнуто заборгованість станом на 19.09.2010 р. у розмірі 212838, 77 доларів США, де заборгованість за кредитом складає 142404,11 доларів США, заборгованість за відсотками 29483,97 доларів США, за прострочення тіла кредиту -3541,25 доларів США, пеня за прострочення відсотків 37409,44 доларів США. За розрахунком позивача станом на 07.08.2019 р. сума процентів склала 175 122 доларів США 42 центи, а заборгованість за тілом кредиту залишилася незмінною. Оскільки розрахунок процентів відбувся за умовами кредитного договору, то суд дійшов висновку про безпідставність такого розрахунку, оскільки позивачем було змінено умови договору, що стало результатом звернення до суду і стягнення кредиту. Оскільки, позивачем не було здійснено розрахунку за вимогами ст.625 ЦК України, тому суд виходить із наданих доказів. Відтак враховуючи висновки суду звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованим в частині суми заборгованості 212838, 77 доларів США Згідно з\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до Закону України\~від 16 листопада 2022 року № 2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»»\~Верховна Рада України затвердила\~Указ Президента\~України від. 7\~листопада 2022\~року №\~757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Згідно з\~Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила\~розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»\~доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Приймаючи до уваги те, що на момент ухвалення даного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Суд виходить з того, що вказані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. При розгляді\~даної справи\~судом враховано\~правові висновки\~Верховного Суду\~в постанові\~від 22\~червня 2022\~року у\~справі № 296/7213/15. Щодо позовної вимоги про виселення . За змістом частини другої статті 40 Закону № 898-IV та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, визначальним при вирішенні питання про те, чи є підстави для виселення осіб, які проживають у жилому приміщенні, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за валютним кредитом, є встановлення за які кошти придбано іпотечне майно. Якщо іпотечне майно, придбано за особисті кошти позичальника, а не за рахунок кредиту, то виселення таких громадян можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону № 898-IV, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Аналогічний висновок висловлено і в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16. Отже, вимога про виселення відповідачів [PERSON] не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат За правилом частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 1921 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial