Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-16 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮГЕР - АВТО» про визнання недійсним правочину. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 31.03.2018 р. між ним та відповідачем було укладено договір № 300043 за умовами якого він у цей же день сплатив на рахунок відповідача 30 000,00 грн. у якості оплати 50 % ціни трактора МТЗ 622 2013 року випуску. Сплативцю суму, оскільки був переконаний представниками відповідача про поставку йому протягом 3-х днів з дня підписання цього договору міні-трактора, який знаходиться у іншому регіоні. Після неодноразових телефонних дзвінків до відповідача, звернувся до відповідача, який відмовив у поверненні коштів та зазначив, що він не має на меті продажу транспортного засобу, а лише надає інформаційно-консультаційні послуги та представництво його інтересів і тому сплачені кошти поверненню не підлягають. Позивач вважає такі дії відповідача ввели його в оману, у зв`язку з чим просить визнати недійсним договір № 300043 від 31.03.2018 р. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 р. цивільну справу передано до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом)сторін. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений у встановлено законом порядку, причини своєї неявки не повідомив. Відповідачем відзиву суду не надано. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно з частиною 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 31 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 300043. За змістом договору замовник - [PERSON] доручає виконавцю ТОВ «ЛЮГЕР - АВТО» здійснити дії, а саме: з приводу пошуку належного транспортного засобу і інформування замовника про продавців такого транспортного засобу, про ринок продажу транспортного засобу в Україні (інформаційно-консультаційна послуга); здійснити представництво інтересів замовника при укладенні договорів щодо отримання транспортного засобу у продавця у тому числі аналіз і оцінку ризиків в межах переданих повноважень; щодо укладення договору щодо отримання транспортного засобу у відповідного продавця; дії щодо представництва інтересів Замовника у відносинах з третіми особами, в тому числі державними органами з питань виконання умов укладених договорів замовника з отримання транспортних засобів в тому числі з наданням юридичної допомоги, складання відповідних заяв, представництво у судах та органах виконавчої служби України в разі порушення умов договорів. При цьому, як зазначено у п. 1.2 Договору назва транспортного засобу, ціна його придбання вказуються у Додатках №№ 1,2 до Договору. Розділ 4 Договору регламентує порядок надання юридичних послуг Виконавцем, а Розділ 5 Договору регламентує Порядок отримання транспортного засобу та у п.5.1 передбачає, що Замовник при підписанні акту приймання-передачі транспортного засобу зобов`язаний оглянути його в місці поставки протягом 3-х робочих днів з моменту повідомлення його про адресу місця поставки. Позивачем згідно квитанції № 7 сплачено на користь отримувача ТОВ «Люгер - Авто» суму 30 000,00 гривень з призначенням платежу згідно договору № 300043 від 31.03.2018 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не згодний з укладеним договором і вважає, що своїми діями відповідач ввів в оману позивача. Характеризуючи спірний договір необхідно встановити правовідносин, які виникли між сторонами. Оскільки предметом договору передбачено надання Виконавцем Замовникові інформаційно-консультаційних, юридичних, послуг з отримання транспортного засобу та містить розділ про порядок отримання транспортного засобу, є підстави вважати що укладено договір про надання послуг, положення про який регулюються Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, у ст. 901 ЦК України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відносини, що регулюються у зв`язку з укладенням договору про надання послуг регулюються крім вказаних статей ЦК України також Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень п. 1 частини другої ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів (див. п. 20 Постанови № 9 від 06.11.2009р. Пленуму Верховного Суду України). Спірна Угода була підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних її умов, ці сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення Угоди не заявляв додаткових вимог щодо умов спірної Угоди та в подальшому виконав його умови в частині прийняття грошових коштів Цільової виплати. Обставина про те, що умовами самої Угоди спростовується довід позивача, що він вчиняв Угоду унаслідок навмисного введення його в оману відповідачем не підтверджено належними доказами. Відповідно до положень частини другої ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до положень частини восьмої ст. 83 ЦПК України, серед іншого, докази не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються. Позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу для підтвердження позовних вимог, зокрема і доказів про наявність умислу в діях відповідача, як ознаки омани під час укладання спірної Угоди. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги Позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed