Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Після скасування ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.09.2021 вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.05.2021, ухваленого щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 309 КК України, в частині цивільного позову, заявленого потерпілим [PERSON] , до Ріпкинського районного суду Чернігівської області на новий розгляд надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просив стягнути з останнього на його користь: - матеріальну шкоду, яка складається з реальних збитків у розмірі 140686,96 грн та з упущеної вигоди за період з 28.11.2020 до 28.12.2020 у розмірі 192000 грн; - моральну шкоду у розмірі 200000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 2006 року є фізично особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі, у магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Вранці 28.11.2020 позивач дізнався від своєї матері [PERSON] , що вуличні двері від його магазину відкриті, а частина вікон розбиті. Після почутого позивач відразу з працівниками поліції приїхав до магазину. Під час обстеження останнього у присутності свідків та працівників поліції було виявлено, що вуличні двері від магазину відчинені, вікна вибиті, вхідні та в середині приміщення магазину стіни, двері та вікна облиті фекаліями. Також було виявлено, що з магазину зник мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2019» ІМЕІ-1: [NUMBER] , ІМЕІ-2: [NUMBER] , вартістю 2731 грн, та автомобільний відеореєстратор марки «XDIGITAL», моделі AVR-FHD-550 SN А1510030006, вартістю 1398 грн, уламками скла\~та камінням\~пошкоджено екрани\~та облиті\~рідиною з\~фекаліями на\~вітрині телевізори:\~SAMSUNG\~LE40D551K2W\~SN\~16363LHBB00151V,\~вартістю 9800\~грн,\~PHILIPS\~32PFL7606H/12\~SN\~VN1B1123002335,\~вартістю 9550\~грн,\~ERGO\~LE24CT4000AU\~SN\~Е17090401441,\~вартістю 3990\~грн,\~SAMSUNG\~B2030HD\~SN\~PT\~20Н9ХВ108107Р,\~вартістю 2798\~грн,\~SAMSUNG\~PS\~51D550C1W\~SN\~16393LBB700021Z,\~вартістю 24998\~грн,\~ERGO\~LE32CT5030AK\~SN\~E19010400213,\~вартістю 5998\~грн,\~SAMSUNG\~UE46D6100\~SN\~Z8P93SOB900397F,\~вартістю 18990\~грн.\~Позивачем у\~присутності свідків\~було складено\~акт обстеження\~зазначених телевізорів\~та замовлено у сервісному центрі діагностику їх технічного стану для визначення вартості їх відновлювання, за яку позивач сплатив 300 грн. Однак за результатами діагностики було встановлено, що вищезазначені телевізори вже неможливо відновити, оскільки у них розбиті екрани та вони залиті фекаліями. Органом досудового розслідування було встановлено, що саме відповідач [PERSON] , який напередодні погрожував позивачеві розправою та помстою, проник 28.11.2020 до магазину, шляхом розбиття вікон, де викрав мобільний телефон з відеореєстратором, облив фекаліями та розбив телевізори. Крім того, 01.12.2020 [PERSON] вибив ще одне вікно в магазині позивача, внаслідок чого уламками та камінням пошкодив корпус холодильника LG 389, вартістю 6998 грн. Загалом [PERSON] з 28.11.2020 до дня його затримання було розбито позивачу сім вікон, на демонтаж та встановлення яких позивач витратив 43335,96 грн, а також 9800 грн на виготовлення та встановлення захисних металевих решіток на ці вікна. Таким чином, відповідач заподіяв позивачеві реальні збитки на загальну суму 140686,96 грн. Крім того, протягом грудня місяця 2020 року відповідач бігав навколо магазину позивача з палицею та камінням, погрожуючи фізичною розправою, внаслідок чого відлякував покупців. Більш того, позивач був змушений закрити магазин на місяць, оскільки відмивав його від фекалій, які приніс відповідач, та прибирав розбите скло від вікон, що призвело до втрати позивачем місячного доходу у розмірі 192000 грн. Адже, обсяг прибутку магазину останнього за 2020 рік склав 2300000 грн. Відтак, відповідач заподіяв позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмір 192000 грн. Також позивач зазначає, що своїми протиправними діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду яку він оцінює у 200000 грн та яка полягає у його душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та стосунків з оточуючими його людьми, родиною. Оскільки позивач місяць не бачив своїх малолітніх дітей, не мав можливості допомагати своїй матері, яка є інвалідом другої групи, а був змушених тривалий час знаходитися у магазині. Крім того, відповідач у мережі інтернет поширював інформацію, яка принижувала честь та гідність позивача, підривала його авторитет серед друзів, рідних, знайомих, покупців, постійних клієнтів. Тому позивач змушений докладати зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин та повертати довіру клієнтів. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Соломонюк С.А., заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні, з огляду на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Суть заперечень зводиться до того, що вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області встановлено та визнано судом доведеним лише факт викрадення відповідачем з магазину позивача мобільного телефону, вартістю 2799 грн, та автомобільного відеореєстратора, вартістю 1330 грн. Водночас, причетність відповідача до пошкодження побутової техніки, побиття вікон вироком суду не встановлено, тобто матеріали кримінальної справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що саме відповідач завдав позивачу майнову шкоду на загальну суму 136557,96 (за пошкодження побутової техніки, побиття вікон тощо) та вчинив усі ті дії, про які йдеться у позовній заяві. Крім того, доданий позивачем до позовної заяви акт технічного огляду 01_020321 від 21.12.2020 не є належним та допустимим доказом на підтвердження технічного стану побутової техніки, адже він складений особою, що не має відповідної ліцензії на проведення експертної діяльності. Також позивачем не надано жодних доказів, що вказують на дійсну ринкову вартість пошкодженої побутової техніки. А додані товарні чеки, підписані самим позивачем, не є належним та допустимим доказом вартості майна, а відтак, не підтверджують розміру завданих реальних збитків. Таким чином, оскільки кримінальним провадженням не доведено епізод з пошкодження відповідачем побутової техніки та побиття вікон, його причетність до даного діяння, вина, мотиви та мета вчинення діяння, розмір завданої позивачу шкоди, тому відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача як реальних збитків, так і упущеної вигоди від ведення підприємницької діяльності, зумовленої закриттям магазину на місяць. Також позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які вказують на те у чому саме виражається завдана йому моральна шкода, адже позивач обмежився лише загальними посиланнями на незаконність дій відповідача та завдання йому моральної шкоди, не довів належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення морального та фізичного стану або порушення нормальних життєвих зв`язків, а також наявності причинного зв`язку між протиправними, на думку позивача, діями відповідача та можливим завданням такої шкоди. Тому моральна шкода у розмірі 200000 грн також не підлягає відшкодуванню. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, однак зазначив, що він дійсно через пригнічений стан вибив вікна позивачу, однак техніки у магазині позивача не псував. Представник відповідача - адвокат Соломонюк С.А., у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, а також матеріали кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] , внесеного до ЄРДР за № 12020270220000382 від 28.11.2020 (судова справа № 743/170/21), суд дійшов наступних висновків. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.05.2021 у справі № 743/170/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 місяців арешту, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням правил ст. 72, 73 КК України, остаточно призначено [PERSON] покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Цивільний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушення, в сумі 4 129 грн та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, в сумі 1 500 грн. В задоволенні решти вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] відмовлено. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.09.2021 вищезазначений вирок суду щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] скасовано. Цивільний позов ФОП [PERSON] до [PERSON] призначено до нового розгляду в суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства. В інший частині вирок суду залишено без змін. У зазначеному\~вироку судом\~було встановлено,\~що в ніч з 27 листопада 2020 року на 28 листопада 2020 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, [PERSON] , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прийшов до магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , де розбив віконне скло магазину та, просунувши руку через вікно, умисно, таємно викрав належні фізичній особі-підприємцю [PERSON] : мобільний телефон марки «HUAWEI Y5» модель AMN-LX9 Amber Brown, вартістю 2 799 грн та автомобільний відеореєстратор марки «XDigital» моделі AVR-FHD-550, вартістю 1 330 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4 129 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Так, [PERSON] , будучи визнаним потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні щодо [PERSON] , реалізував своє право на пред`явлення цивільного позову до останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.05.2021 та ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.09.2021 у справі № 743/170/21 доведено протиправність дій відповідача та його винуватість, зокрема, у вчиненні [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність безпосереднього причинного зв`язку між винними неправомірними (протиправними) діями вказаної особи та завданою потерпілому [PERSON] шкоди, яка складається з вартості мобільного телефону марки «HUAWEI Y5» модель AMN-LX9 Amber Brown - 2 799 грн та з вартості автомобільного відеореєстратора марки «XDigital» моделі AVR-FHD-550 - 1 330 грн. Також судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що проникнення [PERSON] до магазину, де він вчинив крадіжку, відбулося шляхом розбиття вікон у ньому. Вищезазначене спростовує доводи представника відповідача в частині недоведеності факту завдання протиправними діями відповідачем шкоди позивачу. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна або у втраті доходів, які він повинен був отримати. З довідки № 177 від 28.11.2020 вбачається, що вартість мобільного телефону марки «HUAWEI Y5 2019» ІМЕІ-1: [NUMBER] , ІМЕІ-2: [NUMBER] , складає 2731 грн, а вартість автомобільного відеореєстратора марки «XDIGITAL», моделі AVR-FHD-550 SN А1510030006, - 1398 грн. Водночас, згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи від 15.12.2020 № 5442/5443/20-24, який знаходиться у матеріалах судової справи № 743/170/21, ринкова вартість мобільного телефону марки «HUAWEI Y5» модель AMN-LX9 Amber Brown, з об`ємом пам`яті 16 Gb, станом на 27-28.11.2020 складає 2 799 грн, а ринкова вартість автомобільного відеореєстратора марки «XDigital» моделі AVR-FHD-550, станом на 27-28.11.2020 - 1330 грн. Таким чином, враховуючи доведеність вироком суду факту втрати позивачем майна, а саме автомобільного відеореєстратора марки «XDigital» моделі AVR-FHD-550, що є реальними збитками, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] його вартості у розмірі 1330 грн, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. У свою\~чергу,\~з вироку\~суду вбачається,\~що судом\~було скасовано\~арешт,\~накладений на\~підставі ухвали\~слідчого судді\~Ріпкинського районного\~суду Чернігівської\~області від\~18.12.2020,\~та повернуто\~ФОП [PERSON] ,\~як законному\~володільцю,\~мобільний телефон\~марки «HUAWEI\~Y5», ІМЕІ-1: [NUMBER] , ІМЕІ-2: [NUMBER] , тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] реальних збитків у розмірі вартості вказаного мобільного телефону не підлягають задоволенню. Також, вироком суду було встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 28.11.2020, слідчим оглянуто магазин « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , в якому зафіксоване місце вчинення крадіжки, а саме загальний вигляд магазину, зафіксовано розбиті вікна, зафіксовано вхід до магазину, стан дверей, наявність на них «фекалій», зафіксовано стан речей в коридорі, стан речей в приміщенні магазину, наявність на підлозі фрагментів скла, розбитих телевізорів, наявність коробок з мобільними телефонами на підвіконнях. Відповідно до довідки № 177 від 28.11.2020, акту технічного огляду приміщення магазину № 18 від 28.11.2020, товарних чеків № 118 від 28.11.2020, №119 від 28.11.2020, вартість: - телевізора SAMSUNG LE40D551K2W SN 16363LHBB00151V складає 9800 грн; - телевізора PHILIPS 32PFL7606H/12 SN VN1B1123002335 складає 9550 грн; - телевізора ERGO LE24CT4000AU SN Е17090401441 складає 3990 грн; - телевізора SAMSUNG B2030HD SN PT 20Н9ХВ108107Р складає 2798 грн; - телевізора SAMSUNG PS 51D550C1W SN 16393LBB700021Z складає 24998 грн; - телевізора ERGO LE32CT5030AK SN E19010400213 складає 5998 грн; - телевізора SAMSUNG UE46D6100 SN Z8P93SOB900397F складає 18990 грн; - холодильника LG 389 складає 6998 грн. З акту технічного огляду 01-020321 від 21.12.2020, складеного керівником сервісного центру ТОВ «ТСЦ Елвіра», вбачається, що телевізори: SAMSUNG LE40D551K2W SN 16363LHBB00151V, PHILIPS 32PFL7606H/12 SN VN1B1123002335, ERGO LE24CT4000AU SN Е17090401441, SAMSUNG B2030HD SN PT 20Н9ХВ108107Р, SAMSUNG PS 51D550C1W SN 16393LBB700021Z, ERGO LE32CT5030AK SN E19010400213, SAMSUNG UE46D6100 SN Z8P93SOB900397F потребують заміни LCD матриць, які відсутні у вільному продажі, тому ремонт оглянутих виробів неможливий через відсутність необхідних для ремонту запчастин. Також,\~згідно актів\~технічного стану,\~складених ТОВ\~«ЛАГРОС ЛТД»\~від 02.03.2021,\~вбачається,\~що за\~результатами проведеної\~діагностики телевізорів:\~ERGO\~LE32CT5030AK\~SN\~E19010400213, PHILIPS 32PFL7606H/12 SN VN1B1123002335 та ERGO LE24CT4000AU SN Е17090401441, було виявлено механічні пошкодження їх екранів. Вартість ремонту, включаючи вартість LED панелі рівноцінний вартості нового виробу. Відповідно до акту виконаних робіт № 287 від 02.03.2021 та фіскального чеку від 02.03.2021, ФОП [PERSON] сплатив ТОВ «ЛАГРОС ЛТД» 300 грн за проведення діагностики та складання актів технічного стану трьох телевізорів. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що протиправними діями [PERSON] було пошкоджене вищезазначене майно позивача, а відтак, останньому були спричинені реальні збитки, які складаються із вартості вищезазначених телевізорів та оплати послуг за проведення їх діагностики, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також 76424 грн (9800 грн + 9550 грн +3990 грн + 2798 грн + 24998 грн + 5998 грн + 18990 грн + 300 грн). Водночас, із відповідача не підлягає стягненню вартість холодильна у розмірі 6998 грн, оскільки факт його пошкодження останнім не було встановлено під час розгляду судом кримінального провадження щодо [PERSON] , а в матеріалах цивільної справи взагалі відсутні докази, які підтверджують його пошкодження. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ФОП [PERSON] 02.03.2021 здійснив замовлення № ID_3374 на виготовлення та монтаж семи вікон загальною площею 11,21 м2 за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 43336 грн, що підтверджується схемами з програми розрахунку вікон WinCalc FRAM. Рахунком-фактурою № 40003976 від 02.03.2021 ТОВ «ЧЕРНІГІВТОРГ» ТК «ВЕНА» підтверджується факт оплати ФОП [PERSON] 43335,96 грн за виготовлення та монтаж металопластикових вікон площею 11,21 м2. Також, відповідно до товарного чеку № 138 від 05.12.2020, ФОП [PERSON] оплатив 9800 грн за металеві решітки та ставки на чотири вікна. З урахуванням\~наведеного,\~а також\~того,\~що вироком\~суду встановлено\~факт розбиття\~ [PERSON] \~вікон магазину\~за адресою: [ADDRESS] , на відновлення яких позивач поніс витрати (реальні збитки), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартості металопластикових вікон, їх монтажу, а також металевих решіток та ставок на загальну суму 53135,96 грн (43335,96 грн + 9800 грн). На підставі викладено, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню реальні збитки на загальну суму 130889,96 грн (1330 грн + 76424 грн + 53135,96 грн), тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в цій частині. У позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача, завдані йому збитки у вигляді упущеної вигоди за період з 28.11.2020 до 28.12.2020 у розмірі 192000 грн. Збитки як правова категорія у вигляді упущеної (втраченої) вигоди (lucrum cessans), відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Крім того, неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на доказах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання певних грошових сум. Відповідно до ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Так, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що [PERSON] з 11.09.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність, зокрема, з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, з роздрібної торгівлі побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, посередників у торгівлі товарами широкого асортименту. Відповідно до звітної податкової декларації платника єдиного податку ФОП від 08.02.2021, поданої [PERSON] за 2020 рік до Ріпкинського ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області, вбачається, що [PERSON] задекларував за 2020 рік дохід від здійснення підприємницької діяльності за вищезазначеними видами діяльності у розмірі 2300000 грн. Відтак, місячний дохід [PERSON] від здійснення підприємницької діяльності у 2020 році складав приблизно 192000 грн, а щоденний - 6400 грн. Судом встановлено, що лише 28.11.2020, у день вчинення [PERSON] протиправних діянь, зокрема кримінального правопорушення, у магазині, в якому позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, проводилися слідчі дії, що підтверджується протоколом огляду місця події від 28.11.2020, який знаходиться у матеріалах кримінальної справи № 743/170/21, що може свідчити про реальну перешкоду у здійсненні позивачем своєї підприємницької діяльності, а відтак, в неотриманні доходу від продажу товарів у цей день, якій він міг би отримати. Водночас,\~позивачем не\~надано суду\~доказів,\~які підтверджують,\~що протягом 29.11.2020 28.12.2020 магазин « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , не працював, а позивач не здійснював свою підприємницьку діяльність з продажу товару у ньому та, відповідно, не отримував дохід від цього. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки у вигляді упущеної вигоди лише за один день нездійснення останнім своєї підприємницької діяльності 28.11.2020 через протиправність дій відповідача у розмірі 6400 грн, задовольнивши позовні вимоги [PERSON] у цій частині. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яку останній оцінив у розмірі 200000 грн, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Практикою Європейського суду з прав людини визначена презумпція моральної шкоди, тобто у разі порушення цивільних прав «середня», «нормальна» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути моральні страждання. Право на відшкодування з урахуванням практики ЄСПЛ повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав. На підставі викладеного, враховуючи що відповідачем щодо позивача було вчинено кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про заподіяння позивачу моральних страждань, які є складовою моральної шкоди. Відтак, враховуючи описані вище характер і спосіб завдання моральної шкоди, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок втрати майна, характер його немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вимоги щодо розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір компенсації за заподіяну позивачеві шкоду 20000 грн, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що ціна його позову складає 532686,96 грн (140686,96 грн + 192000 грн + 200000 грн). Відповідно до ч. 1, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору встановлюються у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, судовий збір за подання вищезазначеної позовної заяви складає 5326,87 коп. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково на 29,53% (157289,96 грн (130889,96 грн + 6400 грн + 20000 грн) х 100%)/ 532686,96 грн). Таким чином, з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1573,02 грн ((5326,87 грн х 29,53%)/100%).

Outcome: partial