Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом про відшкодування моральної шкоди, в якому зазначає, що 20.09.2021 року ним була подана заява до ВП № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, однак відомості згідно заяви до ЄРДР внесено не було, тому позивач звернувся до слідчого судді із відповідною скаргою на бездіяльність. Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.11.2021 року скаргу [PERSON] задоволено, зобов`язано уповноважену особу ВП № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості за заявою позивача від 20.09.2021 року. Дані факти свідчать про тривалу протиправну бездіяльність посадових осіб органів досудового слідства щодо внесення відомостей в ЄРДР за заявами позивача, що завдало [PERSON] моральних страждань, оскільки дані обставини унеможливлювали встановлення його непричасності до інкримінованих злочинів, що викликало у нього дискомфорт та почуття несправедливості. Позивач був змушений у судовому порядку захищати свої конституційні права, що забирає у нього багато часу, завдає шкоди його здоров`ю, порушує життєві ритми і зв`язки для поновлення яких позивачу необхідні додатковий час та зусилля. [PERSON] постійно перебуває у напруженому психологічному стані, з`явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади та безсоння, а головне що внаслідок незаконного тримання стався розлад у його сім`ї. Таким чином, позивач прохає стягнути з Державної казначейської служби України на його користь у відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22 липня 2022 року представник відповідача Державної казначейської служби України Неймет О.А. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. ст. 1167, 1174 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Позивач посилається на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, однак такі висновки підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі ст. 81 ЦПК України. Крім цього, слід врахувати те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи та не повинен призводити до збагачення. Таким чином, представник відповідача прохала відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та розглядати справу без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи (а. с. 30). 03 серпня 2022 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Паламар Д. О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки позивач зазначає що моральна шкода завдана йому внаслідок невнесення відомостей до ЄРДР, однак на виконання вимог ухвали слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.11.2021 року 23.11.2021 року було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування, а тому представник відповідача прохав суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог (а. с. 40-43). 29 вересня 2022 року представник позивача, адвокат Фабро Є. А., подав до суду відповідь на відзив ГУНП в Полтавській області, в якому зазначив, що якщо досудове розслідування не досягло своєї мети з причин бездіяльності органів досудового розслідування, то за таку бездіяльність має нести відповідальність держава, оскільки така бездіяльність зумовила незахищеність прав потерпілого, який потребував такого захисту, а відтак, у свою чергу, порушили його права. Неналежне виконання вимог КПК України відповідачем у передбачений строк відповідно до ст. 214 КПК України змусило позивача звертатись до суду із відповідною скаргою в порядку ст. 303 КПК України, після чого доказувати вже в суді бездіяльність відповідача, надавати відповідні пояснення та докази в суді, що поза розумним\~ сумнівом негативно вплинуло на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди тривалий час. Звертаючись до уповноваженого органу позивач сподівався на встановлення винної особи або на закриття кримінального провадження у разі невстановлення такої винної особи, а не подальше оскарження бездіяльності уповноважених осіб відповідача для примушування останніх виконати вимоги ст. 214 КПК України. Таким чином, представник позивача прохав суд задовольнити позовну заяву [PERSON] про стягнення моральної шкоди у повному обсязі (а. с. 77-78). 29 вересня 2022 року представник позивача, адвокат Фабро Є. А., подав до суду відповідь на відзив Державної казначейської служби України в якому зазначив, що неналежне виконання вимог КПК України відповідачем у передбачений строк відповідно до ст. 214 КПК України змусило позивача звертатись до суду із відповідною скаргою в порядку ст. 303 КПК України, після чого доказувати вже в суді бездіяльність відповідача, надавати відповідні пояснення та докази в суді, що поза розумним\~ сумнівом негативно вплинуло на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди тривалий час. Таким чином, представник позивача прохав суд задовольнити позовну заяву [PERSON] про стягнення моральної шкоди у повному обсязі (а. с. 79-81). Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Фабро Є. А., в судовому засіданні позов підтримали та прохали задовольнити. Представник відповідача, Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника ГУНП в Полтавській області у зв`язку із зайнятістю представника ГУНП в інших судових засіданнях. Представник відповідача, Державної казначейської служби України, в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву прохала суд розглядати справу без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача та його представника, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2021 року позивачем, [PERSON] , було подано до ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області заяву про вчинення злочину, в якій він зазначив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 04580007 працівниками Кобеляцької ЦРЛ відбулося знищення медичної документації потерпілої у кримінальній справі [PERSON] , знищено документацію стосовно осіб, які проходили лікування разом з [PERSON] , внесено завідомо неправдиву інформацію до амбулаторної картки [PERSON] . Дані дії було вчинено з метою приховування злочину, а саме завідомо неправдивих свідчень, які надала [PERSON] під час досудового розслідування кримінальної справи № 04580007 та під час судового розгляду справи № 113/2005, які спростовувались як медичною документацією, так і показами осіб, що проходили з нею лікування. Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2021 року скаргу [PERSON] на бездіяльність працівників ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення задоволено. Зобов`язано відповідального працівника ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 20 вересня 2021 року, отриманої 08 жовтня 2021 року (а. с. 110-111). Відповідно до витягу з ЄРДР 23.11.2021 року до ЄРДР працівником ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості за скаргою [PERSON] по факту втрати працівниками Кобеляцької ЦРЛ амбулаторних карток осіб, які лікувались разом із [PERSON] в Кобеляцькій ЦРЛ у 2004 році, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 357 КК України 2001 року (а. с. 45). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Позивачем надано суду ухвалу, згідно якої було задоволено його скаргу на бездіяльність працівників відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, однак це підтверджує лише те, що [PERSON] реалізував своє право на захист інтересів під час досудового розслідування, а не про факт заподіяння йому моральних страждань. Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. При цьому, сам факт реалізації позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Бездіяльність органу досудового розслідування є предметом оскарження відповідно до статті 303 КПК України рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, є правом сторони кримінального провадження і за своєю сутністю є механізмом здійснення судового контролю під час досудового розслідування в межах кримінального провадження, не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування. Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №755/15868/20 для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження моральної шкоди, якої йому було завдано внаслідок бездіяльності посадових осіб органів досудового слідства, тому правові підстави передбачені статтями 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні. Враховуючи зазначене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed