Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021 року (справа № 263/1133/20) було частково задоволено позов [PERSON] і збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2013 року, та стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 5 000 гривень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. За вказаним судовим рішенням Мангушським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження. В 2021 році у нього змінився матеріальний стан, і він звернувся з зазначеним позовом про зменшення розміру аліментів до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Судом було відкрито провадження у цивільній справі №263/6613/21, але розгляд справи не відбувся по суті, і судом не було ухвалено рішення, оскільки відбулось повномасштабна російська воєнна агресія відносно України. Відповідачка разом з дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] , що є окупованою територією. До того ж, згідно відомостей з Інтернет видання 2 Маріуполь «Супротив» - [PERSON] ,залишившись на окупованій території с.Мелекіно Мангушського району Донецької області почала співпрацювати з окупаційною владою. До березня 2022 року він ретельно виконував обов`язки зі сплати аліментів, постійно дбав про належне матеріальне забезпечення сина, сплачував аліменти, переказував гроші. Згідно довідки з виконавчої служби заборгованості зі сплати аліментів не має, є різниця (переплата) по аліментам у сумі 51\~093 гривні 50 копіойк. У зв`язку з повномасштабною воєнною російською агресією - змінився його матеріальний стан. Підприємство на якому він працював ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» було захоплено російськими військами і на цей час не здійснює свої прямі функції, адже розташований на тимчасово окупованій території у м. Маріуполь Донецької області, заробітна плата робітникам не сплачується. У нього на цей час не має доходів, окрім грошової допомоги від держави як ВПО у розмірі 2\~000 гривень на місяць. До того ж, він 21 січня 2021 року одружився і разом з дружиною, та її малолітньою дитиною від попереднього шлюбу, виїхав в квітні 2022 року з тимчасово окупованої території м. Маріуполя Донецької області у м. Київ, де наймають житло. Сукупний дохід сім`ї становить 7\~000 гривень, який складається з грошової допомоги як вимушено переміщеним особам. До того ж, у зв`язку з військовою російською агресією він втратив можливість працевлаштуватись на судна іноземних судновласників та виїхати закордон, оскільки введено режим військового стану, на період якого чоловікам громадянам України, віком з 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України. У зв`язку з наведеними обставинами він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, що були визначені рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021року. З урахуванням його доходу, матеріального стану - розмір аліментів у вигляді 5000гривень щомісяця, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , є великим і ставить його у складне матеріальне становище. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просив змінити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , з твердої суму у розмірі 5\~000 гривень щомісяця на тверду грошову суму у розмірі 2\~000 гривень на місяць. Вважає, що на цей час зазначена сума не суперечить вимогам закону стосовно того, що розмір аліментів не повинен бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який для дітей віком з 6 до 18 років складає: з 1 липня 2022 року у розмірі 2\~744 гривні, а з 1 грудня 2022 року - 2\~833 гривні. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зазначив, що з покращенням матеріального стану він не заперечує проти того, щоб сплачувати на утримання дитини більший розмір аліментів, але на цей час це не можливо, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. 30 листопада 2022 року було закрито підготовче судове засідання з призначенням справи до розгляду по суті, про що судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення у справі. 15 грудня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями\~8,\~11 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до\~ст. 9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст.\~ст. 180-181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021 року позов [PERSON] було задоволено частково та збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2013 року і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000 гривень починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а. с.14-19). Також судом встановлено, що постановою Донецького апеляційного суду від 29 квітня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021 року було залишено без змін (а. с. 21-28). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки розрахунку з Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] - не має, загальна різниця (переплати) по аліментам за ВП № 62039168 станом на 27 жовтня 2020 року складає 51\~093 грн. 50 коп. (а. с. 31-38). Згідно довідки з ДП «Маріупольський морський торговельний порт» від 23 лютого 2022 року [PERSON] дійсно працює в ДП «ММТП» з 22 лютого 2021 року на посаді матрос 1 класу (а.с. 30). Відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року № 241/208/16-ц шлюб зареєстрований 20 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки змінено на [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що встановлено рішенням суду, а також підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого виконкомом Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області від 19 листопада 2010 року. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2021 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 21 січня 2021 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а. с.13). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08 липня 2009 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ Донецької області батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки від 23 травня 2022 року за № 3007-5001633885 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] у м. Маріуполі Донецької області, який фактично перебуває за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована і дружина позивача [PERSON] , що підтверджено відповідною довідкою від 17 квітня 2022 року за № 3007-5001125881 (а. с. 6, 12). Відповідно до договору оренди будинку від 25 травня 2022 року [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування дачний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Крім того, судом встановлено, що відповідно до роздруківки ОК-5 з Пенсійного фонду України [PERSON] отримав дохід за період 2022 року у розмірі 24\~030,01 грн. Право на отримання допомоги на проживання мають внутрішньо переміщені особи відповідно до\~Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332. Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися\~допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204. Допомога надається\~щомісячно\~з місяця звернення\~ на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень (пункт 3\~Порядку). Згідно даних з офіційного сайту Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» - у зв`язку з неможливістю забезпечення працівників роботою та виконання такої роботи далі, враховуючи накази Міністерства інфраструктури України № 256 від 28 квітня 2022 року «Про закриття морських портів» та Маріупольської філії ДП «АМПУ» № 182-к від 11 травня 2022 року «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Маріупольської філії ДП «АМПУ»,

Outcome: approved