Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.12.2022 просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів доходу з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 18 річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, в якому [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивачка вказує, що дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. У березні 2022 року, після початку збройної агресії російської федерації проти України позивачка разом з дочкою виїхала до м. Бергамо, Італія, відповідно її матеріальний стан погіршився, оскільки єдиним джерелом доходу є допомога від держави та мінливі заробітки позивача. Оскільки відповідач не вважає за необхідне приймати участь в утриманні дочки, але працює, має дохід, інших аліментних платежів не сплачує, є фізично здоровим та здатним заробляти кошти в необхідному розмірі, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 11.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі за даним позовом. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не прибув, надіславши через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, та без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з розгляду справи також не прибув, надіславши через систему «Електронний суд» заяву, в якій відповідач уточнені позовні вимоги визнає повністю, та просить розгляд справи провести у відсутність [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяви сторін, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Згідно з рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.01.2013, шлюб зареєстрований 03.06.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за № 24 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 31.10.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , за актовим записом № 1482. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». З матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.11.2006, виданим Юрківцівською сільською радою Талалаївського району Чернігівської області. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка підписана Україною 21.02.1990, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27.02.1991 № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Прожитковий мінімум відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини, становить 1/4 частину, на двох дітей - 1/3 частини, на трьох і більше дітей - 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачкою, та перебуває за кордоном разом із матір`ю, і потребує матеріальної допомоги, відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, працює, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Також, судом враховано, що відповідач проти призначення аліментів на утримання дитини, розміру та способу їх стягнення не заперечує. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю. Частиною 1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved