Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживав та був прописаний (зареєстрований) в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку за вищевказаною адресою. Заповіту чоловік позивачки не складав. Після смерті чоловіка позивачка спадщину прийняла належним чином , так як постійно проживала з ним та шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки , що належали спадкодавцю. Нотаріус видав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду. Крім того позивачка має право на 1/2 частину житлового будинку за вищевказаною адресою як член колгоспного двору, який до 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні. Позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно. Тому в позасудовому порядку визнати право власності на належну їй частину будинку неможливо. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує . Відповідач в поданій заяві просить справу розглянути у відсутність представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення . Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , який на день смерті та постійно проживав і був прописаний (зареєстрований) в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.12). Факт його смерті підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.7). Факт родинних відносин позивачки та спадкодавця підтверджується даними свідоцтва про одруження (а.с. 8). Після його смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Довідкою №10940/Г-07-19-2022 від 22.06.2022 р, виданою Олександрівським старостинським округом Бобровицької міської ради Чернігівської області, підтверджується, що станом на 15.04.1991 р. в будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина) ( а.с. 11). Заповіту [PERSON] не складав. Спадщину після його смерті прийняла позивачка [PERSON] , так як постійно проживала зі спадкодавцем та подала заяву до Бобровицької державної нотконтори (сп. справа №320/2021) та 24.09.2022 р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали спадкодавцю (а.с. 9,10). Позивач бажає оформити право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , право на яку мав чоловік позивачки [PERSON] . Однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку неможливо, так як право власності на житловий будинок не зареєстроване, що підтверджується довідкою № 256, виданою 08.07.2022р. КП ,,Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації". Постановою державного нотаріуса від 20.10.2022 року Бобровицької державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на частину житлового будинку, яка перейшла їй після смерті чоловіка , що є підставою звернутися до суду (а.с.20). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника ( спадкоємця ) вирішується в судовому порядку. Крім того позивач [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, як член двору, який до 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні. Відповідне роз`яснення викладене в п. 6, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». В силу ст. 127 ЦК УРСР зі змінами, внесеними 20.05.1985 р. до відносин сумісної власності господарств громадян, які займалися індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві застосовуються правила ст. 121-126 ЦК УРСР (що регулюють відносини колгоспного двору). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно (а.с. 21). Тому в позасудовому порядку визнати право власності неможливо. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права на нерухоме майно є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved