Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у 2000 році вона поселилася в будинок, в якому ніхто не проживав по [ADDRESS] . У вказаному будинку вона проживає, користується, утримує земельну ділянку та веде особисте селянське господарство. Кому належав будинок позивачу невідомо. Всі комунальні послуги, електропостачання, газ приходили на ім`я позивача. Коли вона вирішила оформити право власності на цей будинок в селищній раді їй повідомили, що в даному будинку колись проживала [PERSON] . Чи було в [PERSON] зареєстроване право власності на цей будинок позивачу невідомо. З інформації яку надав відповідач позивач дізнався, що [PERSON] не була зареєстрована та не проживала за вказаною адресою, а померла [INFO] . На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та користується зазначеним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. З метою здійснення в подальшому державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти позивач звернувся до комунального підприємства Волочиського районного бюро технічної інвентаризації для отримання послуг з проведення інвентаризаційних робіт та виготовлення технічної документації на об`єкти нерухомого майна. 26.03.2020 року комунальне підприємство Волочиське районне бюро технічної інвентаризації виготовило на ім`я замовника, [PERSON] , технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Позивач також вказав, що 16.06.2021 звертався до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Війтовецької селищної ради для реєстрації права власності на зазначений будинок, оскільки вже понад 20 років безперервно користується даним нерухомим майном. Центр надання адміністративних послуг відмовив позивачу, мотивуючи свою відмову тим, що для того, щоб законно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном, йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності за собою. Позивач зазначає, що користується зазначеним нерухомим майном відкрито з 2000 року і по цей час, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює. Претензій будь-якого характеру до позивача відносно користування даним будинком не надходило. Позивач вважає, що право власності на нерухоме майно має бути визнано за набувальною давністю, тому звернувся з відповідним позовом до суду. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому просить суд ухвалити рішення на розсуд суду, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач, [PERSON] , без реєстрації проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.03.2021. Відомості про список членів сім`ї, що проживають за адресою [ADDRESS] - відсутні, що підтверджується виписками з господарських книг: №1 за 2000-2005 роки; №1 за 2006-2010 роки; №1 за 2011-2015 роки; №1 за 2016-2020 роки. Власником вказаного будинку була [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується листом відділу Центру надання адміністративних послуг Війтовецької селищної ради Хмельницької області №972-02/27 від 16.06.2021. За інформацією станом на 06.12.2022 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом Волочиської державної нотаріальної контори №1182/01-16 від 06.12.2022. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, проведеної суб`єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] вартість житлового будинку із господарськими будівлями складає 63655 грн.. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.03.2021 року встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] з 2000 року, здійснює утримання будинку, оплату електропостачання та газопостачання. Оплату комунальних послуг, а саме: водопостачання, електропостачання, плату за спожитий природний газ, плату за розподіл (доставку) газу здійснює позивач - [PERSON] , що підтверджується рахунками на оплату. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Як зазначено в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року № 552/1354/18 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, під час розгляду справи знайшов свого підтвердження факт добросовісного заволодіння та подальшого відкритого безперервного володіння позивачкою будинком [ADDRESS] більше 10 років. Визнання за позивачем права власності на будинок не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси. Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить суд не стягувати з відповідача на користь позивача судовий збір, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved