Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

04 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просила визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] та інше спадкове майно. За життя [PERSON] заповіт не складав. Таким чином, спадкування після його смерті відбувається за законом. У встановлений законом строк позивач звернулась до Першої бориспільської державної нотаріальної контори і була записана на прийом на 02 березня 2022 року. Наприкінці лютого 2022 року вона зателефонувала нотаріусу для підтвердження зустрічі, проте нотаріус відмовила в прийомі та прийнятті заяви по тій причини, що 24 лютого 2022 року розпочались військові дії на території України та введено воєнний стан і у зв`язку з цим доступ нотаріуса до державних реєстрів закрито. 02 травня 2022 року позивач повторно зверталася до нотаріуса, однак їй рекомендували зачекати на час військового стану. Згодом позивач дізналася від знайомих, що один із спадкоємців, а саме донька чоловіка [PERSON] , звернулась до Другої бориспільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась також до Другої бориспільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову, яка обґрунтована тим, що вона пропустила строк подачі заяви, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З цих підстав [PERSON] вимушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду 08 листопада 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача Бориспільської міської ради Київської області надійшов лист, відповідно якого просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог чинного законодавства та просить справу слухати без участі їх представника. Від третьої особи Другої бориспільської державної нотаріальної конторинадійшов лист, яким просили розгляд справи проводити без участі їх представника та покладаються на обґрунтоване рішення суду. Від представника третьої особи [PERSON] - адвоката Сокольвак В.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали справи з наявними в ній доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 листопада 2021 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіональ-ного управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22 листопада 2009 року виконкомом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав, відтак спадкування після його смерті відбувається за законом. В встановлений законом строк позивач звернулась до Першої бориспільської державної нотаріальної контори та записалась на прийом. Однак, подати заяву про прийняття спадщини не змогла у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року розпочались військові дії на території України та було введено воєнний стан. Нотаріус повідомила позивача, що у зв`язку з воєнним станом перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Судом також встановлено, що донька чоловіка [PERSON] звернулась до Другої бориспільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . Позивач також звернулась до Другої бориспільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову яка вмотивована тим, що [PERSON] пропустила строк на звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановлю-ного ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадком-ця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне воле-виявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається обов`язок подати до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. 24 лютого 2022 року, відповідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», по всій території Україні введено режим воєнного стану. Відповідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у термін, встановлений ст. 1270 ЦК України, зверталась до нотаріальної контори з метою подати заяву про прийняття спадщини, проте у зв`язку з введенням на території України воєнного стану через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну заяву про прийняття спадщини подати не змогла. 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України своїм листом №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами. Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справед-ливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій. Оскільки, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку, про можливість надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved