Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

13 вересня 2022 року представник [PERSON] - адвокат Гур`єва Л.М. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Новомиргородської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] у відповідача в м. Краматорську народилась донька, [PERSON] . Батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України. 15.02.2021 року відповідач покинула доньку у КНП «ДТМО» КМР, про що було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту а пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 27.05.2021 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16.06.2021 року № 782 [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішенням виконкому Краматорської міської ради від 07.07.2021 року № 873 [PERSON] , [INFO] , було передано на повне державне забезпечення до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка». 15.09.2021 року рішенням Виконавчого комітету Краматорської міської Ради № 1234, [PERSON] , було призначено опікуном над [PERSON] та [INFO] дитину передано позивачу в родину. У зв`язку зі збройною агресією російської Федерації проти України та бойові дії, що відбуваються на території Донецької області, [PERSON] разом з дитиною, [PERSON] , евакуювалися з м. Краматорська до с. Коробчине Кіровоградської області, де з їх було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб з 31.03.2022 року, та де вони мешкають по теперішній час по [ADDRESS] . Таким чином, з 20.09.2021 по теперішній час [PERSON] мешкає разом зі своїм опікуном [PERSON] та її чоловіком, [PERSON] , На даний час дитині більше двох років, а тому позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та приділяє дитині увесь свій час, несе всі обов`язки, пов`язані з доглядом за дитиною, її розвитком, вихованням та матеріальним утриманням. В свою чергу, відповідач після залишення дитини у медичному закладі, в її житті так і не з`явилась, жодного разу виявила бажання зустрітись з дитиною , не цікавилась станом здоров`я останньої. Враховуючи викладене представник позивача просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзив на позовну заяву, відповідач не скористалась. 02 листопада 2022 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. В матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій остання просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Краматорської міської ради, Служби у справах дітей Новомиргородської міської ради в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи наявні заяви представників третіх осіб про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2021 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відповідно до Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст. 126,133,135 СУ України, державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту а пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеного 27 травня 2021 року у м. Краматорську, в педіатричному КПН «ДТМО» КМР виявлена дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] . мати дитини [PERSON] не забрала дитину після закінчення строку лікування. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16.06.2021 року № 782 [PERSON] , [INFO] , надати статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 15 вересня 2021 року № 1234, призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] та зобов`язано [PERSON] : забезпечити належні побутові умови для виховання, навчання та розвитку [PERSON] , [INFO] ; піклуватися про здоров`я [PERSON] , [INFO] на\-родження, та її лікування, про фізичний, психічний, духовний розвиток дитини; вживати заходи щодо захисту цивільних прав та інтересів [PERSON] , [INFO] ; щомісяця до 01 вересня надавати до служби у справах дітей Краматорської міської ради висновок про стан здоров`я дитини, довідку про реєстрацію її місця проживання, довідку щодо захисту майнових прав підопічної, та висновок про стан здоров`я опікуна. Відповідно до листів начальника служби у справах дітей Краматорської міської ради № 03-11/604, № 03-11/605 від 09.06.2021 року, [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх братів, сестер, а також особистого майна, яке підлягає опису, не має, житлом на правах власності не володіє. Відповідно до акту про передачу дитини у сім`ю опікуна від 20.9.2021 року о 10:30 год. адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» передано дитину [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до листа в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 12.11.2021 року № 01/07-527, за час перебування [PERSON] у закладі, її мати [PERSON] , [INFO] , до адміністрації закладу не зверталась, життям та здоров`ям доньки не цікавилась, не відвідувала, листів не надсилала, не телефонувала, батьківської уваги та турботи не виявляла, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. 28 жовтня 2022 року органом опіки та піклування Лівобережної адміністрації Краматорської міської ради прийнято висновок № 01-49/292 про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] , по відношенню її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Так, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач покинула свою малолітню дитину у закладі охорони здоров`я, та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї малолітньої дитини, за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з донькою, не приймає участі у їх вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей їх матір`ю безспірно встановлено судом, не оспорювалось відповідачем, а тому, враховуючи наявні докази, суд вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, судом не встановлено. Згідно до ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, яка буде опікуватись дитиною. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, в розмірі 992 гривень 40 копійок. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, в розмірі 992 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved