Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

02 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2017 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, і такий рівень повинен бути не меншим, ніж визначений прожитковий мінімум. Вказує, що такий рівень самостійно забезпечити вона не може, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним і отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вважає, що він зможе сплачувати такий розмір аліментів. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14 грудня 2022 року. У відзиві на позовну заяву відповідач частково визнав позовні вимоги, в частині необхідності стягнення аліментів та визначеного позивачкою способу їх сплати, і не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх доньки в розмірі 1500 грн. Проте зауважує, що твердження позивачки про те, що він не приймає участі у вихованні доньки та не допомагає її утримувати не відповідають дійсності, оскільки після припинення фактичного проживання з дружиною та переїхавши до своїх батьків, які також проживають в м. Суми, він жодним чином не припинив бачитись і спілкуватись з [PERSON] . Зазначає, що постійно купує їй необхідні речі, оплачує танцювальний гурток, у який ходить їхня донька, між ними добрі дружні стосунки. Вимога позивачки про стягнення аліментів взагалі є надуманою та передчасною, оскільки це його рідна донька, яку він любить і буде матеріально допомагати незалежно від того чи буде рішення суду чи ні. На даний час він не працює та не має постійного доходу. Зараз займається питанням про офіційне працевлаштування, але зв`язку з ситуацією, яка склалася в нашій країні важко знайти роботу, де офіційно працевлаштовують, відтак його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка. У вересні 2022 року його викликали у військомат та вручили повістку для проходження медичного огляду. Під час медичного огляду в нього була виявлена двобічна поздовжня плоскостопість II ст., ознаки ДОА таранно-човноподібних суглобів з обох сторін II ст. за Kellgren та Lawrence. У зв`язку з чим його було визнано обмежено придатним до військової служби. Після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою, він проживає разом зі своїми батьками, які перебувають у його на утриманні та потребують постійного стороннього догляду та піклування. Він розуміє, що утримання доньки потребує значних витрат і бажає, щоб у його доньки було все найкраще, а тому за наявності у нього можливості він буде додатково в натуральному вигляді їй допомагати, проте він не бажає, щоб позивача за його рахунок утримувала себе. Вказує, що позивачка працездатна, фізично здорова, інших утриманців не має, а тому вона також в змозі утримувати їхню доньку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 10). Під час шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьком якої є відповідач (а.с. 11). Відповідно до інформації на запит по склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 14.03-08/99518 від 27 жовтня 2022 року донька сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з довідкою Сумського міського центру зайнятості від 21 листопада 2022 року № 1104 [PERSON] не зареєстрований як безробітній і не отримує допомогу по безробіттю в Сумському міському центрі зайнятості (а.с. 27). За індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-7 Пенсійного фонду України [PERSON] отримував дохід до травня 2021 року включно і розмір його доходу з 01 січня 2021 року по 31 травня 2021 року склав 45784 грн 98 коп. (а.с. 29-31). За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 2 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с. 27). За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. У судовому засіданні позивачка пояснила, що на даний час вона ніде не працює, проживає у житловому будинку разом зі своєю дочкою, матір`ю та бабусею. Працевлаштуватися вона не може, оскільки не працюють дитячі садочки, а також через те, вона доглядає за бабусею похилого віку, яка не ходить. На дитину щомісяця вона витрачає приблизно 2500 грн. У цю суму входять витрати на їжу, одяг і розваги для дитини. Також дитина ходить на танці, вартість яких становить 650 грн на місяць і які оплачує відповідач. Стан її здоров`я і здоров`я дитини задовільний. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що працює неофіційно і має неофіційні заробітки від 4000 грн до 6000 грн щомісяця. Стан його здоров`я задовільний, інших утриманців він не має. Має 1/5 частку у праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Іншого рухомого чи нерухомого майна на праві власності не має. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є молодою особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утриманні, відсутні, тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Заперечення у відзиві про те, що він має на утриманні непрацездатних батьків не підтверджені належними і допустимими доказами, тому не заслуговують на увагу суду. Заперечення відповідача про те, що він допомагає дитині добровільно, зокрема купляє для неї речі суд не приймає до уваги, оскільки факт надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19, які відповідно до частини 3 статті 264 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Разом з тим, на думку суду, позивачкою не обґрунтовано заявлений нею до стягнення розмір аліментів у сумі 3500 грн щомісяця, ураховуючи той факт, що у судовому засіданні вона визнала обставину того, що на утримання дитини нею витрачається орієнтовно 2500 грн на місяць, а також дитина відвідує гурток з танців вартістю 650 грн, вартість якого оплачує відповідач. Водночас, на позивачку законом покладено рівний з відповідачем обов`язок по утриманню їх спільної дитини, тому перекладання обов`язку з утримання дитини лише на відповідача суперечить нормам сімейного законодавства України. За таких обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2272 грн щомісяця (2500 грн щомісячні витрати на дитину + 650 грн вартість гуртка = 3150 грн / 2 = 1575 грн + 650 грн, які добровільно сплачує відповідач за відвідування гуртка = 2225 грн), що становить приблизно 1/2 частку від визначеного позивачкою загального орієнтованого розміру витрат на утримання дитини. Водночас, визначений судом розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів станом на день розгляду справи судом та відповідатиме інтересам дитини, не порушуючи права відповідача та інших осіб. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 65 % (2272 грн * 100 % / 3500 грн), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 645 грн 06 коп. (65 % від 992,40 грн), ураховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial