Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.04.2022 між ним та відповідачем укладено письмовий договір позики у формі розписки. Позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 13800 грн. Відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 29.07.2022. Умови договору до теперішнього часу відповідачем не виконані. Відповідно до умов розписки передбачено, що у випадку затримки в поверненні коштів на відповідача покладається зобов`язання зі сплати пені з розрахунку 2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 10 % від суми заборгованості, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 29490,60 грн., з яких 13800 грн. - сума боргу, 13800 грн. - пеня за прострочення у поверненні коштів, 1380 грн. - штраф за порушення грошового зобов`язання, 510,60 грн. - інфляційні витрати. В судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з розпискою від 29.04.2022 [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , отримав у борг від [PERSON] суму в розмірі 13800 грн. та зобов`язується їх повернути до 29 липня 2022 року. Також, у випадку затримки в поверненні коштів [PERSON] взяв на себе додаткові зобовязання щодо сплати неустойки у вигляді пені в розмірі 2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення строку повернення коштів до дати фактичного повернення, а також штрафу у розмірі 10 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу в розмірі 13800 грн. в строк до 29 липня 2022 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується змістом оригіналу розписки від 29.04.2022, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем та оригінал якої зберігається у позивача. У зв`язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 13800 грн. Вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача штраф за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1380 грн., пеню за прострочення повернення коштів за період з 30.07.2022 по 17.09.2022 в розмірі 13800 грн. та інфляційні втрати у розмірі 510,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який триває до теперішнього часу. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення штрафу за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1380 грн., пені за прострочення повернення коштів в розмірі 13800 грн. та інфляційних втрат в розмірі 510,60 грн. є необґрунтованими, оскільки у позикових правовідносинах вказані платежі не підлягають нарахуванню та сплаті у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.2694062686.1 від 03.10.2022 про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. Враховуючи те, що задоволено 46,79 % позовних вимог (13800,00 грн. від 29490,60 грн. складає 46,79 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 464,34 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (992,40 грн. х 46,79% /100%).

Outcome: partial