Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] в селі Лукарівка, Дубенського (Млинівського) району Рівненської області помер [PERSON] , опікуном якого вона була. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,58 га надану для ведення особистого селянського (підсобного) господарства, земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер - 5623886400:03:001:0017) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с.Лукарівка Дубенського (Млинівського) району Рівненської області. Відповідно до заповіту від 25.03.2010 року посвідченого секретарем Перемилівської сільської ради та зареєстрованому в реєстрі за №08 покійний зробив розпорядження на випадок свої смерті, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства заповів - [PERSON] ; державний акт на право власності на земельну ділянку: серія ЯЗ №213230, серія ЯЗ №231746, видані 12.12.2008 управлінням Держкомзему Млинівської райдержадміністрації в рівних частинах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 04 грудня 2018 року державним нотаріусом Млинівської районної державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , яке зареєстроване в реєстрі за №677. При зверненні до державного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства їй було відмовлено. Так в постанові державний нотаріус зазначила; «так як у заповіті відсутнє розпорядження спадкодавця щодо вказаних в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину земельних ділянок, згідно ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах… [PERSON] , не було надано жодних документів, які надавали б право на спадкування за законом.». Однак воля спадкодавця полягала саме в тому щоб після його смерті їй у власність перейшли відповідні земельні ділянки. В даному випадку спадкування має здійснюватись саме по заповіту, а не по закону. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: - земельну ділянку площею 0,58 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського (підсобного) господарства, яка розташована в [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер - 5623886400:03:001:0017) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с.Лукарівка, Дубенського (колишнього Млинівського) району Рівненської області. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Просить справу розглядати у його відсутності. (а.с.60) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовими клопотаннями в яких вказали, що позовні вимоги визнають повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Просять справу розглядати у їх відсутності. (а.с.39, 50, 52 ) Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через офіційний вебсайт Млинівського районного суду. (а.с.39) Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 квітня 2018 року, актовий запис 73. (а.с.6) Згідно довідки Млинівської селищної ради Рівненської області від 13.08.2018 року №354, [PERSON] , який помер [INFO] на час смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним була зареєстрована опікун - [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перемилівської сільської ради 25.03.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за №08, [PERSON] зробив розпорядження на випадок свої смерті, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства заповів - [PERSON] ; державний акт на право власності на земельну ділянку: серія ЯЗ №213230, серія ЯЗ №231746, видані 12.12.2008 управлінням Держкомзему Млинівської райдержадміністрації в рівних частинах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.8) Державним нотаріусом Млинівської районної державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 96/2018. (а.с.9-10) 04 грудня 2018 року державним нотаріусом Млинівської районної державної нотаріальної контори Фадєєвій Н.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , яке зареєстроване в реєстрі за №677. (а.с.12) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148640019 від 08.12.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.13) Згідно архівного витягу із рішення №77 сесії Перемилівської сільської Ради народних депутатів від 26.11.1993 року, [PERSON] задоволено заяву на приватизацію земельної ділянки площею 0,58 га для ведення особистого підсобного господарства. (а.с.14) Згідно державного акту на право власності на землю серії ЯК №498260 [PERSON] на підставі рішення Перемилівської сільської ради від 22 грудня 2009 року №187 передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, що знаходяться в с.Лукарівка Млинівського району Рівненської області. (а.с.15) Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 02.09.2022 року станом на 01.01.2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: с.Лукарівка Млинівського району Рівненської області, на підставі рішення Перемилівської сільської ради від 26.11.1993 року №77, для ведення особистого підсобного господарства на ім`я [PERSON] не видавався. (а.с.21) Відповідно до постанови державного нотаріуса Млинівської районної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2021 року вих.№475/02-31/96/2018, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки загальною площею 0,58 га, цільове призначення яких для ведення особистого підсобного господарства. (а.с.22) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. За правилами ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 ЦК України встановлено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини. За правилами статті 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом №296/5 Мінюсту від 22.02.2012 року), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.2 ст.78 ЗК України). За загальним правилом порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.5). Тобто це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чиінтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19, пункт 14) та від 01 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункт 40). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2 передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позива ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (такий висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суд) 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). В пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 сформований висновок, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання позову відповідачами, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved