Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Адвокат Матвєєва Т.С. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що громадянка України [PERSON] [INFO] народила в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим дитину [PERSON] , що підтверджується медичною довідкою лікарської установи. Батьком дитини є громадянин України [PERSON] . Реєстрація народження дитини проведена за спільною заявою батьків органами Російської Федерації. Заявник не може зареєструвати народження дитини відповідно до вимог чинного законодавства України та отримати свідоцтво про народження, оскільки медичне свідоцтво про народження було видано на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження потрібно заявнику для отримання свідоцтва про народження. З таких підстав просить встановити факт, що громадянка України [PERSON] [INFO] , уродженка міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, [INFO] в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим народила дитину чоловічої статі [PERSON] , батьком якого за спільною заявою є громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Бекабад Ташкентської області. Ухвалою суду від 22.11.2022 визначено розглядати справу в порядку окремого провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання учасники не з`явились. Від заінтересованої особи - Ковельського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника за наявними у справі доказами. Заінтересована особа [PERSON] направив суду письмову заяву з проханням задовольнити заяву [PERSON] , справу слухати без його участі. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи клопотання осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. У березні 2014 року територія Автономної Республіки Крим була анексована Російською Федерацією, на цій території запроваджено законодавство Російської Федерації. [INFO] на території Автономної Республіки Крим в м. Сімферополь народився [PERSON] , про що органами Російської Федерації видано довідку про народження та свідоцтво про народження. Матір`ю дитини вказана заявниця [PERSON] , батьком - [PERSON] . Реєстрація народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану в Україні не проводилась. Заявник та заінтересована особа [PERSON] є громадянами України, що підтверджується долученими до заяви копіями паспортів громадян України. В зареєстрованому шлюбі особи не перебувають, [PERSON] записаний батьком дитини на підставі спільної заяви осіб, які не перебувають в шлюбі. Згідно із принципом 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині має належати з його народження право на ім`я та громадянство. Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У цій справі громадяни України є батьками дитини, яка також з народження є громадянином України. Частиною четвертою ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно підпунктом «а» п. 2, 3, 22, 23 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім`я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. По - батькові дитині присвоюється за власним іменем батька. За матеріалами справи дитина народилась [INFO] в м. Сімферополь. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року N 1207-VII Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Згідно зі ст.9 цього Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином батьки позбавлені можливості провести реєстрацію народження дитини в державних органах України без рішення суду про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Частиною першою, третьою статті 317 Цивільного процесуального кодексу визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичній довідці, як доказам, суд враховує, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони підтверджують, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але фактично існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини заявником. З огляду на встановлені судом обставини та викладені вимоги закону у суду існують обґрунтовані підставі встановити факт народження дитини. Прохання заявника вказати батьком дитини громадянина України [PERSON] не суперечить положенням ч. 1 статті 126 Сімейного кодексу України. В силу ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України судове рішення підлягає негайному виконання.

Outcome: approved