Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

24 червня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] суму в розмірі 35376,00 грн. та суму судового збору в розмірі 992,40 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 08 травня 2019 року позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 32160,00 грн. що на той момент було еквівалентно 1200 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 15.01.2020 р. Виникле зобов`язання зафіксоване у вигляді договору позики, що засвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. Проте до теперішнього часу відповідач борг не повернув, а отже несплачена сума заборгованості складається з 32160,00 грн., а також штрафу за неповернення кошів у розмірі 10% простроченої суми 3216,00 грн., загальна сума становить 35376,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 08 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність 32160,00 грн., що еквівалентно 1200 доларів США. Договором передбачено, у разі не повернення суми, зазначеної у п.1 цього договору, [PERSON] зобов`язаний сплатити штраф на користь [PERSON] в розмірі 10 % від простроченої суми. Строк повного виконання договору 15.01.2020 р. Однак у строк, обумовлений у договорі [PERSON] коштів не повернув та взятих на себе зобов`язань не виконав. Норми права застосовані судом. Відповідно до статей12,81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.1046ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1049 ЦК України\~визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно дост. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Мотиви та висновок суду. Таким чином, наявність підписаного договору відповідачем в матеріалах справи підтверджує факт передання [PERSON] визначеної грошової суми [PERSON] в силу вимог\~ст. 1047 ЦК України, а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на дату подання позову до суду позика не повернута. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що договірні відносини між сторонами по справі мають місце, оригінал договору позики знаходився у позивача та був наданий суду, в судовому порядку не оспорювався, борг відповідачем не повернуто. Таким чином з [PERSON] підлягає примусовому стягненню сума боргу у розмірі 35376,00 грн. У відповідності до ст.\~141 ЦПК України\~з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. 00 коп., який сплачено позивачем при подачі позову.

Outcome: approved