Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтований тим, що 12.08.2011 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , актовий запис № 1888. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . В період шлюбу подружжя придбало житло, 23.08.2012 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1656 га. Покупцем у зазначених договорах виступав відповідач, а позивач надавала нотаріальну згоду на укладання договорів купівлі-продажу. Позивач, відповідач та їх спільна дитина зареєстровані у вищевказаному будинку. Подружнє життя у них з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. В 2015 році позивач подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2015 у справі № 128/3497/15-ц шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з дитиною та відповідачем продовжувала проживати в одному будинку, проте з лютого 2015 року спільного господарства не вели. Відповідач не приймав і до сьогодні не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, не допомагав матеріально, а тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2015 у справі № 128/3498/15-ц позов [PERSON] задоволено та стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2018 у справі № 128/1057/18 розмір аліментів було змінено, визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн до досягнення [PERSON] повноліття. Не дивлячись на рішення суду, відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина. На теперішній час утворилась заборгованість в розмірі 61406 грн. Позивач сама виховує сина та несе усі витрати, піклується про нього. Відповідач не приймав та не приймає будь-якої участі в житті сина, не допомагає матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям, подальшим життям, не надає допомоги, абсолютно з ним не спілкується. Позивачу стало відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось у 2020-2021 роках, він виїжджає за кордон у Республіку Польща, крайній раз 07.08.2021. Тривалість його роботи становить більше року, а тому, оскільки його матеріальний стан покращився, позивач вважає, що він повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. Позивач також зазначає, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось у зв`язку із відсутністю заробітку, позивач закрила підприємницьку діяльність, якою займалась тривалий час. Сама утримує сина, а оскільки дитина росте, то її потреби на даний час також зросли. На даний час син відвідує ряд гуртків, тренування з плавання та футболу, репетиторів, відвідує англійську мову. Крім того, дитина часто хворіє, має вроджені вади здоров`я. 1500 гривень аліментів є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які позивач несе на утримання дитини щомісячно. Тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2018 у справі № 128/1057/18 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, до досягнення [PERSON] повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; стягнення аліментів за виконавчим документом, виданим на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2018 у справі № 128/1057/18, припинити станом на день набрання рішенням суду законної сили і після повної сплати заборгованості по аліментах; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 07.12.2022 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] адвокат Цепляєв С.В. попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважав можливим провести судове засідання 07.12.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] з 12.08.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2015 було розірвано, що підтверджується його копією (а.с. 4). [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2017 (а.с. 8). З копії довідки № 567, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 26.10.2017, убачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). З копії довідки № 748, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 09.10.2018, убачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до копії довідки-інформації № 01-26/29 від 28.01.2022, виданої Комунальним закладом «Вінницький ліцей № 10», [PERSON] навчається в Комунальному закладі «Вінницький ліцей № 10 Вінницької міської ради» з 01 вересня 2018 року (а.с. 11). Згідно з копією довідки від 01.07.2022, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Якушинецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Якушинецька АЗПСМ, [PERSON] , [INFO] , стоїть на обліку у сімейного лікаря та гастроентеролога. До сімейного лікаря з дитиною звертається виключно матір, батько дитини жодного разу з приводу здоров`я сина не звертався (а.с. 12). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 64928934 від 13.09.2022 № 174 убачається, що станом на 31.08.2022 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 61406,95 грн (а.с. 13). Відповідно до копії відповіді на запит № 116087566 від 27.09.2021, [PERSON] 05.04.2021 виїхав за кордон, 07.08.2021 в`їхав на територію України (а.с. 14). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно до яких вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27.09.1991, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з\~ч.\~1\~ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 по справі № 643/11949/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.\~181,192 СК України зміна\~розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимога зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192\~СК України зміна\~розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів. Аналогічний правовий висновок у міститься постанові Верховного Суду від 17.02.2020 (справа № 459/2189/18). Звертаючись з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач [PERSON] посилається на збільшення витрат на утримання дитини та те, що у відповідача покращився матеріальний стан, а саме: у 2020-2021 роках він неодноразово виїжджав за кордон у Республіку Польща, крайній раз 07.08.2021, де працює за контрактом до теперішнього часу. Однак з долучених до позову доказів не вбачається, що відповідач [PERSON] працює у Республіці Польща та отримує дохід. Разом з тим, підставами для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , є недостатній їх розмір, визначений до стягнення рішенням суду від 19.10.2018, оскільки з часу ухвалення такого рішення пройшло більше чотирьох років, щорічно змінювався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також збільшувалися потреби дитини сторін по справі. Установлено, що аліментів, визначених в твердій грошовій сумі 1500,00 грн щомісячно, в даний час недостатньо для гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд \~також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, син сторін [PERSON] часто хворіє та має вроджені хвороби, що підтверджується довідкою сімейного лікаря, відвідує навчальний заклад. Крім того, установлено, що погіршилось матеріальне становище позивача, яка з 27.04.2022 припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується відповідною інформацією з ГУ Державної податкової служби Вінницької області (Вінницьке ДПІ) про припинення підприємницької діяльності. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За вказаних вище обставин суд доходить висновку, що аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, в сумі з коштами позивача, які витрачаються на утримання дитини, буде достатньо для гармонійного розвитку сина сторін по справі [PERSON] . Пунктом 23\~постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що відповідно до\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів у новому розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача слід розпочинати з дня набрання даним рішенням законної сили. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, від сплати якого була звільнена позивач [PERSON] при подачі даного позову до суду. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved