Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, уточнивши який, просив суд визнати недійсними розпорядження: Київської обласної державної адміністрації «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» від 17.03.2008 року № 278, № 279, № 280, № 281, № 282, № 283; Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.2008 № 1876, від 15.03.2010 № 329, № 331, № 332; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки видані: [PERSON] серії ЯД № 924387, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0065, площею 0,9900 га, з відміткою про перехід права власності до [PERSON] ; [PERSON] серії [NUMBER] , з кадастровим номером 3223187700:05:021:0063, площею 0,9900 га; [PERSON] серії ЯД № 924389, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0060, площею 0,5486 га; [PERSON] ЯИ № 488984, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0070, площею 0,2402 га; [PERSON] серії ЯИ № 488983, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0069, площею 0,2790 га та серії ЯИ № 488982, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0071, площею 0,2748 га; [PERSON] серії ЯЖ № 678788, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0073, площею 0,3170 га; [PERSON] серії ЯИ № 489454, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0074, площею 0,2744 га; [PERSON] серії ЯИ № 489455, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0072, площею 0,3101 га; [PERSON] серії ЯИ № 924388, з кадастровим номером 3223187700:05:021:0064, площею 0,9900 га; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Пасічник Уляни Михайлівни, індексний номер: 10533393 від 31.01.2014 року, на підставі якого зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075; визнати недійсним договір іпотеки від 23.04.2012 року № 933 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075, укладений між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК» та [PERSON] ; витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та державного підприємства «Київське лісове господарства» з незаконного володіння: [PERSON] земельну ділянку площею 0,5486 га з кадастровим номером 3223187700:05:021:0060; [PERSON] земельну ділянку площею 0,2402 га з кадастровим номером 3223187700:05:021:0070; [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,5538 га з кадастровими номерами: 3223187700:05:021:0069 та 3223187700:05:021:0071; [PERSON] земельну ділянку площею 0,2845 га з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075; [PERSON] земельну ділянку площею 0,3170 га з кадастровим номером 3223187700:05:021:0073; [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,5845 га з кадастровими номерами: 3223187700:05:021:0074 та 3223187700:05:021:0072; [PERSON] земельні ділянки загальною площею 1,9800 га з кадастровими номерами: 3223187700:05:021:0063 та 3223187700:05:021:0065; [PERSON] земельну ділянку площею 0,9900 га з кадастровим номером 3223187700:05:021:0064, які розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, вартістю 83028,86 грн. Позов мотивований тим, що прокуратурою Київської області за результатами вивчення законності відведення земель лісогосподарського призначення на території Обухівського району Київської області встановлено, що розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» від 17.03.2008 № 278, № 279, № 280, № 281, № 282, № 283 затверджено розроблені ТОВ «Інтеграл сервіс» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 0,99 га у власність громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та площею 0,5486 га [PERSON] , що знаходяться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, вилучено їх з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство», змінено цільове призначення земельних ділянок на землі сільськогосподарського призначення та передано у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства. В подальшому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі на підставі вказаних розпоряджень зареєстровано та видано 22.05.2008 року державні акти на право власності на земельні ділянки зазначеним громадянам. В подальшому [PERSON] на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 1876 від 24.11.2008 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» змінено цільове використання земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером 3223187700:05:021:0063 та отримано 06.06.2011 новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924386. [PERSON] 11.06.2008 продав земельну ділянку [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 666392, кадастровий номер 3223187700:05:021:0060), який в свою чергу, змінив цільове призначення земельної ділянки на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.08 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримав 06.06.2011 новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924389. [PERSON] 28.05.2008 із належної їй земельної ділянки площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0061) продала частину площею 0,2402 га [PERSON] , якому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678785 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0070 та [PERSON] площею 0,2790 га, якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678784 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0069, і площею 0,2748 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678786, кадастровий номер 3223187700:05:021:0071), які в свою чергу, змінили цільове призначення земельної ділянки на підставі розпоряджень Обухівської районної державної адміністрації №№ 329, 331 від 15.03.2010 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримали 11.06.2012 нові державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №№ 488984, 488983, 488982. Так само, [PERSON] 28.05.2008 із належної йому земельної ділянки площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0066) продав частину земельної ділянки площею 0,2845 га [PERSON] , якому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678790 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075; площею 0,3170 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678788 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0073; площею 0,2744 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678789 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0074. На даний час право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано лише за [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075 перебуває в іпотеці ПАТ «Марфін Банк» згідно договору іпотеки від 23.04.2012 № 933 (інформаційна довідка з державних реєстрів № 40237188).Також, [PERSON] та [PERSON] 28.05.2008 продали решту частин земельних ділянок площами 0,1960 га і 0,1138 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку на площу 0,3101 га (об`єднанні) серії ЯЖ № 678787 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0072. Після цього, [PERSON] змінила цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223187700:05:021:0074 та 3223187700:05:021:0072 на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 332 від 15.03.2010 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та видано управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 11.06.2012 нові державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 489454 та № 489455. [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,9900 га [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678783, кадастровий номер 3223187700:05:021:0064), яка в свою чергу, змінила цільове призначення земельної ділянки на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.2008 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримала новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 489455. [PERSON] , змінивши цільове призначення земельної ділянки, на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.2008 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримала новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924387, подарував земельну ділянку площею 0,9900 га шляхом проставляння відмітки на державному акті на право власності [PERSON] . Прокурор в обгрунтуваня позовних вимог також зазначає, що розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 17.03.2008 № 278, № 279, № 280, № 281, № 282, № 283, якими вилучено та передано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Київське лісове господарство», видані упродовж одного дня, ними вилучено ліси загальною площею 5,4986 га, які знаходились у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства, що підтверджується інформацією ДП «Київське лісове господарство» та схемою розташування земельних ділянок. Більше того, проект землеустрою щодо вилучення цих лісових земель розроблявся однією організацією ТОВ «Інтеграл Сервіс». Державну землевпорядну експертизу проект також пройшов в один день, а саме 25.01.2008 за № 16-36е, № 16-37е, № 16-38е, № 16-39е, № 16-40е, № 16-41е. Державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] видані в один день - 22.05.2008 року. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є родичами та проживають спільно за однією адресою: [ADDRESS] . Вказане переконливо свідчить про те, що Київська обласна державна адміністрація вилучила та змінила цільове призначення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом повноважень. Враховуючи викладені вище суттєві порушення вимог законодавства при передачі спірних земельних ділянок відповідачам шляхом приватизації, вважає договір іпотеки від 23.04.2012 № 933 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075, укладений між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК» та [PERSON] відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України підлягає визнанню недійсним. Вірним способом захисту порушеного права прокурор, при подачі уточненого позову є пред`явлення до суду негаторного позову про визнання недійсним розпоряджень, державних актів на земельні ділянки, договору іпотеки та повернення земельних ділянок. Постановою Верховного Суду від 18.12.2019, вказана справа передана на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, з підстав необхідності з`ясування поважності пропуску позовної давності. Представником КОДА надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що відповідач при винесенні оспорюваних рішень діяв в межах своїх повноважень, крім того, прокурором пропущено строк позовної давності, тому просили відмовити в задоволенні позову. Представником [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що виділення спірних земельних ділянок повністю відповідало чинному законодавству, оскільки КОДА мала повноваження щодо їх виділення. Земельні ділянки, що виділялись, були землями сільськогосподарського призначення, крім того, прокурором пропущено строк позовної давності, тому просили відмовити в задоволенні позову. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що у прокурора відсутні процесуальні права пред`являти даний позов. Крім того, виділення спірних земельних ділянок повністю відповідало чинному законодавству, оскільки КОДА мала повноваження щодо їх виділення, втручання у право власності суперечить є незаконним, прокурором пропущено строк позовної давності, тому просив відмовити в задоволенні позову. Прокуратурою Київської області надано відповідь на відзив [PERSON] , де зазначено, що прокурор має право та повноваження пред`являти такі позови. КОДА не мала права вилучати та передавати землі лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищує 1 га. Строк позовної давності не пропущений, а втручання у право власності є виправданим. Представником відповідача [PERSON] подане заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що прокурором обрано невірний спосіб захисту. Ухвалою суду від 28.04.2021 прийнято заяву прокурора про зміну предмету позову та залучення належних відповідачів. Відповідно до довідки приватного нотаріуса від 22.09.2021, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її донька [PERSON] , яка є відповідачем по даній справі. Ухвалою суду від 19.11.2020 позову заяву в частині позовних вимог ДП «Київське лісове господарство» залишено без розгляду. Прокурор в судовому засіданні уточнені позовні вимог підтримав, зазначив, що при вирішені даного спору, потрібно розглядати як негаторний позов, порушення при виділенні земельних ділянок є встановленими, а строк позовної давності не пропущений. Представник КМУ в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що КМУ не давало дозволу на вилучення та надання у власність спірних земельних ділянок лісового фонду, розпорядником яких був саме КМУ. У Кабінету Міністрів відсутні повноваження щодо виявлення таких порушень, а тому, дізнались про незаконні виділення земельних ділянок перед подачею позову в суд від прокуратури. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, в зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, зазначив на відсутність порушень при виділенні земельних ділянок, не вірний спосіб захисту, що обраний прокурором та пропущення строку звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представником подане клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Інші особи, які повідомлялись належним чином про час і місце судового розгляду не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надавали. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази та матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 278 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,99 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, цим же розпорядженням земельну ділянку вилучено із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство», а його пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 279 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,99 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, вилучено її із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство», а пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 280 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,99 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, вилучено її із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство», а пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 281 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,99 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, вилучивши її із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство». Пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 282 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,5486 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, вилучивши її із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство». Пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 17.03.08 № 283 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Інтеграл сервіс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,99 га (ліси) в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, зазначену в п. 2 цього розпорядження для ведення особистого селянського господарства, вилучивши її із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство». Пунктом 3 змінено цільове призначення земельної ділянки на землю сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев. Вищезазначеними розпорядженнями змінено цільове призначення земельних ділянок з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передано у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам. В подальшому на підставі вказаних розпоряджень управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі зареєстровано та видано 22.05.2008 року наступні державні акти на право власності на земельні ділянки: [PERSON] - серії ЯЖ № 227234, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100483), на земельну ділянку площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0064), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; [PERSON] - серії ЯЖ № 227232, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100485), на земельну ділянку площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0063), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; [PERSON] - серії ЯЖ № 227231, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100436), на земельну ділянку площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0066), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; [PERSON] - серії ЯЖ № 227233, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100434), на земельну ділянку площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0061), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; [PERSON] - серії ЯЖ № 227235, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100432), на земельну ділянку площею 0,5486 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0060), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; [PERSON] - серії ЯЖ № 227236, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833100431), на земельну ділянку площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0065), яка знаходиться в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. В подальшому [PERSON] на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 1876 від 24.11.2008 року «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» змінено цільове використання земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером 3223187700:05:021:0063 та отримано 06.06.2011 року новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924386. [PERSON] 11.06.2008 року продав земельну ділянку [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 666392, кадастровий номер 3223187700:05:021:0060), який в свою чергу, змінив цільове призначення земельної ділянки на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.08 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримав 06.06.2011 року новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924389. [PERSON] 28.05.2008 із належної їй земельної ділянки площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0061) продала частину земельної ділянки площею 0,2402 га [PERSON] , якому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678785 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0070 та [PERSON] площею 0,2790 га, якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678784 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0069, і площею 0,2748 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678786, кадастровий номер 3223187700:05:021:0071), які в свою чергу, змінили цільове призначення земельної ділянки на підставі розпоряджень Обухівської районної державної адміністрації №№ 329, 331 від 15.03.2010 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримали 11.06.2012 нові державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №№ 488984, 488983, 488982. [PERSON] 28.05.2008 із належної йому земельної ділянки площею 0,9900 га (кадастровий номер 3223187700:05:021:0066) продав частину земельної ділянки площею 0,2845 га [PERSON] , якому управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678790 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075; площею 0,3170 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678788 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0073; площею 0,2744 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678789 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0074. На даний час право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано лише за [PERSON] . Поряд з цим вказана земельна ділянка з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075 перебуває в іпотеці ПАТ «Марфін Банк» згідно договору іпотеки від 23.04.2012 № 933 (інформаційна довідка з державних реєстрів № 40237188) ( Том № 1, а.с. 54-58). [PERSON] та [PERSON] 28.05.2008 продали решту частин земельних ділянок площами 0,1960 га і 0,1138 га [PERSON] , якій управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 28.08.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку на площу 0,3101 га (об`єднанні) серії ЯЖ № 678787 з кадастровим номером 3223187700:05:021:0072. В подальшому [PERSON] змінила цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223187700:05:021:0074 та 3223187700:05:021:0072 на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 332 від 15.03.2010 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та їй відповідно було видано управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 11.06.2012 нові державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 489454 та серії ЯИ № 489455. [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,9900 га [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 678783, кадастровий номер 3223187700:05:021:0064), яка в свою чергу, змінила цільове призначення земельної ділянки на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.2008 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримала новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 489455. [PERSON] , змінивши цільове призначення земельної ділянки, на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 24.11.2008 № 1876 «Про затвердження технічної документації щодо зміни цільового використання з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для ведення індивідуального садівництва» та отримавши новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 924387, подарував земельну ділянку площею 0,9900 га [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки від 16.02.2012 року, про що проставлено відмітку на державному акті на право власності Між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК» та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 23.04.2012 № 933, відповідно до якого земельну ділянку з кадастровим номером 3223187700:05:021:0075 передано в іпотеку банку. В листі ДП «Київське лісове господарство» від 21.01.2016 року, зазначається, що вказані у вимозі прокурора земельні ділянки площею 5,4986 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що передані у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для ведення особистого селянського господарства були розміщені в кварталі 48 Козинського лісництва, були єдиним лісовим масивом і вилучені із земель лісогосподарського призначення відповідно до розпоряджень Київської обласної державної адміністрації №278-283 від 07.03.2008 року, зазначене також підтверджується копією планшету № 3 із відміткою території, де знаходяться земельні ділянки, копією плану лісонасаджень Козинського лісництва та копією схеми розміщення лісових урочищ Козинського лісництва. Головне управління земельних ресурсів в Київській області надало позитивні висновки державної експертизи землевпорядної документації від 25.01.2008 року щодо вищезазначених спірних земельних ділянок. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, зазначено в частині 2 статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Повноваження державних адміністрацій з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», нормами земельного та лісового законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, зокрема передачу у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними. Судом установлено, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісогосподарського призначення та перебували в державній власності до винесення оскаржуваних розпоряджень і їх передачі відповідачам. Оспорювані розпорядження Київської обласної державної адміністрації «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» від 17.03.2008року, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування одного й того самого постійного користувача - ДП «Київське лісове господарство», видано в один день - 17 березня 2008 року, ними вилучено землі лісового фонду загальною площею 5,4986 га, які складають єдиний масив, що підтверджується інформацією ДП «Київське лісове господарство» від 21.01.16 та схемою розташування земельних ділянок, і використовувалися для ведення лісового господарства, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення й передано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Тобто, Київська обласна державна адміністрація фактично вилучила та змінила цільове призначення земель лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення обласною державною адміністрацією передбачених законом повноважень. Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені статтею 27 ЛК України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства. Відповідно до частини першої цієї статті (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України. Аналогічне положення міститься й у статті 20 ЗК України. Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування передбачені статтею 122 ЗК України, відповідно до частини сьомої якої Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу. У згаданих статтях ідеться про порядок вилучення певних земельних ділянок. Згідно із частиною шостою статті 149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятої і дев`ятою цієї статті. Відповідно до частини дев`ятої статті 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні,- - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу Отже, вилучення земельних лісових ділянок площею більше 1 га, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи і стверджував прокурор в своїй позовній заяві, сама процедура вилучення та відведення спірних земельних ділянок відповідачам суперечить вимогам чинного законодавства та здійснена Київською обласною державною адміністрацією поза межами її компетенції. Обласні державні адміністрації не були наділені повноваженнями щодо вилучення лісів площею понад 1 га в межах сіл, лісів, селищ та міст. Органом, уповноваженим приймати рішення про припинення права постійного користування внаслідок добровільної відмови землекористувача був Кабінет Міністрів України, а не Київська обласна державна адміністрація. Київська обласна державна адміністрація не була наділена повноваженнями щодо передачі спірних земельних ділянок у власність, надання їх у користування, а також їх вилучення. Прокурором при подані позову та заяви про зміну предмету позову заявлено вимоги про визнання недійсними розпоряджень КОДА «Про вилучення, зміну, цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність», Обухівської РДА, державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про їх державну реєстрацію, договорів іпотеки та повернення земельних ділянок у власність держави. Щодо позовної вимоги про повернення земельних ділянок. Прокурором при подачі заяви про зміну предмету позову, змінено спосіб захисту прав, а саме замість віндикаційного позову про витребування земельних ділянок, на негаторний позов про повернення земельних ділянок, посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема на Постанову від 22.05.2018 №469/1203/15-ц. Оцінюючі вказану Постанову, суд звертає увагу, що у ній дана правова оцінка землям водного фонду, які за будь-яких обставин не можуть передаватись у приватну власність, а тому в таких справах слід подавати негаторний позов, тобто як такий, що не пов`язаний з позбавлення володіння спірної земельною ділянкою права власності держави чи відповідної територіальної громади. В даному випадку, спірні земельні ділянки, є землями лісового фонду. Як зазначено у п.п.49-56 Постанови Великої Палати Верховного Суду 22.05.2018 №469/1203/15-ц, вирішуючи питання про належні способи захисту прав власника земельної ділянки лісогосподарського призначення, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого. Велика Палата Верховного Суду нагадує про свої висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки водного фонду, право власності на яку неправомірно зареєстровано за фізичною чи юридичною особою, або якщо земельна ділянка зайнята такою особою. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95 с18); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. За змістом наведених постанов та виходячи з обставин, встановлених у цих справах, зазначені висновки не застосовуються щодо заволодіння замкненими природними водоймами загальною площею до 3 гектарів, оскільки такі водойми можуть надаватися у власність приватним особам (стаття 59 ЗК України). Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду виходячи з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452 цс 18, пункт 71), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473 цс 18, пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 97), від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 46) та інші). Водночас володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. Так, відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб. Відповідно до частини п`ятої статті 1 ЛК України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами. Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою. Тому Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, розділ 1.5.4). Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 04 лютого 2020 року по справах № 911/3311/17, № 911/3574/17, 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17 про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями означає перехід до них права володіння цими землями, та про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісогосподарського призначення є неможливим. Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором заявлено позовну вимогу, яка не є належним способом захисту свої прав. Щодо позовних вимог про визнання недійсними розпоряджень КОДА «Про вилучення, зміну, цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність», Обухівської РДА, державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про їх державну реєстрацію. Як зазначено в п.п.143-153 Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2021 №359/3373/16-ц, водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Позов у цій справі поданий прокурором в інтересах держави у зв`язку з незаконним, на думку позивача, заволодінням земельними ділянками державної власності, зокрема, фізичними особами - відповідачами. Велика Палата Верховного Суду знов нагадує, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших. Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). І такі вимоги позивачем пред`явлені (див. наступний розділ цієї постанови). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших. Звідси випливає, що зазначені в у цьому розділі позовні вимоги не відповідають належному способу захисту. Так, для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 86)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19). Визнання недійсним державного акта також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 94)). Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до цієї статті в чинній редакції за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)). У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку у своїй постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18, пункт 5.17), де зазначалося про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належного способу захисту права або інтересу. Крім того, у п.155 вказаною Постанови зазначено, що, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76). Отже визначені прокурором способи захисту свої прав шляхом визнання недійсними розпоряджень КОДА «Про вилучення, зміну, цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність», Обухівської РДА, державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про їх державну реєстрацію та повернення земельних ділянок є неналежними та в зв`язку з цим, до задоволення не підлягають. В зв`язку з цим, не підлягає до задоволення похідна вимога про визнання недійсним договорів іпотеки, оскільки відсутні правові підстави для її задоволення. Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову по суті, підстав для застосування строку позовної давності відсутні.

Outcome: dismissed