Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

У вересні 2022 представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви зазначив про те, що [PERSON] , [INFO] народився у м. Кропоткин Краснодарського краю РРФСР. В 1986 році заявник переїхав проживати до України, спочатку до м. Жовті Води Дніпропетровської області, а потім в 1991 році до Криворізького району Дніпропетровської області, де 18.10.1991 року зареєструвався в с. Новомайське Криворізького району Дніпропетровської області. Паспорт громадянина колишнього СРСР заявником було втрачено. З метою оформлення паспорта громадянина України заявник звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, де йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, у зв`язку із чим представником заявника подано до суду відповідну заяву на задоволенні якої останній наполягав. Ухвалою суду від 21.09.2022 провадження по справі відкрито та справу призначено досудового розгляду. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС у Дніпропетровській області надав до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких заявник [PERSON] паспорт громадянина України не отримував. В ході судового засідання заявник [PERSON] , представник заявника вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що будь-які позасудові способи підтвердження належності [PERSON] до громадянства України відсутні, відповідно заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України та реалізувати свої права громадянина України. Представник заінтересованих осіб [PERSON] в судовому засіданні вказував, що фактично Криворізький відділ та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не заперечує проти встановлення заявнику факту проживання на території України на момент 13 листопада 1991 році, за умови його підтвердження в ході судового засідання. Зазначав, що за даної ситуації спір між сторонами фактично відсутній, проте вирішення вказаного питання не можливо у позасудовому порядку, через втрату заявником паспорта СРСР та не отрмиання паспорта громадянина України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом заявника [PERSON] . Підтвердив, що його брат улітку 1991 року прийхав проживати до України та спочатку проживав з батьками в с. Новомайське Криворізького району Дніпропетровської області, в будинку придбаному батьком. В подальшому декілька разів змінював місце проживання в межах України, зокрема проживав у м. Кривий Ріг, а з пізніше почав проживати в с. Садове Криворізького району Дніпропетровської області, де проживає й донині. Наполягав, що з 1991 року зв`язок з братом не втрачав, останній постійно проживав на території України з 1991 року, періодично лікувався. Пояснив, що паспорт громадянина колишнього СРСР його брат втратив, офіційно ніколи не працював та не одружувався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її рідним братом, який влітку 1991 року, так як і всі члени їх сім`ї, разом з батьками приїхали проживати на територію України. Вона та інші члени її родини отримали паспорт громадянина України, але її брат [PERSON] втративши паспорт громадянина колишнього СРСР, не зміг отримати паспорт громадянина України. Свідок наполягала, що зв`язок з братом не втрачала, останній з 1991 року постійно проживав на території України, зокрема в батьківському будинку в с. Новомайське Криворізького району, а останнім часом в с. Садове Криворізького району. Вислухавши пояснення учасників провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Питання, яке поставлено перед судом у заяві [PERSON] , є питанням встановлення факту, що має для нього юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 13.11.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громадянина України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України. При розгляді даної справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. 27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до розділу 2 п. 9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13.11.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 13 листопада 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року. Факт постійного проживання заявника на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 13 листопада 1991 року підтверджується наступними доказами дослідженими судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Кропоткин Краснодарського краю (а.с.7). Зазначена обставина також підтверджується копією військового квитка, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та знайшла своє підтвердження в показах свідків. Згідно довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 794 від 28.10.2022 [PERSON] , [INFO] зареєстрований на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетроівської області в [ADDRESS] з 28.10.1991 року по 14.09.1995 року (а.с.8). Вказана інформація підтверджена випискою з погосподарської книги. Згідно довідки Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 22.08.2022 за № 421 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року без реєстрації (а.с.9). Вкзаана інформація узгоджується з показаннями свідка. Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту, що заявником по справі є [PERSON] 19.06.1960 р.н, який станом на 13.11.1991 року перебував у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживав на території України, що підтверджується поясненнями свідків та довідками з місця проживання останнього. У зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР, [PERSON] позбавлений можливості надати органам ДМС даний паспорт, з відмітками про реєстрацію місця проживання станом на 13.11.1991 року та в подальшому, а тому позбавлений можливості в позасудовому порядку захистити своє невизнане право. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання [PERSON] на території України у повнолітньому віці станом на 13.11.1991 року, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved