Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач зазначив,\~що у\~листопаді 2021р.\~довідався про\~запис в\~бюро кредитних\~історій товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», за яким у нього мається заборгованість в сумі 345,62 євро. Звернувшись до\~кредитора -\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»\~-\~встановив,\~що заборгованість\~утворилася на\~підставі кредитного\~договору №\~650173581HPLS\~від 31.01.2017р.,\~кредитодавцем у\~якому є\~акціонерне товариство\~«Альфа-Банк»,\~позичальником -\~ позивач.\~Надалі права\~вимоги за\~цим кредитним\~договором були\~відступлені договором\~факторингу №\~2\~від 21.12.2020р. товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», яке, в свою чергу, договором факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020р. відступило ці права товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Зазначає, що договір № 650173581HPLS від 31.01.2017р. не підписував, грошові кошти за ним не отримував і взагалі про його наявність не знав. У грудні 2016р. дійсно звертався до акціонерного товариства «Альфа-Банк» із заявою про відкриття дебетової карти в євро, достроково її закрив у січні 2017р. і надалі не використовував. На підставі викладеного просить визнати недійсними зазначені договори факторингу в частині відступленні права вимоги до нього, зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити інформацію, що складає кредитну історію стосовно заборгованості за договором № 650173581HPLS від 31.01.2017р. в повній сумі та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представники акціонерного товариства «Альфа-Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, належним чином сповіщені про дату, час і місце судового засідання, відзив не подали. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» подав відзив на позов, в якому зазначив, що згідно ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Позаяк не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, його не було визнано недійсним, не встановлено факту відсутності письмової згоди позивача на використання і розповсюдження інформації щодо нього, то підстав для вилучення запису немає (а.с.49-52). Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надав відзив (а.с.78-82), яким позов не визнав, оскільки позивач не вказав, яке його право порушене і підлягає захисту, не подав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин справи, адже він не є стороною оспорюваних договорів. Також подав клопотання про зменшення судових витрат (а.с.83-85). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Договором факторингу № 2 від 21.12.2020р. акціонерне товариство «Альфа-банк» як клієнт відступило факторові - товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» - своє право грошової вимоги до третіх осіб, зокрема, боржника [PERSON] , позивача у справі, за плату (а.с.30-31). Договором факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» як клієнт відступило факторові - товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - своє право грошової вимоги до третіх осіб, зокрема, боржника [PERSON] , позивача у справі, за плату (а.с.28-29). Право грошової вимоги у акціонерного товариства «Альфа-банк» виникло згідно кредитного договору № 650173581HPLS від 31.01.2017р. з позивачем. Позивач зазначає, що цей договір він не підписував, грошових коштів не отримував, дійсно в грудні 2016р. відкривав у банку карту, але дебетову, яку достроково закрив у січні 2017р., на підтвердження чого надав виписку (а.с.14), оферту на укладання угоди про обслуговування платіжних карток (а.с.32), акцепт (а.с.33), заяву по відкриття поточного рахунку (а.с.34), тому звернувся до поліції із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ч.ч.1,3 ст. 358, 190 КК України (21-25), які внесені (а.с.25). Положеннями ст.\~204\~ЦК України\~встановлено,\~що правочин\~є правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Правом оспорювання кредитного договору № 650173581HPLS від 31.01.2017р. позивач не скористався і вимог про його недійсність суду не заявив. Докази притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення в суду відсутні. За ст. ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Згідно частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак у задоволенні позову слід відмовити, оскільки кредитний договір № 650173581HPLS від 31.01.2017р., на підставі якого створилася заборгованість, позивачем не оспорювався, а спірними договорами факторингу відступалося право вимоги, яка утворилася із правовідносин, що випливають із цього кредитного договору, який в силу ст. 204 ЦПК України є правомірним, тобто обраний позивачем спосіб захисту права не співпадає з тими правами, які він намагається захистити. Позаяк у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed