Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

15 листопада 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Гребенюка О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2018 року, станом на 14.08.2019 року, у розмірі 82 611,33 гривень, а також судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного 03.08.2018 року кредитного договору б/н позичальник [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 26490,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором витрат. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 14.08.2019 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 03 грудня 2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. 27 січня 2020 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено повністю та стягнуто на користь позивача з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2018 року у розмірі 82611,33 грн. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування необхідності скасування заочного рішення представник відповідача вказувала, що [PERSON] не з`явилась до суду із поважної причини у зв`язку із неотриманням виклику до суду, а також, що вказаними позивачем коштами [PERSON] не користувалось, оскільки її картка була викрадена, що підтверджується вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.10.2020 року у відношенні [PERSON] . Ухвалою суду від 12 січня 2021 року клопотання представника відповідача адвоката Мажари О.О. про витребування доказів задоволено, витребувано у позивача АТ КБ «Приватбанк»: документи, що засвідчують факт оформлення та видачі [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) кредитних карток (або картки) за кредитним договором (заява [PERSON] б/н від 03.08.2018 р.); інформацію про номери рахунку (рахунків), що були відкриті на ім`я [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за кредитним договором б/н від 03.08.2018 р.; виписку про рух грошових коштів по рахунку (рахунках), що були відкриті на ім`я [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за кредитним договором б/н від 03.08.2018 р. за період з 03.08.2018 р. по теперішній час; детальний розрахунок заборгованості, в тому числі за процентами та штрафними санкціями. Витребувані докази надано суду 26 січня 2021 року. 26 січня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіна А.М. подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2018 року, станом на 08.12.2020 року, у розмірі 104575,91 гривень, а також судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. 08 лютого 2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Мажара О.О. подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Так вказала, що укладені між банком і відповідачкою правочини, не визначають розмір процентної ставки і неустойки (штрафів), тому їх нарахування є неправомірним. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, вказала, що банком до цього виду заборгованості фактично включено суму пені. Крім того, в період з серпня по грудень 2018 року карткою [PERSON] користувалась інша особа [PERSON] , що підтверджено вироком суду, який набрав законної сили. 12 березня 2021 року представника позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій посилалась на невідповідність аргументів сторони відповідача фактичним обставинам справи, і наданим представниками позивача доказам. Щодо шахрайського використання третьою особою кредитних коштів [PERSON] , звертала увагу, що боржниця не повідомляла банк про втрату картки, а тому несе повну матеріальну відповідальність за всі проведені операції. 17 березня 2021 року представник позивача Коняшин А.М. подав клопотання про долучення ряду доказів на підтвердження позовних вимог. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Мажара\~О.О. про зупинення провадження у справі до розгляду Запорізьким апеляційним судом кримінальної справи №337/2246/19. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року клопотання представника відповідача адвоката Мажари О.О. про витребування доказів задоволено, витребувано у позивача АТ КБ «Приватбанк»: витяг з Журналу звернень клієнтів (Журналу усних звернень клієнтів або іншого відповідного документу) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період серпень-листопад 2018 року (включно) щодо фіксації звернення в телефонному режимі клієнта [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) про викрадення її картки/карток, або звернень про блокування рахунків у зв`язку із втратою/викраденням карток (із зазначенням номеру картки/рахунку, що були заблоковані внаслідок звернення клієнта). Витребувана інформація надана суду 19 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року клопотання представника відповідача адвоката Мажари О.О. про витребування доказів задоволено, витребувано у позивача АТ КБ «Приватбанк»: виписку про рух грошових коштів по рахунку (рахунках), що були відкриті на ім`я [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за кредитним договором б/н від 03.08.2018 р. за період з 03.08.2018 року по 08.12.2020 року (включно); детальний розрахунок заборгованості, в тому числі детальний розрахунок нарахування згідно ст. 625 ЦК України відсотків (з детальною вказівкою періоду, за який нараховані відсотки, та суми заборгованості, на яку нараховувалися відсотки). Витребувана інформація надана суду 24 січня 2022 року. 28 січня 2022 року представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій за результатом судового розгляду просила стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2018 року в розмірі 66034,74 гривень (з яких 33417,10 гривень заборгованості за тілом кредиту, 32617,64 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України), а також понесені витрати зі сплати судового збору. 17 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про долучення ряду доказів на підтвердження позовних вимог. 21 лютого 2022 року представник відповідача адвокат Мажара О.О. подала письмові пояснення в якій вважала розмір вказаної в уточненій позовній заяві заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит в сумі 32617,64 гривень, нарахованими не згідно ст. 625 ЦПК України, а виходячи з процентної ставки в розмірі 84% річних, що не відповідає укладеному між сторонами договору. В судовому засіданні 21 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позову, та законності і обґрунтованості заявлених позовних вимог. Представник відповідача адвокат Мажара О.О. в судовому засіданні 21 лютого 2022 року просила відмовити з задоволенні позову в повному обсязі. Також в судовому засіданні 21 лютого 2022 року були досліджені письмові докази у справі, та за клопотанням представника відповідача, в порядку ч.6 ст. 95 ЦПК України витребувано у позивача оригінал «паспорту споживчого кредиту від 03.08.2018 року» (т.1 а.с.203-204зв.). 26 квітня 2022 року представник позивача [PERSON] подала пояснення (заперечення), в яких наполягала на правомірності заявлених позивачем позовних вимог, в редакції від 28 січня 2022 року. 26 липня 2022 року представник позивача [PERSON] надав оригінал електронного доказу, витребуваного ухвалою протокольної форми від 21 лютого 2022 року. До судового засідання сторони в черговий раз не з`явились. Від сторони позивача, в тому числі, разом із позовною заявою, заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в разі неявки в судове засідання. Від представника відповідача адвоката Мажара О.О., надходило ряд заяв про відкладення слухань справи, до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Оцінивши кількість відкладень розгляду справи за заявами представника відповідача, час, протягом якого справа перебуває в провадженні без ухвалення рішення, детальне відображення сторонами своїх позиції щодо суті спору, як письмово, так і в ході судового розгляду (в засіданні 21 лютого 2022 року), дослідження за участю сторін майже усіх доказів у справі, суд приходить до висновку про відсутність перешкод для остаточного вирішення спору по суті, за відсутності представників сторін. На переконання суду, в такому випадку права учасників порушені не будуть, а подальше відкладення розгляду на невизначений період направлені не на забезпечення доступу до правосуддя, а на затягування розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку 03 серпня 2018\~року АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»,\~надав позичальнику\~ [PERSON] \~кредит у\~вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за його використання, комісії та інших витрат на умовах, передбачених договором. При цьому, згідно п.\~2.1.1.9 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку договір діє з дати встановлення ліміту на картці та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи 03 серпня 2018 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, погодилася з\~тим, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого вона зобов`язалася повертати тіло кредиту, сплачувати проценти за його використання, комісію, а також пені та штрафи у разі порушення умов виконання зобов`язання. Крім того 03.08.2018 року співробітники ПриватБанку надали [PERSON] на планшеті для ознайомлення паспорт споживчого кредиту. Вказаний документ містив, інформацію та контактні дані про кредитодавця, детальну інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші аспекти. Так зокрема п.4 паспорту споживчого кредиту вказує, що процентна ставка за межами пільгового періоду буде становити 43,2% відсотків річних. [PERSON] була ознайомлена з таким документом, що засвідчено її підписом. Видача пластикових карток [PERSON] для її доступу до кредитних коштів банку, також зафіксована на фотоматеріалах. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, підтверджуючи свою позицію розрахунками заборгованості і довідками про рух коштів на рахунку, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданих суду розрахунків: станом на 14 серпня 2019 року становила 82\~611,33 гривень (57947,82 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17812,91 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2440,54 гривень заборгованості за нарахованими відсотками, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 3910,06 гривень штрафу (процентна складова), станом на 08.12.2020 року становила 104575,91 гривень (71958,27 грн. заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. 71958,27 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту, 32617,04 гривень заборгованості за нарахованими відсотками в порядку ст. 625 ЦК України). При цьому, згідно останньої редакції позовних вимог (від 28 січня 2022 року) сторона позивача просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2018 року в розмірі 66034,74 гривень (з яких 33417,10 гривень заборгованості за тілом кредиту, 32617,64 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За правилами ст.ст. 546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором б/н від 03\~серпня 2018 року [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим є обґрунтованими і правомірними позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за тілом кредиту 33417,10 гривень і заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит 32617,64 гривень (що є не більшим, ніж визначений сторонами розмір процентної ставки за межами пільгового періоду), а всього 66034,74 гривень. Посилання представника\~відповідача [PERSON] \~про включення\~до розміру\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ще й\~інших платежів\~у справі\~не знайшло\~свого підтвердження,\~і спростовано\~розрахунком заборгованості,\~а також\~довідкою про\~рух грошових\~коштів на\~рахунку[PERSON] . Щодо доводів сторони позивача про відсутність провини [PERSON] у виникненні заборгованості слід зазначити таке. У справі\~ЄУН № 337/2246/19 вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2020 року і вироком Запорізького апеляційного суду від 30 червня 2021 року [PERSON] визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 17334 гривні. Вироками було встановлено, що [PERSON] , зловживаючи довірою [PERSON] , заволодів її банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк», після чого, в період з 03 серпня 2018 року по 07 листопада 2018 року заволодів грошовими коштами на її банківських рахунках. Представник відповідача переконана, що саме [PERSON] повинен відповідати по наявній за цей період заборгованості. Однак, відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 5 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Натомість [PERSON] , як встановлено вироком суду що набрав законної сили, надала можливість [PERSON] отримати доступ як до її пластикових карток, так і до ПІН-кодів від них. Після виявлення нею операції з її рахунком, не санкціонованих нею, вона не повідомила про це Банк, як то передбачено діючим законодавством и умовами укладеного з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору, і не заблокувала доступ до рахунку. Згідно наданої на запит суду інформації, [PERSON] жодних відповідних звернень до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чи то шляхом подання окремої заяви, чи шляхом звернення на гарячу лінію «3700» не здійснювала. Крім того важливим аспектом є те, що згідно вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2020 року у справі ЄУН № 337/2246/19 [PERSON] була потерпілою особою, і на її користь стягнуто з [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 17334 гривні (сума коштів з рахунків [PERSON] , якими заволодів зловмисник). Оцінюючи такі обставини, суд приходить до висновку, що згідно укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] договору, саме вона повинна відповідати перед банком за наявну заборгованість, і згідно заявлених позовних вимог (в остаточній редакції), з неї підлягає стягненню 66034,74 гривень (з яких 33417,10 гривень заборгованості за тілом кредиту, 32617,64 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит). Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 1\~921, 00 гривень судового збору, в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved