Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з необережності втратила належний їй мобільний телефон марки "МІ А2 Lite" IMEI 1: [NUMBER] , IMEI 2: [NUMBER] чорного кольору. ЇЇ телефон знайшов [PERSON] , розблокував його шляхом підбору пін-коду, та в мобільному додатку «Приват24» виявив на банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] грошові кошти у сумі 33 000,00 грн., в результаті чого в останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, що знаходяться на рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] за допомогою банківської картки № [NUMBER] , належної їй та шляхом застосування мобільного додатку «Приват24» здійснив перерахування грошових коштів у сумі 33 000,00 грн. з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (банківської картки № [NUMBER] , належної [PERSON] ) на особовий ігровий рахунок № [NUMBER] в ТОВ «БК «Паріматч». Таким чином, [PERSON] вчинив крадіжку грошових коштів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду їй на суму 33 000,00 грн. Ухвалою суду від 11.11.2022 року справу прийнято до провадження та призначено проведення судового засідання на 12.12.2022 року на 13.30 годин для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але адвокат Неминущій Г.Л. надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що вироком Вільногірський міський суд Дніпропетровської області від 05.09.2022 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України призначити йому покарання з іспитовим строком 1(один) рік. (а.с. 2). Відповідно до постанови про залучення оосби до провадження як потерпілого та цивільного позивача, [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 12021046150000073 від 18.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 185 КК України (а.с. 4). Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Тому при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в даній цивільній справі та в кримінальній справі № 174/361/22, з якої цей позов випливає. Дослідження доказів, які містяться в кримінальній справі, не є збиранням доказів в значенні ч. 7 ст. 81 ЦПК України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. При розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов не розглядався. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вирішуючи питання про розмір завданих позивачу вчиненням кримінальних правопорушень збитків, суд встановив, що [PERSON] вчинив крадіжку грошових коштів, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду позивачу на суму 33 000,00 грн. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, приймаючи до уваги вирок суду від 105.09.2022 року, яким встановлено вину відповідача у заподіянні шкоди позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої злочином, в розмірі 33000,00 гривень, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати при зверненні із позовом до суду.

Outcome: approved