Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни зареєстрованого за №26837 від 22.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості у розмірі 21044,33 грн таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні позовної заяви вказала, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за №26837 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості у розмірі 21044,33 грн. 21.02.2022 року державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тилик О.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №68728695 про примусове виконання виконавчого напису №26837, вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.. Про наявність виконавчого напису та виконавчого провадження вона дізналася коли за місцем роботи надійшла постанова про відкриття вказаного виконавчого провадження. Вказує, що жодних договорів з відповідачем вона не укладала. Вважає, що означений виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства та не підлягає виконанню так, як виконавчий напис було вчинено без підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем та без направлення боржнику письмової вимоги, що є підставами для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До того ж виконавчі написи можливо вчиняти лише на нотаріально посвідчених кредитних договорах. 27.10.2022 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області постановлено ухвалу якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.11.2022 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, згідно якого відповідач визнає позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також прохав врахувати визнання ним позову при вирішення питання щодо судового збору та повернути позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову та зменшити суму витрат на правничу допомогу. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач до суду свого представника не направив, однак подав заяву про визнання позову де вказав про розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилася, про час місце та день розгляду справи належним чином була повідомлена. Третя особа - державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тилик О.А., в судове засідання не з`явилася, про час місце та день розгляду справи належним чином була повідомлена, направила клопотання про розгляд справи без її участі. Враховуючи наявні клопотання, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що "відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову". Судом встановлено, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за №26837, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , як боржника, на користь ТОВ «ФК «Управління Активами», якому АТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № SAMDN 0000012582018 від 07.10.2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Заборгованість стягується за період з 25.10.2021 року по 22.12.2021 року включно, у розмірі 11\~275,64 заборгованість за тілом кредиту, 9718,69 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що в загальній сумі становить 21044,33 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 19.02.2010 року серії [NUMBER] , [PERSON] 19.02.2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON] . 21.02.2022 року державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тилик О.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №68728695 про примусове виконання виконавчого напису №26837, вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. Згідно до заяви ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» про примусове виконання рішення від 24.01.2022, вих. № 195\~263, до заяви додано оригінал виконавчого напису від 22.12.2021 року № 26837 та докази, що підтверджують повноваження особи, яка підписала заяву. Як вбачається з матеріалів справи виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору № SAMDN 0000012582018 від 07.10.2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі\~Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно означеного виконавчого напису, стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором № SAMDN 0000012582018 від 07.10.2010 року, укладеного з АТ КБ «ПриватБанк» за Договором відступлення прав вимоги перейшло до ТОВ «Фінансової компанії Управління Активами», на користь якого і відбулося стягнення. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між позивачем та банком у простій письмовій формі. Враховуючи викладене, суд зазначає, що по-при те, що матеріали справи не містять документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати їм оцінку на предмет правомірності вимог стягувача, однак вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим свідчить про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Отже, вчинивши спірний виконавчий напис, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. не дотримано встановленої процедури вчинення таких написів, що потягло порушення законних прав позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням приписів\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За викладених обставин та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору. Відповідно до\~п.1, п. 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки позивачем у позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, при цьому на час ухвалення судом рішення не надано розрахунку та доказів фактичної суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, тож дане питання судом під час ухвалення рішення не вирішується.

Outcome: approved