Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Берестечківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно як спадкоємця померлого власника та визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] та право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, відповідно до рішення Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року №7/3. Позивач зазначає, що він прийняв спадщину після смерті батька. Відповідно до рішення Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2008 року у справі №2-787-2008 за ним було визнано право власності на земельну частку (пай) та грошові заощадження. Інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини в його користь, подавши відповідні заяви, про що зазначено в рішенні суду. Позивач вказує, що на даний час він являється єдиним спадкоємцем померлого батька, прийняв спадщину. Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Прийнявши спадщину після померлого батька, позивач також успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець. Проте, останній в установленому законом порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на вказане спадкове майно. Враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З врахуванням вищевикладеного, просить позов задовольнити та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , як на спадкове майно, що залишилося по смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Також просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва і обслуговування будівель, відповідно до рішення сесії Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 29 грудня 1999 року №7/3, як на спадкове майно, що залишилося по смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2022 року за клопотанням позивача витребувано копію матеріалів спадкової справи, яка була заведена по смерті [PERSON] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року в даній справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання 13 грудня 2022 року не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без його участі, заявлені вимоги задовольнити. Представник відповідача, Берестечківської міської ради, в підготовче засідання 13 грудня 2022 року не з`явився, у поданій суду заяві просить справу розглядати без участі представника ради, заявлені вимоги визнає. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в підготовче судове засідання 13 грудня 2022 року не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, щодо задоволенні позову не заперечували. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в селі Волиця-Лобачівська Горохівського району Волинської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 вересня 2007 року (а. с. 8). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло спадкове майно: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] та право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,24 га для будівництва і обслуговування будівель. Дані обставини стверджуються витягом з погосподарської книги №04 за 2006-2010 роки, який видано Берестечківською міською радою Луцького району Волинської області та архівним витягом з рішення Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року №7/3 (а. с. 10, 12,). Довідкою виконавчого комітету Берестечківської міської ради від 24 вересня 2022 року №430 стверджується, що спадкодавець [PERSON] проживав до дня смерті з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , які проживають до цього часу. Заповіт [PERSON] в Лобачівській сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Останній вступив у фактичне володіння спадковим майном до шести місяців шляхом спільного проживання (а. с. 11). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно з яким його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Зі спадкової справи №123/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 29 вересня 2022 року подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. З письмової заяви [PERSON] від 28 січня 2008 року вбачається, що остання відмовилася від спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] на користь сина [PERSON] (а. с. 14). З письмової заяви [PERSON] від 24 січня 2008 року вбачається, що остання відмовилася від спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на користь брата [PERSON] (а. с. 15). З письмової заяви [PERSON] від 28 січня 2008 року вбачається, що останній відмовився від спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на користь брата [PERSON] (а. с. 16). З письмових заяв [PERSON] від 04 лютого 2008 року та 20 червня 2008 року вбачається, що останній відмовився від спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на користь брата [PERSON] (а. с. 17-18). Згідно з даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70178162 від 29 вересня 2022 року, заповіт від імені [PERSON] , який помер [INFO] не посвідчувався. Згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2008 року, яке не змінене і не скасоване, набрало законної сили 01 липня 2008 року, за [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай) площею 1,36 га, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192377, майновий пай на суму 7550 гривень, посвідченим свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВЛ №0215396 та грошові кошти, що зберігаються на розрахунковому рахунку № [NUMBER] в Горохівському відділенні Ощадбанку України №6304, як на спадкове майно батька [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, матеріалами справи стверджується той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дружина спадкодавця - [PERSON] та інші діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від прийняття належної їм спадщини за законом, що залишилася після смерті [PERSON] , відмовились. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті останнього, в тому числі в порядку ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 вересня 2022 року №256/02-31 приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу Голодевич Г.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та неприватизовані земельні ділянки, площею 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що належали [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі. У постанові нотаріус вказує, що спадкоємець при зверненні до нотаріуса не надала оригіналів правовстановлюючих документів, які б стверджували право власності на вищевказане майно (а. с. 21). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами частини 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Матеріалами справи стверджується, що спадкодавцю належав, зокрема, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови вищевказаного житлового будинку, який спадкується - 1977, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту права сторони в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України - шляхом визнання права власності на дане нерухоме майно в порядку спадкування. Суд, з врахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи дійшов висновку що [PERSON] прийняв спадщину в порядку спадкування за законом першої черги шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на вищевказаний житловий будинок підлягають задоволенню. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) підставою набуття права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з п. 7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Нормами чинного законодавства України визначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як вбачається з виписки із рішення «Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області» від 29 грудня 1999 року №7/3 «Про розгляд заяв громадян на приватизацію землі» [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,60 га, для будівництва та обслуговування будівель - площею 0,24 га. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] , який за життя не набув права власності на спірні земельні ділянки, хоча розпочав процедуру їх приватизації, відкрилась [INFO] , позивач, як спадкоємець його майна за законом першої черги, який прийняв спадщину в установленому порядку, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вищевказані земельні ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позовні вимоги в частині визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельних ділянок підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: approved