Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]» - через представника - адвоката Макеєва В.Ф. - звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «[ADDRESS]» заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 9041,04 грн., три відсотки річних 1206,55 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2945,05 грн. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 2 481 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5 200 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач в період з січня 2020 року по березень 2022 року не здійснював оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 25.03.2022 року розмір заборгованості складає 9041,04 грн., яку має сплатити позивачу разом з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідач позов визнав частково, оскільки визнає наявність заборгованості перед позивачем з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 1705,65 грн. 14.01.2022р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.05.2022р. представник відповідача - адвокат Яцюк М.В. - надіслав на адресу суду письмову заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій зазначив про визнання відповідачем боргу перед позивачем по оплаті внесків членів ОСББ в розмірі 1705,65 грн. В заяві також зазначено про неправильність розрахунку позивачем розміру трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, внаслідок чого такі вимоги не підлягають до задоволення. В судовому засіданні 07.11.2022 року представники позивача - адвокати Макеєв В.Ф., Луценко І.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання 02.12.2022 року представники позивача не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Разом з тим, адвокатом Макеєвим В.Ф. попередньо подавалися до суду заяви, в яких він просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 24-25, 53-54). Представник відповідача - адвокат Яцюк М.В. - в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає позов частково в межах вимог на суму 1705,65 грн. Зазначив, що позивачем невірно здійснювалось нарахування розміру щомісячних платежів з вартості послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, оскільки тариф складає 5,69 грн. за один квадратний метр площі квартири, а позивач використовує тариф - 8,69 грн./кв.м. Зауважив про неспівмірність розміру витрат на правову допомогу, які просить стягнути позивач. Заслухавши пояснення представників позивача - адвокатів Макеєва В.Ф., Луценка І.В. (с/з 07.11.2022 року), пояснення представника відповідача - адвоката Яцюк М.В., дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Балансоутримувачем будинку є ОСББ «[ADDRESS]» (код ЄДРПОУ 40480487). Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - протокол № 5 від 28 липня 2019 року - було прийнято рішення про затвердження розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01 серпня 2019 року у розмірі 8,69 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири (тариф на обслуговування будинку та прибудинкової території - 5,69 грн. з 1 кв.м; фонд капітального ремонту будинку - 3 грн. з 1 кв.м). 28.04.2020р. Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення у справі №711/1214/20, яким суд стягнув з [PERSON] на користь ОСББ «[ADDRESS]» заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2018р. по 01.01.2020р. з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції в загальній сумі 16470,26 грн., а також судові витрати в сумі 6037,83 грн. 29.07.2021р. закінчено виконавче провадження з виконання рішення суду №711/1214/20 від 28.04.2020р. в частині суми боргу в розмірі 16470,26 грн. За період з 01.01.2020р. по 31.03.2022р. позивач здійснював нарахування розміру щомісячних платежів по квартирі відповідача в розмірі 386,71 грн. на місяць, але відповідач не здійснював регулярної щомісячної оплати послуг позивача, внаслідок чого станом на 25.03.2022р. за ним обчислюється заборгованість з оплати послуг ОСББ «[ADDRESS]» в розмірі 9041,04 грн. та не погашений борг в розмірі 2233,80 грн. на виконання рішення суду №711/1214/20 від 28.04.2020р. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, збільшену на індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі - ЖК), Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189), Закону України від 14.05.2015 №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон №417) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону №417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідач має власну квартиру площею 44,5 кв.м, здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку. Рішенням загальних зборів співвласників від 28.07.2019 року був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території розмірі 8,69 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири (повний тариф - 5,69 грн. з 1 кв.м; фонд капітального ремонту будинку - 3 грн. з 1 кв.м). За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідача в розмірі 386,71 грн. (8,69 грн. * 44,5 кв.м.) в період часу з 01 січня 2020 року, а відповідач зобов`язаний був здійснювати оплату таких внесків. Згідно наданої позивачем оборотної відомості щодо нарахувань оплати послуг ОСББ «[ADDRESS]» по утриманню будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по березень 2022 року включно (27 місяців) відповідач мав сплатити 10 441,17 грн. (386,71 грн * 27 місяців). При цьому станом на січень 2020 року за відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 22 508,09 грн., оскільки це грошове зобов`язання, що визначене до стягнення з відповідача на користь позивача рішенням суду від 28.04.2020 року у справі №711/1214/20. За період з січня 2020 року по березень 2022 року включно відповідачем було здійснено сплату грошових коштів на користь позивача на загальну суму 21 974,30 грн., з яких 20 274,30 грн. зараховано позивачем в якості погашення заборгованості за судовим рішенням від 28.04.2020 року, а 1400 грн. - погашення заборгованості з оплати послуг ОСББ за спірний період. Натомість, позивачем в оборотній відомості не враховано платіж в розмірі 300 грн., що був здійснений відповідачем 29.03.2022 року, що підтверджується дублікатом банківського чеку /а.с. 41/. За таких обставин за спірний період відповідач мав здійснити оплату послуг позивача на суму 10 441,57 грн., а фактично сплатив на суму 1 700 грн. (1 400 грн. - платіж від 20.12.2021 року, 300 грн. - платіж від 29.03.2022 року), а отже розмір заборгованості складає 8741,17 грн. (10 441,57 грн. - 1 700 грн.). До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189). Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону №2189 споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2189 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не доведено фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг. Доводи сторони відповідача щодо неврахування позивачем вчинених відповідачем платежів також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки стороною відповідача не надано суду жодного доказу на підтвердження здійснення платежів, які не відображені в оборотній відомості з обліку грошових зобов`язань відповідача перед ОСББ «[ADDRESS]». Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що виникла за період з січня 2020 року по березень 2022 року включно в загальному розмірі 8 741,17 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з січня 2020 року по березень 2022 року їх розмір складає 2 945,05 грн. та 1 206,55 грн. відповідно. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок зазначених сум не містить алгоритму їх обчислення. Натомість варто зауважити, що зобов`язання відповідача щодо здійснення платежів з оплати послуг ОСББ має періодичний характер, оскільки обов`язок із здійснення оплати таких платежів виникав щодо кожного місяця періоду проживання відповідача. За таких обставин прострочення виконання зобов`язання відповідача з оплати послуг ОСББ має обчислюватись щодо кожного місяця окремо, а період прострочення починається з першого числа місяця, який є наступним щодо того, в якому має вноситись плата за попередній місяць (тобто платіж за січень 2020 року має бути здійснений у лютому 2020 року, а отже прострочення починається з 01.03.2020 року і т.д.). Таким чином, обчислення розміру інфляційних втрат має здійснюватись за формулою, за якою загальна сума інфляційних нарахувань дорівнює сумі інфляційних нарахувань за кожен окремий місяць, яка обчислюється шляхом помноження розміру щомісячного платежу на сукупний індекс інфляції за період прострочення. Використовуючи для обчислення інфляційних втрат показник індексу споживчих цін, що опублікований на веб-ресурсах за посиланням https://ukrstat.gov.ua та https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/, які є загальнодоступними ресурсами, Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІС - сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Для платежу за січень 2020 року в сумі 386,71 грн. період прострочення починається з 01.03.2020 року, а отже сукупний індекс інфляції необхідно обчислювати шляхом множення щомісячних індексів інфляції, починаючи з березня 2020 року: ІІС = (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x = 1.24356175 Інфляційне збільшення: 386,71 x 1.24356175 - 386,71 = 94,19 грн. Аналогічним методом слід обчислювати й інфляційне збільшення по іншим місяцям, внаслідок чого за період надання послуг позивачем з січня 2020 року по березень 2022 року включно інфляційне збільшення суми боргу по щомісячним платежам складає 1 507,64 грн. Подібним чином (щодо кожного простроченого щомісячного платежу) має обчислюватись і сума трьох відсотків річних за наступною формулою: Сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де «С» - сума заборгованості, «Д» - кількість днів прострочення. Так, за січень 2020 року розмір плати за послуги ОСББ складав 386,71 грн. і відповідна плата мала бути внесена протягом лютого 2020 року, а отже прострочення починається з 01.03.2020 року і за заявлений позивачем період, тобто до 28.03.2022 року, складає 758 днів, а відтак сума 3% річних за прострочений у січні 2020 року платіж складає 24,09 грн. (386,71 грн. * 3 * 1065 : 365 : 100). Аналогічним чином необхідно обчислювати і 3% річних щодо платежів за інші місяці, але період прострочення за кожен місяць буде зменшуватись на кількість днів у попередньому місяці, а отже і сума 3% річних буде зменшуватись. Здійснивши обчислення розміру трьох відсотків річних за наведеним вище алгоритмом та підсумувавши відповідні суми за заявлений позивачем період прострочення виходить сума в розмірі 311,49 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10560,30 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території - 8741,17 грн., інфляційні нарахування - 1507,64 грн., три відсотки річних - 311,49 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем (судовий збір, сплачений при поданні позову в розмірі 2 481 грн., та витрати з оплати правової допомоги в розмірі 5 200 грн.) та відповідачем (оплата правової допомоги в розмірі 7 400 грн.). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10560,30 грн., що складає 80% від загальної ціни позову (13192,63 грн.), а отже на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідача 1 985 грн. судового збору (2481 грн. * 80%). Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оцінюючи розмір заявлених сторонами вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне. Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 5 200 грн., а відповідач - 7 400 грн. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правничої допомоги від 21.03.2022 року та акт наданих послуг від 25.03.2022 року /а.с. 8-11/. Стороною відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу надано: договір про надання правової допомоги №01/19-05-22 від 19.05.2022 року з додатком до нього /а.с. 29-31/, квитанції про сплату відповідачем на користь адвоката в якості авансу за гонораром та самого гонорару на загальну суму 7 400 грн. /а.с. 42, 81/, акт наданих послуг від 08.11.2022 року /а.с. 80/. Кожна із сторін заявила клопотання про неспівмірність розміру вартості правової допомоги у відповідних письмових заявах /а.с. 53-54, 86/, внаслідок чого при визначенні обґрунтованості відповідних сум, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи суд виходить наступного. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представниками сторін робіт, кількість судових засідань за участю представників сторін, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявлених сторонами обсягу витрат на правову допомогу до показника 5000 грн. з кожного із сторін справи, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача. За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню на 80% від заявлених, то витрати з оплати правової допомоги позивачу мають бути відшкодовані за рахунок відповідача у розмірі 4000 грн. (5 000 грн. *80%), а відповідачу за рахунок позивача 1 000 грн. (5 000 грн. * 20%), внаслідок чого на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність покладання на відповідача сплатити позивачу різницю таких сум в розмірі 3 000 грн. (4 000 грн. - 1 000 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial