Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Адвокат Варга Дмитро Дмитрович, який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2018 року ухваленим у справі №307/145/18 присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Обґрунтовуючи, наявність підстав для збільшення розміру аліментів, представник позивачки вказує, що визначений до стягнення з [PERSON] на утримання їх сина розмір аліментів одна тисяча триста гривень, явно не відповідає вимогам сьогодення, так як за цей час значно подорожчали продукти харчування, електроенергія, газ, промислові та продовольчі товари, різні види послуг, змінився встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на місяць на дитину, який на момент ухвалення рішення з 1.01.2018 року становив 1492 грн., а з кінця 2022 року розмір прожиткового мінімуму зростатиме. Представник позивача зазначає, що за період від народження дитини, спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачкою, повністю перебуває на її утриманні та саме вона займається вихованням дитини, його фізичним та духовним розвитком. Однак відповідач протягом тривалого часу не піклується про дитину, не цікавиться його розвитком, не бере участь у вихованні та утриманні їх сина. Аліменти сплачує нестабільно. Також зазначає, що належний рівень матеріального забезпечення дитини позивачка самостійно забезпечити не спроможна, а відповідач є молодим, працездатним чоловіком, має високі прибутки, знаходиться закордоном, працює бригадиром, заробляє близько двох тисяч доларів США в місяць. Зроблені кошти витрачає тільки на власні потреби, інших дітей та непрацездатних батьків не має. Відтак вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття , щоб мати змогу забезпечити найнеобхіднішим потреби дитини. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2018 року у справі № 307/145/18 та стягнути з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, щомісячно до його повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач та її представник будучи повідомленими про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та про причини неявки, суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи зі сторони позивача, не надходило. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується результатом відстеження рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за № 9053500012888, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. З свідоцтва про народження дитини, вбачається, що сторони являються батьками малолітнього [PERSON] 28.01.2017 [INFO] (а.с.6, 7). Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері та згідно рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2018 року (справа № 307/145/18), яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2018 року і до досягнення ним повноліття. (а.с. 9-11). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки та розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів не забезпечує достатній рівень життя малолітнього. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. На момент ухвалення рішення суду від 19.08.2018 року про стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Суд вважає, що з часу ухвалення судом вказаного рішення сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки частково обґрунтовані, та наявні підстави для частково задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за малолітнім сином, вік малолітнього [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2018 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Обставини на які позивачка посилається у позові, як на підставу для збільшення розміру аліментів, щодо наявності у відповідача постійного місця роботи та сталого заробітку, вирішуючи даний спір, суд до уваги не бере, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на\~рівність обов`язку\~батьків щодо\~утримання дітей\~та з\~урахуванням всіх\~обставин справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~слід задовольнити\~частково \~і збільшити\~розмір аліментів,\~встановлений рішенням\~Тячівського районного\~суду Закарпатської\~області від\~19.03.2018\~року в\~справі №\~307/145/18\~та стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~2500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами\~ст.\~ст.\~13,\~76,\~81\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання дитини позивачка та її представник суду не надали, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: partial