Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Процесуальні дії у справі Позивач звернувся до суду з позовом про визнання нотаріальних дій нечинними, визнання свідоцтва про спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна оформленого у спадкову власність на [PERSON] недійсним, визнання права власнсоті [PERSON] на майно, отриманого на підставі свідоцтва №2537 від 15 серпня 207 року про право на спадщину недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на спадщину спадкодавця [PERSON] , що по [ADDRESS] на даний час крім позивача - [PERSON] , його сестри - [PERSON] , претендують дочка померлого дядька позивача [PERSON] - [PERSON] та дружина померлого [PERSON] - [PERSON] . Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29.07.2016 [PERSON] визнаний єдиним спадкоємцем до майна [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.05.2017 у задоволені позову [PERSON] відмовлено. Однак, згідно інформаційної довідки № 109660166 від 29.12.2017 власником майна що по [ADDRESS] значиться [PERSON] , номер запису 21876917, дата реєстрації 15.08.2017 державний реєстратор - приватний нотаріус Скляр Оксана Степанівна, підстава виникнення приватної власності у [PERSON] - свідоцтво про право власності за законом від 15.08.2017, видане приватним нотаріусом Скляр Оксаною Степанівною. Позивач вважає, що вказане свідоцтво від 15.08.2017 підлягає скасуванню, оскільки винесено всупереч наявності судового рішення Апеляційного суду Київської області від 30.05.2017, яким скасовано право власнсоті на спадкове майно за [PERSON] . З урахуванням заяви про уточнення та зміну позовних вимог від 03.09.2018, позивач просить суд: 1.Визнати нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни щодо оформлення Свідоцтва на спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року на [PERSON] - нечинними. 2.Визнати свідоцтво на спадщину за законом № 2537 від 15 серпня 2017 року частині майна що по [ADDRESS] оформленого у спадкову власність на [PERSON] - недійсним. 3.Визнати право власності [PERSON] на майно, шо по [ADDRESS] - недійсним. 4.Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни, індексний номер 36620468 від 15.08.2017 року відносно приватної власності [PERSON] на майно що по [ADDRESS] .Зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксану Станіславівну внести зміни до державної реєстрації прав та їх обтяжень, що до скасування в реєстрі приватної власності [PERSON] на майно, що по [ADDRESS] . 23.02.2018 ухвалою Печерського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 12.03.2018 від Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області надійшло підтвердження адреси проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 27.03.2018 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт та заборону відчуження на майно по [ADDRESS] до вирішення питання власнсоті зазначеного майна в судовому порядку. 27.03.2018 позивачем подано заяву про витребування доказів, а саме: витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Скляр Оксани Станіславівни: - копії матеріалів спадкової справи на підставі яких оформлено Свідоцтво на спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року на власника [PERSON] на майно, що по [ADDRESS] ; - а також саму копію свідоцтва на спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року на власника [PERSON] . 30.05.2018 від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. 31.05.2018 від приватного нотаріуса Скляр О.С. надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. 14.06.2018 від приватного нотаріуса Скляр О.С. надійшло клопотання про витребування доказів. 14.06.2018 від приватного нотаріуса Скляр О.С. надійшов відзив на позовну заяву. 02.07.2018 від позивача надійшла заява про подання додаткових доказів та приєднання їх до матеріалів справи. 04.07.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив приватного нотаріуса Скляр О.С. 03.09.2018 від позивача надійшла заява про зміну та уточнення позовних вимог. 17.09.2018 від позивача надійшла заява про виклик свідка. 17.09.2018 від позивача надійшла заява про зміну та уточнення першої позовної вимоги. 26.09.2018 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. 12.10.2018 від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. 15.11.2018 від позивача надійшла заява про приєднання доказів та приєднання їх до матеріалів справи. 15.07.2019 Печерським районним судом міста Києва винесено ухвалу, якою справу передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Баришівського районного суду Київської області. 19.07.2019 позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 15.07.2019. 30.07.2019 позивачем подано доповнення до апеляційної скарги. 01.08.2019 ухвалою Київського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 15 липня 2019 року. 11.09.2019 ухвалою Київського апеляційного суду призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 23.09.2019 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 15 липня 2019 року певернуто позивачу. 25.09.2019 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 15 липня 2019 року залишено без задоволення. 08.01.2020 ухвалою Баришівського районного суду Київської області в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 08.01.2020 ухвалою Баришівського районного суду Київської області справу прийнято до провадження судді Коваленка К.В. 31.01.2020 позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 08.01.2020 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. 31.01.2020 від позивача подано до Баришівського районного суду Київської області заяву про зупинення провадження у справі. 12.02.2020 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без руху. 21.02.2020 да Київського апеляційного суду подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. 25.02.2020 ухвалою Київського апеляційного суду [PERSON] поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Баришівського районного суду Київської області від 08.01.2020. 03.03.2020 від позивача надійшла заява про надання копій документів. 12.03.2020 позивачем подано письмові пояснення щодо зупинення провадження у справі. 12.03.2020 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 08.01.2020 повернуту заявнику. 31.03.2020 від позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи. 02.06.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. 31.07.2020 від позивача надійшла заява про винесення ухвали про зупинення провадження у справі. 31.08.2020 ухвалою Баришівського районного суду Київської області винесено ухвалу, якою зупинено провадження у справі. У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 506 від 05.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. 04.02.2022 від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі та розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 13.06.2022 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С. та поновлено провадження у справі. 07.07.2022 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. 08.07.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 08.09.2022. 08.09.2022 від позивача надійшли пояснення. 20.09.2022 від позивача надійшло клопотання відносно наявних в матеріалах справи заяв. 16.11.2022 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 25.10.2017 (а.с. 141). 29.07.2016 рішенням Баришівського районного суду Київської області у справі №355/815/16-ц задоволено позовну заяву [PERSON] та встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженка с. Комарівка, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, жителька с. Григорівка, Баришівського району, Київської області, яка померла [INFO] , є рідною\~матірю [PERSON] ,\~ [INFO] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на майно у спадок: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 30.05.2017 рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №22ц/780/2645/17 апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2106 року скасовано в частині визнання права власнсоті на спадкове майно та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] відмовити. В решті рішення суду залишено без змін. 27.02.2020 постановою Верховного Суду у справі №355/815/16-ц касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково: рішення апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року в частині позову [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом скасувати, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 24.11.2021 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 року - скасувати в частині та ухвалити нове. Провадження у справі за позовом [PERSON] до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - закрити. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що [PERSON] помер. Питання правонаступництва вирішені апеляційною інстанцією відповідними процесуальними документами, а саме ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за їх клопотаннями залучено до участі у справі в порядку процесуального правонаступництва замість [PERSON] . Обставини, які входять до предмета доказування у справах щодо спадкового майна, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження по справі в частині позову [PERSON] до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Таким чином, залишилось чинним рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідною матірю [PERSON] , [INFO] . В інший частині позовних вимог щодо визнання права власнсоті на спадкове майно провадження у справі було закрито постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2021. 09.08.2017 рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/17407/16-ц задоволено позовну заяву [PERSON] та встановлено факт, що [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженка с. Комарівка, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, жителька с. Григорівка, Баришівського району, Київської області, яка померла [INFO] , є рідною\~матір`ю\~померлого [INFO] \~Двірник [PERSON] . Встановлено факт, що [PERSON] ,\~ [INFO] \~син померлого\~ [PERSON] ,\~є онуком\~померлої [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власнсоті на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2017 на об`єкт нерухомості: [ADDRESS] , зареєстровано 15.08.2017 право власнсоті за [PERSON] . Право власності виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. право власності зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. Таким чином, судом встановлено, що право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] після того, як винесено рішення Апеляційного суду Київської області від 30.05.2017 у справі №22ц/780/2645/17, яким скасовано право власнсоті [PERSON] на спірний будинок, який залишився у спадок після [PERSON] . У своїй позовній заяві позивач зазначає, що не здійснила всіх дій для закликання спадкоємства за законом осіб, як того вимагає положення ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та пункт 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, відповідно до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Тому, як вважає позивач, саме приватний нотаріус Скляр О.С. внесла відомості в державний реєстр речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] , хоча на ой момент було винесено рішення Апеляційного суду Київської області від 30.05.2017 у справі №22ц/780/2645/17, відповідно до якого було відмовлено у визнанні права власнсоті на спірний спадковий будинок за [PERSON] . У своєму відзиві на позовну заяву приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Скляр О.С. не погодилась з позовними вимога з огляду на наступне. За змістом ст. 50 ЦПК України, участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох відповідачів, або права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов`язки. Проте, виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача та відповідачів. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 зазначеного закону. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями (Узагальнення від 07 лютого 2014 року на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»). Стосовно вимог позивача про визнання нотаріальних дій нечинними, то згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тобто, зазначена стаття визначає суб`єкта, що має право на оскарження. У зазначеному вище узагальненні від 07 лютого 2014 року на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», міститься висновок, що право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Звертаючись з позовними вимогами про визнання нотаріальної дії нечинною до нотаріуса, суб`єкт звернення (позивач) повинен довести взаємозв`язок між процедурою вчинення нотаріальної дії та його правами та інтересами, порушення закону при вчиненні нотаріальної дії, та що саме порушення процедури вчинення нотаріальної дії, а не сам факт вчинення нотаріальної дії спричинило порушення його прав та інтересів. Проте, на думку відповідача, позивач не надав доказів на підтвердження цих обставин. Відсутність порушень при вчиненні нотаріальної дії, що є предметом цього судового розгляду спростовується наступним. Вчинення нотаріальної дії - видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] від 15.08.2017 року реєстровий № 2537, проводилось в рамках спадкової справи № 04/2017, що була заведена щодо спадкового майна померлого [INFO] - [PERSON] , яка зареєстрована в Спадковому реєстрі 05 липня 2017 року за №60883834. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. 05 липня 2017 року із заявою про прийняття спадщини, після померлого [PERSON] , а 15 серпня 2017 року із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, до нотаріуса звернулась єдиний спадкоємець - його дружина [PERSON] . Інші особи які б прийняли спадщину на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України, як такі, що проживали разом із померлим - відсутні. На виконання вимог встановлених законодавством, нотаріусом перевірено факт та час смерті спадкодавця за Свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 23.01.2017 року; місце відкриття спадщини - за інформацією про останнє місце проживання померлого та зареєстрованих разом з ним осіб, наданою Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 03.07.2017 № 109/05/50-5481; наявність підстав для закликання до спадкоємства перевірено за Свідоцтвом про укладення шлюбу між померлим [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , від 20.07.1991 року; склад спадкового майна перевірено за наданими документами, що посвідчують право власності померлого на майно. Так, для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] від 15.08.2017 року реєстровий № 2537 нотаріусу було подано, документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно - рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 року по справі № 355/815/16-ц, з відміткою суду про набрання рішенням законної сили, яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності за яким зареєстровано 29.08.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 16150700, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1013606032202, що підтверджується Інформаційною довідкою із зазначеного реєстру № 67398950 від 06.09.2016 року. На виконання вимог, встановлених законом, нотаріусом здійснено перевірку належності зазначеного майна померлому [PERSON] , згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також відсутність заборон та арештів щодо цього майна. Так, згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 15.08.2017 року за № 94562752, № 94562360 та № 94560855, що отримані мною шляхом безпосереднього доступу до реєстру, актуальна інформація про право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер 1013606032202) містив інформацію про державну реєстрацію права власності; 16150700, власника - [PERSON] , на підставі рішення суду Баришівського районного суду Київської області від 29.07.2016 року. Заборони, арешти чи інші обтяження щодо зазначеного майна були відсутні. Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, як зазначає нотаріус, нею було дотримано всіх вимог чинного законодавства при вчинення нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріус не надала суду документів на підтведження позиції, викладеної у відзиві. У своїй відповіді на відзив, позивач, зазначив, що у відповідності до частини 1 статті 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Приватний нотаріус Скляр О.С. безпідставно, всупереч частини 1 статті 68 Закону України «Про нотаріат», не використавши наявність рішення Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року № 22 ц / 780 / 2645 /17 зареєструвала в якості спадщини майно що по [ADDRESS] на власника [PERSON] . Підстав для закликання до спадкоємства за законом, на майно що по [ADDRESS] згідно Рішення Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року № 22 ц / 780 / 2645 /17 не було, проте реєстрація власності після прийняття рішення Апеляційного суду здійснена, чим порушено процедуру вчинення нотаріальних дій і всупереч зазначеного рішенню Апеляційного суду не законно вчинено реєстрацію власності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Відповідача [PERSON] та [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористались. Представник [PERSON] приймала участь у судових засіданнях, неодноразово просила суд відкласти судове засідання. Оцінка суду Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 Цивільного кодексу України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. До інших підстав визнання свідоцтва недійсним відноситься також випадок коли у зв`язку видачею свідоцтва про право на спадщину порушуються права інших осіб. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не мав права на спадкування всього майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , оскільки на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2017, було винесено рішення Апеляційного суду Київської області від 30.05.2017 у справі №22ц/780/2645/17, яким скасовано визнання права власнсоті на все майно за [PERSON] , після смерті [PERSON] . В подальшому, як встановлено матеріалами даної справи, після перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції справи №22ц/780/2645/17 залишилось чинним рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідною матірю [PERSON] , [INFO] . В інший частині позовних вимог щодо визнання права власнсоті на спадкове майно провадження у справі було закрито постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2021. Тому, в силу вимог ст. 1301 Цивільного кодексу України, суд зобов`язаний визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом в тій частині, у якій [PERSON] не мав права на спадкування. З тексту позовної заяви встановлено, що [PERSON] є дружиною покійного [PERSON] , а [PERSON] є дочкою [PERSON] . Даний факт не заперечувався представником [PERSON] адвокатом Гонтар Г.Д. Таким чином, [PERSON] не мала правових підстав для спадкування всього мана після смерті [PERSON] , так як права власнсоті на спадкове майно за її покійним чоловіком [PERSON] було скасовано. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У відповідності до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу Україна внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (право на відмову від прийняття спадщини). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини та вищевказані положення Цивільного кодексу України, після смерті [PERSON] мали прийняти спадщину двоє її синів як спадкоємці першої черги за законом [PERSON] (чоловік [PERSON] ) та [PERSON] (батько позивача). Однак, спадщину прийнята [PERSON] . При цьому, у порядку «спадкування за правом представлення» має право на прийняття спадщини онук спадкодавця [PERSON] [PERSON] (замість свого покійного батька [PERSON] ). Таким чином, у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] від 15.08.2017 було порушено спадкові права позивача, який має право на частку у спадщині після смерті [PERSON] . При цьому, судом не встановлено, що позивач або його законні представники відмовилися у встановленому законом порядку від своєї частки у спадковому майні після смерті [PERSON] . З урахуванням викладеного, у даній справі належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на ім`я [PERSON] на спадщину на спірний будинок та скасування державної реєстрації речових прав [PERSON] , вчиненої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки визнання права власнсоті [PERSON] недійсним та визнання нотаріальних дій нечинними є неналежним способом захисту цивільних прав.

Outcome: partial