Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

представник позивача, уточнивши позов, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії місць загального користування в сумі 522 грн. 56 коп., втрати від інфляційних процесів 87 грн. 68 коп. та 3 % річних в розмірі 10 грн. 47 коп., а всього 620 грн. 71 коп. та судові витрати. Представник позивача в суді просив про задоволення позову з викладених в ньому підстав. Відповідач в суді проти позову заперечив, зазначив, що в цьому приміщенні не проживає, будь-які квитанції і претензії про необхідність оплати заборгованості не отримував та повідомив, що квартиру в 2021 році відчужив сину. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] в період надання позивачем комунальних послуг з постачання теплової енергії з листопада 2019 року по травень 2020 року був одним із співвласником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 20 жовтня 1994 року та листом КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 25 жовтня 2022. Особовий рахунок КП «Вишгородтепломережа» відкрито на нього. Згідно акту про від`єднання опалювальних приладів від 12 лютого 2004 року встановлено, що зазначену квартиру від`єднано від централізованого опалення, яка опалюється власними силами відповідача. У той же час, відповідач у вказаний період був споживачем комунальних послуг, які надаються Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» в місцях загального користування в будинку, де на праві власності знаходиться його квартира. 11 листопада 2021 року [PERSON] позивачем направлено претензію про необхідність погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії місяць загального користування за період з листопада 2019 року по травень 2020 року. Як вбачається з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 09 вересня 2022 року та листа Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №03-11/1140 від 08 серпня 2022 року, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Факт отримання відповідачем наданих позивачем комунальних послуг за період з листопада 2019 року по травень 2020 року підтверджується щомісячно складеними актами обстеження теплового вузла обліку по будинку [ADDRESS] , звітами про споживання теплової енергії у вказаному будинку та роздруківками з програми нарахувань. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог\~п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідач є споживачем комунальних послуг на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», як такий, що їх отримує, а тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону має їх своєчасно оплачувати. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч.\~1\~ст.\~6\~\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до норм ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримані комунальні послуги. Відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг»\~розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Згідно п.п. 1,4,6 п. 17 вказаної Постанови споживач зобов`язаний:\~оплачувати послуги\~в установлений\~договором строк; дотримуватися вимог\~нормативно-правових\~актів у\~сфері житлово-комунальних\~послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі. Відповідно\~до п.п.\~1,\~ 1-1\~п.\~18\~вказаної Постанови\~виконавець має\~право нараховувати\~у разі\~несвоєчасного внесення\~споживачем плати\~за надані\~послуги пеню\~у розмірі,\~встановленому законодавством\~і цим\~договором; здійснювати нарахування за надані послуги за розрахунковий період. На підставі ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно норм ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі - Правила) споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. №4-рп/2004 власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов?язані брати участь у загальних витратах, пов?язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення квартири від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі, оскільки чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів (зокрема, і тих, що користуються послугами з централізованого опалення та встановили індивідуальні (автономні) системи опалення у квартирі) від обов?язку оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 р. №359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено, згідно з п. 1.2., порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (далі - Методика) та яка застосовується до усіх споживачів в будинку. Відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1. Методики загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою, яка включає в себе суму двох доданків: кількості теплової енергії на опалення к-того приміщення МЗК (під?їзду), та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Отже, незалежно від того чи опалюються приміщення МЗК, якщо у формулі один з доданків дорівнює нулю, то сума рівняється значенню другого доданка. Квартира відповідача належить на праві власності відповідачу (копія свідоцтва додається) та була від?єднана від систем централізованого опалення будинку (копію акту додаємо). Також, при обстеженні під?їзду житлового будинку, в якому проживає відповідач було встановлено відсутність радіаторів опалення (копію акту додано до позовної заяви). Відповідно до вимог Методики, підприємством було проведено розрахунок частки витрат МЗК відповідача в майні будинку. Зокрема, застосована формула розрахунку відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1. Методики, яка включає в себе суму двох доданків: кількості теплової енергії на опалення к-того приміщення МЗК (під?їзду), та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. При цьому, в розрахунку (копія додана до матеріалів позовної заяви) було враховано відсутність радіаторів в під?їзді та розраховано виключно частку споживача у втратах теплової енергії розподільчими трубопроводами, прокладеними в підвалі будинку, виходячи з нормативного значення питомих теплових втрат подавального та зворотного ізольованих трубопроводів водяних теплових мереж при прокладанні в підвалі для кожного діаметру трубопроводу. Крім того, окремої типової форми договору на надання послуг МЗК не існує. Пунктами 2.5-2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Мінбуду від 22.11.2005 No 4 передбачено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню складається акт про відключення. Після затвердження акта на засіданні міжвідомчої Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Слід звернути увагу, що сторони не припиняють договір, а лише переглядають його умови, оскільки залишається частка споживача в будинку на споживання МЗК, що і було здійснено позивачем. Відповідно до правових висновків Верховного Суду в постановах від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц та від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18 відсутність договору про надання послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості [PERSON] за оплату отриманих комунальних послуг за період з листопада 2019 року по травень 2020 року складає в сумі 522 грн. 56 коп., втрати від інфляційних процесів 87 грн. 68 коп. та 3 % річних в розмірі 10 грн. 47 коп., а всього 620 грн. 71 коп. Відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих комунальних послуг, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винних осіб, який має сплатити суму боргу, про яку просить позивач. З огляду на зазначені правовідносини судом виявлено цивільне право позивача на примусове виконання грошового зобов`язання. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved