Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

22.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №3170206110-18680 від 02.11.2020 року в сумі 18902,17 грн., судові витрати у розмірі 2270, 00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс»» укладено договір позики №3170206110-18680 «Проста позика» відповідно до якого, кредитодавець надав, позичальнику грошові кошти в сумі 2500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №23-06/20. Таким чином ТОВ «Вердикт капітал» наділений правом грошової вимоги до відповідача. Згідно з п. 2.1.Договору позики, за цим договором Товариство приймає на себе зобов?язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів, за фактичний строк користування Кредитом, у порядку встановленому цим Договором. 2.2. Кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту) : 2500.00 грн. (дві тисячі п?ятсот гривень 00 копійок.). 2.3. Строк користування кредитними коштами складає : 20 діб, (двадцять діб ) та починається з 02.11.2020 (дата) та закінчується по (дата) 22.11.2020(включно). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Вердикт капітал» за договором позики №3170206110-18680 від 02.11.2020 року в сумі 18902,17 грн. Ухвалою суду від 25.01.2022 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 02.11.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс»» та [PERSON] було укладено договір позики №3170206110-18680 «Проста позика. (а.с. 9-18) Так, згідно п. 2.2, 2.3, 3.1 Договору, Товариство надає кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту/загальний розмір/ складає 2500,00 грн. Строк кредиту до 22.11.2020 року. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №23-06/20. Таким чином ТОВ «Вердикт капітал» наділений правом грошової вимоги до [PERSON] . (а.с.31-44) Укладанням цього Договору Клієнт гарантував, що йому належить право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №6 до Договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року, ТОВ " Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги, в т.ч. і до Відповідача. Станом на день розгляду справи та ухвалення рішення борг позивачу не повернутий. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором позики №3170206110-18680 року в сумі 18902,17 грн, з яких: 2500,00 грн - заборгованість за кредитом /тілом кредиту/; 980,00 грн - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 15242,05 грн заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту, 180,12 грн. індекс інфляції. Відповідно до ч.1 ст.\~264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. З огляду на те, що стало підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних відносин, суд більш детально вивчає підписані відповідачем документи та надає їм правову оцінку виходячи з наступних норм законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 612 ч.1 ЦК України\~передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. На підставі вищевикладеного, слід вказати, що факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується не лише укладеним та підписаним ним договором\~№3170206110-18680 року разом із Додатками до нього, а й платіжним документом квитанцією за сплату 2500,00 грн.(а.с. 30) Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконує прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, та прийнявши до уваги відступлення прав вимоги попереднім кредитором ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»» факторові ТОВ «Вердикт Капітал», про що на виконання вимог договору та чинного законодавства України було повідомлено боржника, проте, останній не скористався своїх правом добровільного повернення заборгованості, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог позивача. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору на користь позивача у розмірі 2270,00 грн. також підлягають задоволенню. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно\~\~з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року\~\~у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення\~\~з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови\~\~у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У Постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від\~\~02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,\~тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». У даній конкретній цивільній справі, що розглядається, позивачем у підтвердження обґрунтованості позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу приєднані Договір № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 року, прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»/по типу детального опису робіт /наданих послуг/ та платіжне доручення про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 05-03/2021. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 9 000 грн, оскільки вони є доведеними та повністю підтверджуються матеріалами справи.

Outcome: approved