Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 05 лютого 2020 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Сімейні стосунки між ними припинені з червня 2020 року, відколи вони спільно не проживають. Також зазначає, що відповідач не підтримує сприятливу моральну атмосферу в сім`ї, не піклується про побудову сімейних відносин на порозумінні, почуттях поваги, взаємодопомоги, взаємної любові, дружби. Спільного майна не мають, спір щодо місця проживання дитини відсутній. З урахуванням наведеного у позові, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем; судові витрати стягнути з відповідача. 03.11.2022 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначає, що дає згоду на розірвання шлюбу і підтверджує, що спору щодо визначення місця проживання дитини немає, однак, стверджує, що на її думку саме позивач винний у тому, що їх спільне життя стало неможливим. Крім того, просить суд судові витрати стягнути з відповідача оскільки через свій майновий стан і потреби у догляді за дитиною вона не може сплатити судовий збір і витрати позивача на адвоката. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гангур М.І. у судовому засідання вимоги підтримали, просили шлюб розірвати та [PERSON] зазначив, що примирення з відповідачкою неможливе . Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходили. Натомість , у своїх письмових поясненнях від 03.11.2022року [PERSON] просить розглянути справу у її відсутності та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника пзивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 05 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем\~\~було зареєстровано шлюб Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 58, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 05 лютого 2020 року. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу обоє вважають неможливим. Наведене вище дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 992,40 грн. Також суд звертає увагу відповідача, що позивачем не ставилося питання щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved