Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

03 листопада 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0722881800:03:001:5808, яка розташована в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 0722881800:03:001:0163. При встановлені у січні 2020 року меж належної позивачу земельної ділянки було виявлене перетинання меж земельних ділянок сторін. На спірній межі встановлений паркан відповідача. Позивач вважає, що відповідач порушує її права на користування земельної ділянкою, самовільно захопила її частину, а тому, на підставі ст.391 ЦК України просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самочинного будівництва. Відповідач у письмовому відзиві та письмових поясненнях позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до наступного: 1) відповідач вважає земельну ділянку позивача не сформованою, оскільки вона не має межових знаків; 2) відповідач не була присутня під час виготовлення та відновлення меж земельної ділянки позивача; 3) у позивача відсутній оригінал акту прийому-передачі межових знаків; 4) вважає недостовірними дані топографо-геодезичного знімання; 5) погодження меж земельної ділянки позивача проводилося таємно, без виклику відповідача; 6) вважає, що паркан не відноситься до об`єктів будівництва; 7) вважає «неправильною» реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки позивача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0722881800:03:001:5808, яка розташована в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 0722881800:03:001:0163. Земельні ділянки суміжні по південній межі ділянки позивача (північні межі відповідача). Вказані обставини сторонами не заперечуються (т.1 а.с.7, 34-35). Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 20 червня 2022 року №8466, який складений судовим експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Мисковцем Н.О.: - фактичне місцеположення межової споруди (паркану) громадянки [PERSON] наступне: [ADDRESS] , координати поворотних точок паркану 1. 5614011.591, 2213227.879; 2. 5613986.939, 2213231.266; 3. 5613993.120, 2213278.706; 4. 5614017.736, 2213275.777. Під час огляду встановлено, що паркан вказаний у топографо-геодезичному зніманні (умовний знак 409 таблиця 102 для масштабу 1:1000 1:500) [PERSON] відсутній. Натомість наявні металеві стовбці жовтого кольору розташовані вздовж південної межі (паркан з металевої сітки) [PERSON] - фактичний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером 0722881800:03:001:0163 частково відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на земельну ділянку; - відповідно до топографо-геодезичного знімання паркан [PERSON] перетинає межу земельної ділянки, кадастровий номер 0722881800:03:001:5808 [PERSON] вказану у технічній документації із землеустрою. Експертом був проведений огляд об`єктів дослідження, під час якого встановлено, що паркан [PERSON] на земельних ділянках відсутній. Проте наявні металеві стовбці жовтого кольору, які прилягають до паркану з металевої сітки [PERSON] . Таким чином металеві стовбці [PERSON] розташовані в межах земельної ділянки [PERSON] - можливо визначити площу геометричної фігури (плями перетину) утворену парканом [PERSON] та межами земельної ділянки [PERSON] , яка становить 77 кв.м. (т.2 а.с.40-56). Надаючи свою оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В даному випадку, як слідує з матеріалів справи, а саме виконаного судовим експертом висновку, фактичне користування відповідачем земельною ділянкою 0722881800:03:001:0163 не відповідає її ж власним правовстановлюючим документам. З додатків №3-4 до висновку експерта вбачається, що земельна ділянка відповідача, за фактичним користуванням, зміщена на північ. При цьому за правовстановлюючими документами сторін, земельні ділянки не накладаються одна на одну (т.2 а.с.48-49). З цього можливо зробити висновок, що відповідач самовільно зайняла належну позивачу частину земельної ділянки вздовж південної межі (північної межі ділянки позивача), і площа такого самовільного захоплення становить 77 кв.м. А тому вказаний негаторний позов є обґрунтованим, а права та законні інтереси позивача мають бути поновлені на підставі ст.391 ЦК України, шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про неналежність технічної документації позивача, несформованість такої ділянки, не погодження нею меж ділянок, відсутність межових знаків та інші подібні доводи, оскільки земельна ділянка позивача у встановленому порядку зареєстрована, її технічні характеристики зафіксовані, правовстановлюючі документи на ділянку дійсні. До того ж відповідач неодноразово оскаржувала як правовстановлюючі документи позивача, так і державну реєстрацію її ділянки. У задоволенні її позовних вимог судами було відмовлено, а відповідні рішення набрали законної сили (цивільні справи №№161/13744/20, 161/8464/21). Суд ще раз підкреслює, що саме фактичне користування земельною ділянкою відповідача не відповідає її ж власним, чинним правовстановлюючим документам, а всі правовстановлюючі документи позивача, а також законність державної реєстрації такої ділянки, перевірені судами в ході розгляду цивільних справ №№161/13744/20, 161/8464/21. Також суд відхиляє доводи відповідача про неналежність виконаних ФОП [PERSON] робіт з відновлення встановлення меж земельних ділянок, оскільки під час проведення судової земельно-технічної експертизи судовим експертом бралося за основу топографо-геодезичне знімання, виконане уповноваженим суб`єктом за клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів. Матеріали відновлення меж земельних ділянок не бралися за основу ні судовим експертом, ні судом під час ухвалення рішення. Крім того, будь-яких доказів на спростування цих обставини, відповідач суду не надала. Суд зауважує, що відповідач в ході розгляду справи не була позбавлена можливості замовити та надати суду власні матеріали топографо-геодезичного знімання. Крім того суд вважає надуманими доводи відповідача про відсутність предмета спору, а також про необхідність попереднього вирішення земельного спору органами місцевого самоврядування (ст.159 ЗК України), оскільки спір між сторонами у даному випадку очевидний, відповідач категорично заперечує межі земельної ділянки позивача, неодноразово оскаржувала відповідні правовстановлюючі документи та державну реєстрацію, а тому предмет позову наявний. Крім того, досудовий порядок вирішення земельних спорів органами місцевого самоврядування не є обов`язковим та не перешкоджає зверненню до суду. Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд бере за основу встановлені судовим експертом в ході огляду ділянок обставини облаштування фактичної межі ділянок, які зафіксовані, в тому числі, на фототаблицях №№1, 2, 6, 7, 10, 12, 13, що є додатками до висновку. З наведеної фотофіксації видно, що як такі будівельні роботи на самовільно захопленій відповідачем частині ділянки позивача не проводяться. Позивач тимчасово розмістила паркан з металевої сітки, а відповідач, зі своєї сторони, відповідні металеві стовбці. Враховуючи вищевикладене, для захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 0722881800:03:001:5808, яка розташована в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області, шляхом демонтажу, за власний рахунок, металевих стовбців [PERSON] , що розміщені на південній межі земельної ділянки та прилягають до паркану з металевої сітки [PERSON] . Такий спосіб захисту не буде виходом за межі позовних вимог, оскільки пред`являючи свій позов [PERSON] помилково вважала металеві стовбці відповідача «будівництвом», але суд зобов`язаний самостійно кваліфікувати відносини між сторонами. Сам по собі невірний словесний опис об`єкту матеріального світу, який позивач просила суд зобов`язати відповідача прибрати із земельної ділянки, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, адже це зводиться до надмірного формалізму. На підставі п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України, для забезпечення прав сторін висловити свої доводи та міркування стосовно розподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням позову, слід призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial