Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

14.10.2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом та, усунувши недоліки 03.11.2022 року, просив розірвати шлюб з [PERSON] та після розірвання шлюбу дитину [PERSON] , 2018 року народження, залишити проживати з ним, а [PERSON] , 2012 року народження, залишити проживати з матір`ю. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувають з 23.07.2011 року. У шлюбі мають спільних доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен живе своїми інтересами, вони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Сторони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їх малолітніх дітей. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заяві позивач просив судове засідання провести без його присутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у заяві позовні вимоги визнала повністю. Також судове засідання просила провести без її участі. Просили прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник органу опіки та піклування у заяві також просила судове засідання провести без її присутності. Щодо викладених вимог в частині визначення місця проживання малолітніх дітей не заперечувала. Долучила копії заяв сторін та їх доньки [PERSON] , 2012 року народження, в яких вони досягли згоди щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Сторони 23.07.2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 153, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 21). У шлюбі мають спільних неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Положеннями статті 160 СК України врегульовано право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зважаючи на той факт, що сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2018 року народження, разом з батьком, а доньки [PERSON] , 2012 року народження, разом з матір`ю, позицію Аніти, яка не заперечувала після розірвання шлюбу між батьками проживати з матір`ю, а також думку представника органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей як зазначено у прохальній частині позову. Відповідач не повідомила суд про бажання відновити дошлюбне прізвище відповідно положень ст. 113 СК України, тому після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. Відтак встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved