Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь грошові кошти в сумі 67 060,36 грн., які складаються з: інфляційних втрат в розмірі 16 612,37 грн., 3% річних в розмірі 4 011,00 грн. та пені в розмірі 46 436,99 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 24.02.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БМВ», державний номер [NUMBER] , та автомобіля «Мазда», державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Мазда», державний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER] , на момент ДТП було забезпечено на підставі Договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АІ/5550487 ПрАТ «СК Україна». Розмір завданого збитку позивачу становив 51 339,03 грн. та 31.03.2015 року було подано заяву до ПрАТ «СК Україна» про виплату страхового відшкодування. У строк, визначений п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК Україна» не здійснило виплату страхового відшкодування, тому з 29.06.2015 року у ПрАТ «СК Україна» крім обов`язку виплатити страхове відшкодування також виник обов`язок виплачувати позивачу пеню, передбачену п. 36.5 ст. 36 Закону, інфляційних втрат та 3% річних у порядку статті 625 ЦК України. 02.03.2018 року Господарським судом м. Києва було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК Україна», та 17.07.2019 року прийнято рішення про ліквідацію ПрАТ «СК Україна». 30.10.2019 року позивачем було подано до МТСБУ заяву про виконання зобов`язання за договором страхування. Відповідачем було сплачено на користь позивача лише страхове відшкодування за тілом боргу у розмірі 44 408,01 грн. 04.02.2022 року позивачем було надіслано до МТСБУ заяву про виконання зобов`язання та здійснення оплати інфляційних втрат, 3% річних та пені. Однак, листом від 09.08.2022 року МТСБУ повідомило позивачу про те, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено покладення на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного страховика, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року клопотання представника відповідача Проца Андрія Володимировича про зупинення провадження у справі, подане в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування, - залишено без задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року клопотання представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Проц Андрія Володимировича про розгляд справи з повідомленням сторін, - залишено без задоволення. Представник відповідача МТСБУ, отримавши 09.11.2022 року ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 09 листопада 2022 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказував на пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, зазначав, що строк позовної давності почався з дати настання страхового випадку та закінчився 24.02.2018 року, а спеціальний строк позовної давності закінчився 24.02.2016 року, тому просив у задоволенні позову відмовити. (а.с. 54-63) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 24.02.2015 року о 00 год. 05 хв., водій [PERSON] на перехресті вул. Сагайдачного - вул. Боричів узвіз в м. Києві, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку при зміні напрямку руху та рухався на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, внаслідок наслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на дозволений сигнал світлофора, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів, чим порушив п.п. 8.7.3 «е», 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року у справі № 758/2685/15-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 11-12) Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року у справі № 758/2685/15-п та відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, що не спростовано відповідачем по справі МТСБУ та не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.09.2008 року транспортний засіб «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . (а.с. 13) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена ПрАТ «СК Україна» на підставі Договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/5550487 від 29.01.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну ману 50 000,00 грн. (а.с. 14) 31.03.2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 18.09.2015 року за участю автомобіля «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 23) Згідно даних Звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу № 100/02/15, складеного ФОП [PERSON] від 24.02.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 51 339,03 грн. (а.с. 15-22) ПрАТ «СК «Україна» в порушення умов Договору (полісу) № АІ/5550487 від 29.01.2015 року не здійснило на користь [PERSON] виплату грошового зобов`язання. Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно положень частин 4, 5 статі 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.03.2018 року у справі № 910/842/18, відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ідентифікаційний код 30636550). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. (а.с. 24-28) 17.07.2019 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/842/18, ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) як юридичну особу в зв`язку з банкрутством. (а.с. 29-35) На підставі заяви [PERSON] МТСБУ здійснило на його користь виплату у розмірі 44 408,01 грн., що не спростовано обома сторонами спірних правовідносин, що не підлягає доказуванню згідно принципу інституту доказування за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. (а.с. 36-37, 38) 04.02.2022 року [PERSON] на адресу МТСБУ надіслано Заяву про виконання МТСБУ зобов`язання ліквідованого ПрАТ «СК «Україна» за Договором № АІ/5550487 від 29.01.2015 року в повному обсязі та здійснити доплату 14 754,45 грн. - розмір інфляційних втрат, 41 243,46 грн. - розмір пені; 3 562,00 грн. - 3% річних. (а.с. 38) Листом від 09.02.2022 року МТСБУ повідомлено представнику [PERSON] - [PERSON] про неможливість проведення заявлених виплат на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України. (а.с.39-40) Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами статті 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до вимог частини другої статті 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги. Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 липня 2020 року у справі № 910/14293/19, за змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати). При цьому Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.01.2018 року у справі № 910/17993/15, яка викладена з посиланням правову позицію Верховного Суду України у постанові від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15. Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом та Законом про банкрутство. За загальним правилом, викладеним в пункті 3 статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПАТ «СК «Україна») не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Натомість спеціальні норми Закону встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика. Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі. При цьому преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1. цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування». Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому, у зв`язку з чим неправильним є застосування норми статті 1166 ЦК України, яка регулює позадоговірну (деліктну) відповідальність за завдану майнову шкоду. (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 липня 2020 року у справі № 910/14293/19) В спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону, а саме не переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями пункту 20.3 статті 20 та статтею 41 Закону. Моторно-транспортне страхове бюро України (МТСБУ) не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, встановлені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування є невід`ємною (складовою) частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування. (Постанова КГС ВС від 20.07.2020 року у справі № 910/14293/19). Разом з тим, в частині заявленого представником відповідача клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання. Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. Тож у контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Аналіз положень п. 2, 3 ст. 20 та п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV свідчить, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ. Тому, з урахуванням положень підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені, у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси. Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважав відповідач. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2021 року у справі № 910/14293/19. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, встановивши право позивача на заявлені виплати, однак розглянувши клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності, судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2019 року у справі № 910/842/18 встановлено факт ліквідації ПрАТ «СК «Україна», тому саме 17 липня 2019 року є початком перебігу строку позовної давності, що свідчить про звернення позивача з позовом до МТСБУ 31 жовтня 2022 року (а.с. 46) з пропуском трирічного строку позовної давності, який підлягає застосуванню в розрізі даного спору. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування задоволенню не підлягає з підстав пропуску позовної давності звернення з даним позовом до суду. В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed