Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 серпня 2014 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 47 від 23.08.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 23.08.2014 виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. За час шлюбу у подружжя народилася дитина, а саме: син - [PERSON] , [INFO] . Також позивачка вказала, що подружнє життя у них з відповідачем не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до відсутності порозуміння і поваги між ними. Сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не пов`язані спільним побутом, вони втратили почуття любові та порозуміння один до одного. За таких обставин їх шлюб носить формальний характер, подальше його збереження суперечить їх інтересам, а примирення не можливе. На підставі наведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій просить суд розірвати шлюб, а справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2014, виданим виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що 23 серпня 2014 року зроблено актовий запис за № 47. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, [INFO] народився [PERSON] , про що 13.10.2015 року складено актовий запис за № 1177. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як встановлено в ході розгляду справи, сімейні стосунки між сторонами не склалися, а шлюбні відносини припинені. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя, вони втратили почуття любові та порозуміння один до одного, між ними припинено ведення спільного господарства, а також разом вони не проживають. Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів, небажання сторін зберегти шлюб, відсутність спору щодо місця проживання дитини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок про задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved