Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, яку мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яка складається, із: земельної ділянки площею 5,284 га, розташованої на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, належної їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №039202 та земельної ділянки площею 0,308 га, розташованої на території Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області, належної їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №005700. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом стала вона. Зазначає, що вона в установлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. З метою оформлення спадщини вона звернулася до нотаріуса, але нотаріус оглянувши надані нею Державні акти на право власності на земельну ділянку, повідомила про необхідність у судовому порядку встановити факт належності даних правовстановлюючих документів померлій матері через розбіжності у написані її прізвища, оскільки в даних державних актах помилково зазначене прізвище власника " [PERSON] ", замість вірного " [PERSON] ". Посилаючись на те, що усунути виявлені розбіжності в позасудовому порядку неможливо, [PERSON] просить суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №039202 від 19.12.2002 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №005700 від 19.12.2002 року, що видані на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 04.12.2002 року за №304. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 14.07.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. В поданій до суду письмовій заяві [PERSON] заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи Буринської міської ради про причини неявки суду не повідомив та заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Як вбачається з довідки Буринської міської ради Сумської області №634 від 27.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала одиноко. У трудовому архіві Буринської міської ради даних про посвідчення заповіту від імені [PERSON] Біжівською сільською радою в наявних матеріалах з вивчення нотаріальних дій не виявлено (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.1972 року [INFO] народилася " [PERSON] " і її батьком записаний " [PERSON] ", а матір`ю " [PERSON] " (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] - 19.09.2018 року " [PERSON] " одружився з " [PERSON] " та після реєстрації шлюбу, останній було присвоєне прізвище " [PERSON] " (а.с.8). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68875674 від 03.05.2022, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 69248566 (а.с.11). Дочка [PERSON] - [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася до приватного нотаріуса Головенської Л.В., однак отримала письмове роз`яснення, щодо не можливості отримання вищезазначеного свідоцтва, оскільки не підтверджується факт належності [PERSON] державних актів на право приватної власності на землю серії СМ №039202 від 19.12.2002 та серії СМ №005700 від 19.12.2002 року, оскільки в даних державних актах її прізвище зазначено як " [PERSON] ", в той час як у свідоцтві про її смерть зазначено " [PERSON] ", дані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Головенської Л.В. №103/01-16 від 03.06.2022 року (а.с.16). За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвища, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №039202, виданого 19.12.2002 року на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 04.12.2002 р. №304 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №901 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №005700, виданого 19.12.2002 року на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 04.12.2002 р. №304 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №902 , останні були видані на ім`я " [PERSON] " (а.с.12, 13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка площею 5,2837 га, кадастровий номер 5920980800:05:001:0008, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.14-15). Таким чином, сукупність досліджених судом доказів дає підстави вважати, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №039202, виданий 19.12.2002 року, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №005700, виданий 19.12.2002 року, належать саме [PERSON] , а розбіжності в написанні її прізвища в державних актах та свідоцтві про смерть виникли внаслідок помилки. Враховуючи викладене, оскільки факт належності правовстановлюючих документів особі знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, його встановлення необхідне заявниці для реалізації права на спадкування, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Outcome: approved