Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2022 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] . В обґрунтування своєї заяви зазначає, що при первинному оформленні їй трудової книжки 26.08.1982 року було невірно вказано дату її народження [INFO] , замість правильної дати народження [INFO] . Звернувшись в серпні 2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, вона отримала відмову у зв`язку з невідповідністю зазначеної в трудовій книжці дати народження паспортним даним заявниці. Вказує на те, що оскільки роботодавці, з якими вона перебувала у трудових відносинах, на даний час є ліквідованими та не мають правонастпуників, тому неможливо внести виправлення до трудової книжки. З огляду\~на це,\~просить суд\~встановити факт\~належності їй\~вказаного правовстановлюючого документу, оскільки це породжує для неї певні юридичні наслідки, зокрема, необхідно для належного оформлення пенсії по інвалідності. В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Пастернак П.І. заяву підтримали, покликаючись на мотив такої, яку просили задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області просила при ухваленні рішення врахувати подані Управлінням письмові пояснення щодо заяви [PERSON] , зокрема те, що заявник повинна довести належність їй трудової книжки та неможливість внести відповідні виправлення в такій роботодавцем. Крім цього, заявником пропущений передбачений ст.257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду. Заслухавши пояснення заявника, її представника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 даної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення\~\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24.11.1998 року Залізничним РВ УМВС України в Львівській області, заявник [PERSON] народилася [INFO] . Із свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Також встановлено, що заявником було змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » при укладенні 20.11.1982 року шлюбу із [PERSON] . Проте, як видно із наданої заявником копії трудової книжки серії [NUMBER] , така була оформлена 26.08.1982 року на [PERSON] із зазначенням дати народження працівника « [INFO] ». Відповідно до п.п. 2.11.-2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно даних, які вносились до вказаної трудової книжки, прізвище « [PERSON] » закреслено і натомість нижче записано прізвище « [PERSON] » із зазначенням на внутрішньому боці обкладинки «На підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 20.11.1982 року: вважати [PERSON] ». При цьому, з дослідженого рішення Залізничного районного народного суду м.Львова від 17.01.1992 року у справі № 2-127 вбачається, що судом було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , 1962 року народження, укладений 20.11.1982 року. Також дана трудова книжка містить дані, що [PERSON] закінчила Львівське професійно-технічне училище 31.05.1982 року, що відповідає наданим суду документам про освіту заявника. Таким чином, наведене підтверджує доводи заявника, що вказана трудова книжка належить їй і що при оформленні такої було допущено помилку в даті її народження. Також суд виходить з того, що враховуючи правову природу трудової книжки, така є правовстановлюючим документом, а встановлення заявленого факту необхідне [PERSON] для підтвердження свого трудового стажу, в тому числі при оформленні пенсії. Як встановлено, [PERSON] в серпні 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, проте отримала відмову у зв`язку з невідповідністю зазначеної в трудовій книжці дати народження паспортним даним заявниці. Також встановлено, що з огляду на припинення на час розгляду справи роботодавців [PERSON] неможливо в позасудовому порядку, зокрема на підставі п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, внести виправлення у трудову книжку серії [NUMBER] . Таким чином, аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що саме заявнику [PERSON] належить трудова книжка серії [NUMBER] , а при оформлення такого документу допущено помилку у даті народження працівника, вказано невірну дату « [INFO] », замість правильної дати « [INFO] », яка вказана у свідоцтві про народження та в паспорті [PERSON] , та що таку помилку неможливо виправити в позасудовому порядку. Щодо доводів заінтересованої особи про пропуск [PERSON] передбаченого ст.257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності для звернення до суду, суд зауважує наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За правилами ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа\~довідалася або могла довідатися\~про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК). Разом з тим, частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст.294 ЦПК України). Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Факти, що мають юридичне значення, це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень ст.315 ЦПК України свідчить про те, що факт належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення юридичного факту в даному випадку належності заявнику трудової книжки не несе юридичного наслідку щодо вирішення її прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням належності правовстановлюючого документу саме заявнику. Отже, на відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право. Враховуючи наведене і те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не заявлено під час розгляду справи про наявність в даному випадку спору із [PERSON] , доводи заінтересованої особи про пропуск заявником у справі окремого провадження передбаченого ст.257 ЦК України строку позовної давності є безпідставними і відхиляються судом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що факт належності трудової книжки серії [NUMBER] заявнику [PERSON] є доведеним, а тому є достатньо підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved