Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про часткове скасування рішення 31 сесії 7-го скликання від 06.07.2020 Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області та визнання недійсним кадастрового номера земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що в 1991 році він та його батьки [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до с. Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області. Згідно даних по господарських книг за домоволодінням родини [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею 0,55 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі свідоцтва про право на спадщину позивачу на праві власності належить земельна ділянка розміром 0,2500 га, кадастровий номер 0523080800:0:002:0505, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) розташована в с. Велика Бушинка Вінницького (Немирівського) району Вінницької області. Інша земельна ділянка площею 0,30 перебувала в користуванні батьків позивача [PERSON] та [PERSON] , з якими він спільно проживав з 1991 року. З метою приватизації цієї земельної ділянки позивачем в 2020 році подано відповідну заяву до виконавчого комітету Великобушинської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність . Рішенням 31 сесії 7-го скликання Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 06.07.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої за адресою: с. Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області загальною площею 0, 2500 га. для ведення особистого селянського господарства. В 2020 році Приватним підприємством «Центр земельних відносин» на ім`я позивача виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Також в 2021 Приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відповідачка, суміжний землекористувач [PERSON] подала заяву до Великобушинської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі 0,0800 га, яку згодом переписала, змінивши площу земельної ділянки з 0,0800 га на 0,25 га. Однак, в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 0,0800 га. Рішенням 31 сесії 7-го скликання Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 06.07.2020 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої за адресою: [ADDRESS] ведення особистого селянського господарства 0,1600 га. Згодом [PERSON] звернулась до позивача як суміжного землекористувача з питання погодження меж земельної ділянки, площею 0,0800 га, він не заперечував. На даний час позивачу стало відомо, що відповідачці [PERSON] рішенням сесії виділено 0,1600 га, з яких 0,0800 га за рахунок земельної ділянки, яка рахувалась за домогосподарством позивача та його батьків та перебувала у їхньому користуванні з 1991 року. Тобто, рішенням 31 сесії 7 скликання Великобушинської сільської ради від 06.07.2020 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,16 га., з яких 0,0800 га. за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в користуванні сім`ї позивача з 1991 року та на яку позивачу рішенням цієї ж сесії надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. В послідуючому, після реорганізації Великобушинської сільської ради позивач звернувся до Немирівської міської ради з питанням врегулювання даної ситуації. Згодом позивач отримав повідомлення Немирівської міської ради від 18.06.2021 року №02-18-Д-274 згідно якого, розгляд заяви [PERSON] від 19 травня 2021 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1575 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на даний час призупинена. На адвокатський запит Немирівською міською радою надано викопіювання з публічної кадастрової карти України, де зазначено кадастровий номер земельної ділянки наданої рішенням сесії [PERSON] №0523080800:04:002:0509. За наведених обставин позивач вважає, що єдиним способом відновити його порушене право є часткове скасування сесії рішення сесії Великобушинської сільської ради в частині площі земельної ділянки на яку надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою з 0,16 га. на 0,18 га. та скасування кадастрового номера 0523080800:04:002:0509 із закриттям поземельної книги на дану ділянку, скасуванням кадастрового номера 0523080800:04:002:0509 та одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засіданні. 22.12.2021 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , у якому останній просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що матеріали позову не містять доказів права володіння або користування позивача земельною ділянкою, відомості про яку йдуться в погосподарській книзі, не містять матеріалів перенесення в натуру (на місцевість) меж зазначеної земельної ділянки, а також не містять відомості фактичного накладення земельної ділянки площею 0,5500 га (відомості про яку відображено в по господарській книзі) та площею 0,2267 га, яка визначені згідно проекту землеустрою, розробленого ПП «Земельно-кадастрове бюро» (яка планується до передачі позивачу) із земельною ділянкою площею 0,1575 га кадастровий номер 0523080800:04:002:0509, визначеною проектом землеустрою розробленим ТОВ «Альфа гарант ЛЛС» (яка планується до передачі відповідачу). 18.02.2022 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалами Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022, 01.06.2022 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд цивільної справи 01.06.2022 та 22.06.2022 в режимі відеоконференції. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] щодо задоволення позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, зазначених у відзиві на позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала секретарем Великобушинської сільської ради. Їй відомо проте, що в користуванні родини [PERSON] знаходиться земельна ділянка. [PERSON] звернулася із заявою про відведення їй у власність земельної ділянки, захопивши частину ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] . Не зважаючи на це, коли погоджували межові знаки, вона підписала акт, оскільки його підписали інші учасники. Яка площа належних [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, їй невідомо. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації 28.07.2008 року. Згідно даних погосподарської книги за 1991 рік в користуванні родини [PERSON] , які проживали по [ADDRESS] , перебувала земельна ділянка площею 0,38 га, а починаючи з 1995 року по 2005 рік - 0,55 га для ведення особистого селянського господарства. ПП «Центр земельних відносин» позивачу виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру, у ньому зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 0523080800:04:002:0505, площею 0, 2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки:для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 22.06.2020 [PERSON] звернувся до Великобушинської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,25 га в межах населеного пункту в с. Велика Бушинка. 03.07.2020 [PERSON] звернулася до Великобушинської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Рішенням Великобушинської сільської ради від 06.07.2020 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за адресою с. Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Цього ж дня рішенням Великобушинської сільської ради від 06.07.2020 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] загальною площею для ведення особистого селянського господарства 0,1600 га. ПП «Земельно-кадастрове бюро» позивачу виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області. ТОВ «Альфа Гарант ЛЛС» [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Земельна ділянка, відведена [PERSON] , зареєстрована у державному земельному кадастрі №0523080800:04:002:0509, про що свідчить відповідний витяг. Згідно повідомлення Немирівського міського голови Качура В.М. №02-18Д-244 від 18.06.2021, адресованого [PERSON] , розгляд заяви [PERSON] від 19.05.2021 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 1575 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , призупинена. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу; Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до частини 1статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частинами 2та 3статті 116\~Земельного кодексу України встановлено,що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користування громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно частини 4, 5статті 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадянину межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.\~\~Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 Земельного кодексу України. Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали дозвіл та виготовили проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які є суміжними. В судовому засіданні позивач та його представник стверджували, що [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,16 га., з яких 0,0800 га. за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в користуванні сім`ї [PERSON] з 1991 року та на яку позивачу рішенням цієї ж сесії надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 16 Земельного Кодексу України Української РСР (далі ЗК УРСР), в редакції чинній на 01.01.1991, надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення відповідної ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування визначається мета, для якої вони відводяться. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗК УРСР право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування. Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗК УРСР право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та по господарських книгах сільських рад. Як вбачається із ч.ч.1,2 ст. 22 ЗК УРСР, право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановленні відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який посвідчує право користування землею, забороняється. Відповідно до п. 23 постанови Верховної ради УРСР від 27.03.1991 «Про форми державних актів на право володіння або користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок», межі наданих земельних ділянок переносяться у натурі на місцевість державною або іншою землевпорядною організацією за договором із замовником місцевою радою народних депутатів, підприємством, установою організацією. Межі земельної ділянки закріплюються межовими знаками. Після закінчення цієї роботи виконавцем складається акт про перенесення меж земельної ділянки у натурі (на місцевість), який підписується представниками замовника та виконавця робіт. До цього акта додається план ділянки з зазначенням її меж і розмірів. Таким чином, вирішення питання усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, як і питання встановлення порушення меж земельної ділянки, потребують визначення місця знаходження спірної земельної ділянки, належного закріплення її меж та визначення її конфігурації. Надані суду позивачем докази не містять акту щодо встановлення та закріплення меж в натурі з описом чи лінійних межових споруд, як і плану земельної ділянки 0,5500 га., яка перебуває в користуванні позивача та його родини з 1991 року. Наданий Дем`яненком проект землеустрою містить дані лише щодо земельної ділянки, дозвіл на відведення у власність якої надано рішенням Великобушинської сільської ради від 06.07.2020. Крім того, на переконання суду, встановлення обставин того, що відведення ділянки відповідачу відбулося за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні земельної ділянки [PERSON] , потребує спеціальних знань в області геодезії та землеустрою. Згідно з ст.103 ЦПК України\~суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань. Статтею 105 ЦПК України\~визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем та його представником клопотання призначення судової технічно-земельної експертизи у справі не заявлялося. Показання свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні підтвердила, що відведення у власність земельної ділянки [PERSON] відбулося за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] суд вважає неналежним доказом з тих підстав, що зазначені обставини мають бути підтверджені іншими доказами. Представником відповідача надано суду висновок експерта №662 від 14.01.2022, згідно якого, встановити чи накладається, а також відобразити площу та конфігурацію накладання земельнї ділянки площею 0,55 га, яка перебуває у користуванні [PERSON] відповідно до погосподарської книги та яка розташована в с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області із земельною ділянкою кадастровий номер 0523080800:04:002:0509, площею 0,1575 га, яка перебуває у користуванні [PERSON] та яка розташована в с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області неможливо, оскільки у матеріалах, які надійшли для проведення експертизи відсутні будь-які плани (схеми), матеріали технічної інвентиризації або інша документація у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, земельної ділянки площею 0,55 га., яка перебуває у користуванні [PERSON] відповідно до погосподарської книги та яка розташована в с. Велика Бушинка Вінницького району Вінницької області. \~Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як вбачається із висновків зазначеної експертизи, вона проведена тільки на підставі проекту землеустрою, виготовленого ТОВ «Альфа гарант ЛЛС» на замовлення гр. [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 0523080800:04:002:0509 та копії витягів із по господарської книги [PERSON] , що є явно недостатнім для встановлення обставин, чи накладається земельна ділянка, відведена [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] . При цьому, висновок експерта відображає лише те, що само по собі зрозуміло і без проведення експертизи та не містить інформації щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відведення земельної ділянки [PERSON] відбулося за рахунок землі, що перебуває у користуванні [PERSON] , суд вважає заявлені вимоги необгрунтиованими, у зв`язку із чим, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed