Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

В березні 2016 р. позивач ПАТ «Універсал Банк» (після зімни назви - АТ «Універсал Банк») звернувся до районного суду з позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідача-1 [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США; 2) стягнути з відповідача -2 [PERSON] солідарно з відповідачем-1 заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США; 3) стягнути з відповідача -3 [PERSON] солідарно з відповідачем-1 заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США. Позов мотивований тим, що 21.05.2018 р. між ПАТ «Універсал Банк», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 065-2008-1591, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 634 030,0 дол.США строком до 10.05.2028 р., зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом, з цільовим призначенням - придбання майна. З даним договором Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Для забезпечення виконання Позичальником зобов`язання за вказаним кредитним договором, Банком було укладено договір поруки б/н від 13.10.2014 р. із [PERSON] , як поручителем, та договір поруки б/н від 13.10.2014 р. із [PERSON] , за якими поручителі відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобов`язаннями останнього. Посилаючись на те, що Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання, а Позичальник в порушення умов кредитного договору не виконує взяті на себе зобов`язання та має станом на 10.03.2016 р. заборгованість в розмірі 101 036,06 дол.США, з яких 93 490,79 дол.США - неповернута сума кредиту, в т.ч. 4 856,64 дол.США - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 7 319,73 дол.США - заборгованість за процентами, 225,54 дол.США - заборгованість за підвищеними процентами, позивач просить стягнути з відповідачу суму заборгованості за кредитним договором. Провадження у справі відкрито ухвалою від 18.04.2016 р. (суддя Декаленко В.С.). Ухвалою від 18.04.2016 р. задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на центральний склад, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 1120476), що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі Договору купівлі-продажу № 2584 віл 02.06.2003 р., посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.09.2016 р. відхилена апеляційна скарга відповідача-1 [PERSON] та ухвала районного суду від 18.04.2016 р. про відкриття провадження у справі залишена без змін. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.06.2017 р. апеляційна скарга відповідача-2 [PERSON] на ухвалу районного суду від 18.04.2016 р. про відкриття провадження у справі визнана неподаною та повернута апелянту. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 23.10.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. Ухвалою від 27.10.2017 р. вищевказана справа була призначена до судового розгляду на 02.03.2018 р. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 24.04.2018 р. за клопотанням відповідача-1 [PERSON] було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/16696/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою від 05.11.2019 р. провадження у справі поновлено. В підготовчому засіданні 12.11.2020 р. (протокольною ухвалою) було відмовлено в клопотанні представника відповідача-1 про залишення позову без руху. Ухвалою від 12.11.2020 р., під час підготовчого провадження, визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником відповідача-1 - [PERSON] , та продовжено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження представником відповідача-1 був поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, зазначаючи про таке. Банком не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором, оскільки позивачем не було виконано умови п.1.1 кредитних договорів щодо свого обов`язку надання предмету кредиту, а саме - видачі кредиту на умовах договору, як обов`язкової підстави для виникнення у позичальника обов`язку з його повернення, а тому й у відповідачів не виникало, оскільки кредитний договір є неукладений. Крім того, зазначає, що позивачем не підтверджено факту видачі кредитних коштів за кредитним договором, оскільки надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлена працівниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Стверджує, що представники банку в якості доказів до позовної заяви подали сфальсифіковані неправдиві документи, які самі виготовили та засвідчили, а саме: меморіальний ордер та виписка з рахунку. Також зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо суми фактично сплачених коштів в погашення заборгованості за основною сумою боргу та нарахованими процентами, а такими доказами можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи. Крім того, стверджує, що вимоги позивача про стягнення з кожного з відповідачів по 101 036,06 грн. суми заборгованості не засновані на законі. Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому сторона позивача зазначає, що загальна сума заборгованості за позовом у розмірі 101 036,06 дол.США заявлена до стягнення з боржника [PERSON] та підлягає стягненню у солідарному порядку із поручителів [PERSON] та [PERSON] , вказана сума боргу є єдиною і не стягується тричі, як хибно вважає відповідач-1 [PERSON] в особі свого представника. Практика формулювання позовних вимог, які викладені в даному позові, була до 2018 р. (до зміни редакції ст.554 ЦК України, що надала можливість стягувати із боржника та всіх поручителів за одним зобов`язанням суми боргу у солідарному порядку без виокремлення позовних вимог групами: боржник-поручитель, боржник-поручитель, і так за кожним із договорів поруки). Крім того, зазначає, що обставини щодо укладення кредитн договору, отримання кредиту позичальником, обізнаності позичальника з його умовами, погашення певних сум боржником та про підтвердження заборгованості під час укладання додаткової угоди 13.10.2014 р. та щодо останньої кредитної операції 13.04.2016 р. вже встановлені судовими рішеннями у цивільних справах № 756/16696/17, 756/9497/16-ц, копії яких подані позивачем до клопотання про поновлення провадження у справі, а тому в силу ст.82 ч.4 ЦПК України не підлягають доказуванню. Вважає, що відповідачем-1 не надано жодних доказів на спростування позиції позивача та на підтвердження своїх заперечень проти позову. В підготовчому засіданні 22.04.2021 р. було закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. В судовому засіданні 07.12.2022 р. протокольними ухвалами було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача-2 про залишення позову без руху та двох клопотань про відкладення судового розгляду справи. Ухвалою від 07.12.2022 р., під час судового розгляду, визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником відповідача-2 - [PERSON]. на стадії клопотань перед вступним словом, та продовжено судовий розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, та з урахуванням відповіді на відзив, додавши, що і за весь час перебування справи в провадженні суду відповідачами не вносили платежі, а тому сума заборгованості за кредитним договором на теперішній час не змінилась. Зазначає, що позовні вимоги, заявлені у позові, який був поданий ще 2016 р., були сформульовані відповідно до судової практики, які діяла на той час та загальна сума заборгованості в розмірі 101 036,06 дол.США підлягає солідарному стягненню з трьох відповідачів, та не заявлялась до стягнення саме з кожного з відповідачів в цьому розмірі. Відповідач-1 [PERSON] та його представник Стремілова О.О. (нотаріально посвідчена довіреність від 19.07.2021 р. № 1702, строком до 19.07.2024 р., том.2 арк.спр.145), будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень за номерами їх телефонів, що містяться у матеріалах справи, повторно не з`явились в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Представник відповідача-2 [PERSON] - [PERSON]. (нотаріально посвідчена довіреність від 05.02.2021 р. № 236, строком до 05.02.2024 р., том 2 арк.спр.108) після відмови в задоволенні другого клопотання про відкладення розгляду справи, яке було заявлено представником після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали від 07.12.2022 р. про визнання необґрунтованим заявленого нею відводу головуючому у справі - судді Ларіоновій Н.М., що був заявлений до вступного слова, покинула зал судового засідання та відмовилась від подальшої участі в судовому засіданні, не скористалась своїми процесуальними правами, зокрема і на вступне слово тощо. При цьому відповідачем-2 та її представником відзив на позов не подався, їх позиція щодо заявленого позову не висловлена. Відповідач-3 [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, явку свого представника не забезпечувала, заяв по суті справи (в т.ч. і відзив) та з процесуальних питань не подавала, свою позицію щодо заявленого позову не висловила. Враховуючи повторність неявки відповідача-1 та його представника, повторність неявки відповідача-3, добровільне залишення зали судового засідання представником відповідача-2, наявність відзиву відповідача-1, позицію представника позивача, яка вважала за можливе продовжити розгляд справи після того, як представник відповідача-2 покинула зал судового засідання, суд розглядає справу за відсутності сторони відповідача на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Суд, встановивши обставини справи, та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 травня 2008 р. між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 065-2008-1591, згідно з яким останні отримав кредит у розмірі 634 030,0 дол.США на термін до 10.05.2028 р., зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом, з цільовим призначенням - придбання майна та зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, визначені таким договором (п.1.1). 13 жовтня 2014 р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду № б/н до вищевказаного договору. На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки б/н від 13.10.2014 р., відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем за зобов`язаннями позичальника [PERSON] . Крім того, на забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем-3 було укладено договір поруки б/н від 13.10.2014 р., відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем за зобов`язаннями позичальника [PERSON] . Позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 10.03.2016 р. становить в розмірі 101 036,06 дол.США, з яких: 93 490,79 дол.США - неповернута сума кредиту, в т.ч. 4 856,64 дол.США - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 7 319,73 дол.США - заборгованість за процентами, 225,54 дол.США - заборгованість за підвищеними процентами. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.04.2019 р. у справі № 756/16696/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, до набрання законної сили яким було зупинено провадження у даній справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.10.2019 р. за апеляційною скаргою [PERSON] , відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним вищевказаного кредитного договору № 065-2008-1591 від 21.05.2008 р. Постановою Верховного Суду від 15.06.2021 р. зазначені вище судові рішення судів 1 та 2 інстанції залишені без змін, а касаційна скарга [PERSON] - без задоволення. За правилами частини третьої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд не приймає до уваги заперечення відповідача-1, висловлені у відзиві, про те, що ним не укладався кредитний договір та банком не видавались кошти, оскільки такі доводи спростовуються вищевказаним судовими рішеннями. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем суду надана виписка по особовому рахунку відповідача-1 за період 21.05.2018 р. - 18.10.2016 р., з якої вбачаються всі внесені відповідачем-1 кошти на погашення кредиту, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором від 21.05.20018 р., який відповідає чинному законодавству та умовам договору, є належним та допустимим доказом, не спростований стороною відповідача, а тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача-1 в цій частині. Отже, заявлені позивачем вимоги до відповідача-1 є обґрунтованими та заснованими на законі. Щодо заявлених позивачем на підставі договорів поруки вимог до відповідача-2 та відповідача-3 суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, порука відповідача-2 та відповідача-3 не припинена, а тому заявлені позивачем до них вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, а тому заборгованість за вищевказаним кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи наведені обставини та те, що сума заборгованості відповідача-1, яка утворилась внаслідок неналежного ним виконання зобов`язань за кредитним договором від 21.05.2008 р., який є дійсним, не спростована стороною відповідача, беручи до уваги, що порука відповідача-1 та відповідача-2 перед банком за належне виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором не є припиненою, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме: вказана сума підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Крім того, відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. В судовому засіданні достеменно встановлено, що кредит позивачем наданий відповідачу-1 в іноземній валюті - в доларах США, позивач у позові просить стягнути заборгованість саме у цій валюті. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18) зауважено, що висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц. Так, що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, зустрічний позов відповідачами у даному судовому провадженні не подавався, а тому всі посилання представника відповідача-2 про його надходження до суду є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи. В зв`язку з чим суд не приймає до уваги пояснення АТ «Універсал Банк» щодо зустрічної позовної заяви, подані в лютому 2022 р. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 40 684,47 грн. (платіжне доручення № 1780/16 від 17.03.2016 р.) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача-2 та відповідача-3 в рівних частинах, тобто по 20 342,24 грн. (40 684,47 грн. : 2), на користь позивача, а з відповідача-1 стягнення судового збору не проводиться, оскільки згідно документів, що містяться в матеріалах справи, відповідач-1 має інвалідність 2 групи. На підставі викладеного, ст.ст.509, 526, 530, 553, 554, 610-612, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved