Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Головківської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначає що [INFO] померла, - [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розміром 1,91 га, розташованої в адмінмежах Головківського старостинського округу Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧР № 074365, який був виданий 23.11.2005 року Чигиринським районним відділом земельних ресурсів, на підставі Розпорядженя Чигиринської райдержадміністрації №151 від 03.08.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010579800404, кадастровий номер земельної ділянки 7125481501:01:002:0777, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18.06.2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконучою обов`язки старости с. Головківка Медведівської сільської ради [PERSON] , згідно якого заповіла усе своє майно позивачці. Вона, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину. Звернувшись у встановлений законом строк із відповідною заявою до нотаріуса, останній відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за невідповідності форми заповіту змісту посвідчувального напису, у якому зазначено, що заповіт прочитаний уголос заповідачем [PERSON] , проте зі змісту заповіту вбачається, що останній було складено при свідках, оскільки заповідач має поганий зір та у зв`язку з поганим зором, заповіт прочитано уголос в.о. старостою с. Головківка виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON] . Іншим чином реалізувати свої спадкові права немає можливості, тому звернулася до суду із теперішньою заявою. Позивачка в підготовчому судовому засіданні погодилася на заміну первісного відповідача належним. В уточненій позовній заяві просила визнати заповіт на її ім`я дійсним та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В подальшому надала заяву, в якій позов підтримала з підстав, наведених в уточненій позовній заяві, просила суд його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, на адресу суду надіслав заяву-відзив, відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд проводити розгляд справи у відсутність свого представника. Представник третьої особи надав суду заяву, в якій при вирішенні позову по суті посилався на розсуд суду, просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Частиною першою\~ст.\~1233\~ЦК України\~визначено,\~що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч1-2 ст 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 2. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253\~цього Кодексу). Стаття 1253\~цього Кодексу передбачає, що \~на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. 2. У випадках, встановлених\~абзацом третім частини другої статті 1248\~і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. 3. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. 4. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. 5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. 6. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Згідно ч1 ст 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно приписів ч 3 ст 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. А згідно\~п1ч1\~ст 49\~цього Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; Відповідно до пп1 та 2 Глави III Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року 1.1. Нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257\~Цивільного кодексу України\~та особисто подані нотаріусу. 1.2. Посвідчення заповіту через представників не допускається. 1.3. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. 1.4. Заповіт особисто підписує заповідач. 1.5. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. 1.6. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 1.7. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. 1.8. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. 1.9. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. 1.10. Нотаріус при посвідченні заповіту зобов`язаний роз`яснити заповідачу зміст статті 1241\~Цивільного кодексу України\~про право на обов`язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 Цивільного кодексу України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. 1.11. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. 2. Вимоги до змісту заповіту 2.1. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. 2.2. Нотаріус перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. 2.3. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність. 2.4. Заповідач може покласти на спадкоємця, до якого переходить, зокрема, житловий будинок, квартира або інше рухоме чи нерухоме майно, зобов`язання надати іншій особі право користування цим майном або певною його частиною. 2.5. Заповідач може обумовити виникнення права на спадщину в особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). 2.6. Умова, визначена у заповіті, є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства. 2.7. До заповіту може бути включено розпорядження немайнового характеру (наприклад, визначення місця і форми здійснення ритуалу поховання заповідача, бажання призначити опіку над неповнолітнім, виконання дій, спрямованих на здійснення певної суспільно корисної мети тощо). Згідно паспортних даних (ас 8-9) позивач, - [PERSON] , народилася [INFO] в м. Черкаси Черкаської області, громадянка України, іденкод [NUMBER] . Судом встановлено, що [INFO] померла, - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис №872 (а.с. 10). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розміром 1,91 га, розташованої в адмінмежах Головківського старостинського округу Медведівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧР № 074365, який був виданий 23.11.2005 року Чигиринським районним відділом земельних ресурсів, на підставі Розпорядженя Чигиринської райдержадміністрації №151 від 03.08.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010579800404, кадастровий номер земельної ділянки 7125481501:01:002:0777, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас 13-15). Оригінал правовстановлюючого документа за життя спадкодавцем втрачено. 18.06.2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконучою обов`язки старости с. Головківка Медведівської сільської ради [PERSON] , згідно якого заповіла усе своє майно позивачці(ас 11-12). Заповіт не змінений та не скасований. Позивачці, яка звернулася у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом, з посиланням на ст. 1257 ЦУ України та ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за невідповідності форми заповіту змісту посвідчувального напису, у якому зазначено, що заповіт прочитаний уголос заповідачем [PERSON] , проте зі змісту заповіту вбачається, що останній було складено при свідках, оскільки заповідач має поганий зір та у зв`язку з поганим зором, заповіт прочитано уголос в.о. старостою с. Головківка виконавчого комітету Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON] ( ас 11,17), що збігається зі змістом дослідженої судом спадкової справи, відкритої за заявою позивачки (ас 5-66), та згідно якої інші спадкоємці за спадщиною не зверталися, свідоцтва не видавалися. Щодо нотаріальної відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за невідповідності форми заповіту змісту посвідчувального напису суд бере до уваги наступне. У частині 1 ст.1257 ЦК України йдеться про нікчемність заповіту та зазначається, що нікчемним є заповіт, який:\~складений особою, яка не мала на це права; а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Оскільки ст.1257 ЦК України має назву "Недійсність заповіту", а у частині першій йдеться про нікчемність заповіту, тому слід зупинитися на аналізі поняття "нікчемність" правочину, яке застосовується у статтях 27, 215 ЦК України , адже заповіт є одностороннім правочином. З частини 1 ст. 27 ЦК України випливає, що нікчемним є правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки. У статті 215 ЦК України встановлено зв`язок між поняттями "нікчемний" та "недійсний" правочин, а саме недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Тому в разі вчинення заповіту представником (ч. 2 ст. 1234 ЦК України) або його посвідчення неповноважною особою, а також в разі недотримання законодавчо визначених вимог до форми заповіту та процедури його посвідчення, такий заповіт не повинен виконуватися і спадкування має здійснюватися за законом. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в даному випадку спадкодавець, звернувшись до нотаріального органц місцевого самоврядування та вчинивши усі дії, які вважав за доцільне і чітко висловивши свою волю щодо розпорядження належним майном, виникає запитання, хто повинен встановлювати, що заповіт нікчемний та спадкування за ним не відбуватиметься, адже для визнання його таким за підстав, передбачених ст. 215 ЦК України звернення до суду не вимагається. У зазначеній справі, заповіт було посвідчено з деяким порушенням щодо його форми та посвідчення. І, звичайно, в компетенції нотаріуса, вирішити питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, або відмовити, що останнім і було зроблено. За\~зазначених обставин,\~на переконання\~суду,\~в Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року має існувати положення про те, що у разі встановлення нотаріусом, що заповіт посвідчено через представника, неповноважною особою, процедура щодо його посвідчення та форми самого заповіту суперечить закону, останній повинен роз`яснити спадкоємцям за заповітом, що спадкування здійснюватиметься за законом, а також вимоги статей 27, 215, 1234, 1257 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Отже, вчинивши усі\~дії,\~які вважав\~потрібним за\~життя спадкодавець,\~будучи дієздатним\~і чітко\~висловивши свою\~волю щодо\~розпорядження належним\~майном,вказавши на спадкоємця, який натепер, із-за некомпетентності посадової особи органу місцевого самоврядування, який оформив заповіт з деяким порушенням, не може реалізувати свої права повністю. Тому, суд приймає до уваги думку, Великої палати Верховного Суду у справі №522/9893/17 зміст якої зводиться до того, що законодавство про нотаріат і нотаріальну діяльність не може чинити негативний вплив на матеріальне право - встановлювати підстави нікчемності правочину, якщо саме таких підстав для його нікчемності матеріальне право не містить. Тому штучно віднаходити підстави для того, або визнати заповіт нікчемним, коли нотаріус посвідчив заповіт, хоча б і не в межах свого нотаріального округу, видається вкрай нерозумним. Не відповідає це, на думку Великої палати Верховного Суду, і засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля заповідача. Тим самим, вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи справу по суті в іншій частині позовних вимог, суд зважує на відповідний пункт Пленуму Верховного Суду України, де в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. На підставі приписів ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи, що твердження позивача є обґрунтованими та доведеними відповідними допустимими та достатніми доказами, він бажає прийняти спадщину, але не може іншим чином, ніж через звернення до суду, реалізувати спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, загубленого за життя спадкодавцем, та приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved