Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] 05 жовтня 2019 року о 01 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Renault Scenic» державний номер [NUMBER] , рухаючись по Броварському проспекту в напрямку мосту «Метро» в м. Києві, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Renault Logan» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який різко змінив напрямок руху та здійснив наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] порушив Правила дорожнього руху України та визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, якою передбачено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, дії водія, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Вина іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , який був за кермом автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] , встановлена зазначеною постановою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року в частині визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. З мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року вбачається, що за відсутності апеляційної скарги [PERSON] постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року стосовно [PERSON] не переглядалась, тому апеляційний суд ухвалив рішення лише в частині постанови, яка стосувалась [PERSON] . На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зважаючи на те, що автомобіль відповідача мав іноземну реєстрацію, на запит до іноземної страхової компанії отримано відповідь щодо відсутності полісу страхування на автомобіль «Renault Scenic» державний номер [NUMBER] . Оскільки в дорожньо-транспортній пригоді винним є відповідач, враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату скоєння ДТП, [PERSON] , як потерпілий, 07.10.2019 року повідомив МТСБУ про ДТП. 08.10.2019 року власник автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 жовтня 2019 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України надало доручення на врегулювання справи щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП ФОП [PERSON] . Згідно звіту № 1810 про оцінку автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] від 10 жовтня 2019 року, виконаним ФОП [PERSON] за замовленням МТСБУ, власник транспортного засобу зазнав матеріального збитку в розмірі 19 471, 49 грн. без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників. Розмір оплати послуг аварійного комісара склала 800,00 грн., факт оплати його послуг підтверджується платіжним дорученням № 1154509 від 04 листопада 2019 року. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в розмірі 19 471, 49 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак жодних дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 20 271, 49 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270, 00 гривень. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року направлено дану справу за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.06.2022 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05 жовтня 2019 року близько 01 години 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проспекту Броварському, в напрямку мосту «Метро» у м. Києві, не був уважним на дорозі, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. 05 жовтня 2019 року близько 01 години 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проспекту Броварському, в напрямку мосту «Метро» у м. Києві, під зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , який різко змінив напрямок руху, та здійснив наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року, відповідно до якої, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 14.09.2020 року постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року в частині про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасовано та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрито провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. З мотивувальної частини даної постанови вбачається, що за відсутності апеляційної скарги [PERSON] на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року вказана постанова стосовно [PERSON] не переглядалась, тому суддею апеляційного суду ухвалюється рішення лише в частині постанови, яка стосується [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ТДВ СК «Ю.Ес.Ай», згідно полісу № АМ/8083553, строк дії з 27.10.2018 року по 26.10.2019 року. За інформацією централізованої бази даних МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав договору страхування цивільно-правової відповідальності, його відповідальність не була застрахована. Власником автомобіля марки «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. 07.10.2019 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 08.10.2019 року власник автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05 жовтня 2019 року. 10.10.2019 року ФОП [PERSON] на замовлення МТСБУ складено звіт № 1810 про оцінку автомобіля «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 19 471, 49 грн. Згідно довідки № 1 від 06.10.2020 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] склав 19 471, 49 грн. Вартість експертного звіту становить 800,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 10.10.2019 року, платіжним дорученням № 1154509 від 04.11.2019 року, з якого встановлено, що грошові кошти в зазначеній сумі перераховані МТСБУ на користь ФОП [PERSON] МТСБУ на підставі наказу та статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року сплатило власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] у розмірі 19 471, 49 грн. Факт сплати підтверджується платіжним дорученням № 2543096 від 13.10.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було 13.10.2020 року та 22.02.2021 року направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак жодних дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою особі, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом «Renault Logan» державний номерний знак [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, виплачена власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] у розмірі 19 471, 49 грн.; витрати понесені на проведення оцінки вартості шкоди у розмірі 800, 00 грн., як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь МТСБУ підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved