Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

11 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення у розмірі 181011,80 гривень, витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 10 000 гривень, витрати по сплаті судового збору. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . З`явившись до приміщення 01.02.2019 року Позивач побачила сліди сильного залиття. 02.02.2019 року утворено комісію та за фактом залиття складений акт б/н про наслідки залиття нежитлового приміщення, відповідно до якого причиною залиття є незадовільний стан горища квартири [ADDRESS] (знаходиться над житловим приміщенням). Так - відсутня стеля та демонтована частина даху, усі приміщення, стіни, балки перекриття, підлога знаходяться у воді. Квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві приватної власності [PERSON] . Загальний розмір матеріальної шкоди складає 191 011,80 гривень, з яких 181 011,80 гривень сама заподіяна шкода, 10000 гривень вартість проведення експертної оцінки. У добровільному порядку відшкодовувати вищевказану шкоду відповідач відмовився. Ухвалою суду від 13 березня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Також, ухвалою суду від 13 березня 2020 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику. Протокольною ухвалою суду від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки учасників справи. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року визнано обов`язковою явку в судове засідання [PERSON] 09 грудня 2022 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання 09 грудня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 80867230 від 21.02.2017. Нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку, загальною площею 52,3 кв.м. та складається з торгівельного залу, підсобного приміщення, туалету. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві приватної власності [PERSON] - інформаційна довідка № 200291696 від 14.02.2020 року 02.02.2019 року утворено комісію у складі голови ОСББ «Жовтень-2016» [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначеною комісією за фактом залиття 02 лютого 2019 року нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , складений акт б/н про наслідки залиття нежитлового приміщення, відповідно до якого причиною залиття є незадовільний стан горища квартири [ADDRESS] (знаходиться над житловим приміщенням). Так - відсутня стеля та демонтована частина даху, усі приміщення, стіни, балки перекриття, підлога знаходяться у воді. Відповідно до складеного акту позивачу завдано таку шкоду: зіпсована стеля (підвісна впала 45 кв.м.), стіни (гіпсокартон пошкоджений фізично, підлога (плитка часткова відійшла від цементної стяжки), балки перекриття, пошкоджена електрика (проводка та впали зі стелі прилади), є тріщина між фасадною (несучою) стіною та стелею та інше. Як вбачається з висновку експерта ФОП [PERSON] № 003/2019 р. від 18.02.2019 року, відповідно до якого виходячи з проведеного візуально-інструментального огляду нежилого приміщення, експертом було виявлено, що дійсно є пошкодження в нежилому приміщенні першого поверху житлового будинку [ADDRESS] , які виникли внаслідок залиття, які викладенні в дослідженні на сторінках 4-18 висновку. Для встановлення причин залиття нежилого приміщенні першого поверху житлового будинку [ADDRESS] , експертом було проведено обстеження самого приміщення та житлового будинку [ADDRESS] в якому воно розташовано, а також враховуючи дані Акта б/н від 02.02.2019р. про наслідки залиття нежитлового приміщення, експертом було встановлено, що причиною залиття та виявлених пошкоджень являється відсутність міжгорищного перекриття та даху над квартирою [ADDRESS] над обстежуваним нежитловим приміщенням першого поверху, що призвело до значного погіршення технічного стану конструктивного елементу житлового будинку, а саме міжповерхового перекриття між нежилим приміщенням першого поверху та квартирою [ADDRESS] і внутрішнього оздоблення нежилого приміщення. Як вбачається з Висновку, вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в нежилому приміщенні першого поверху житлового будинку [ADDRESS] , яке постраждало внаслідок залиття, визначена відповідно до вимог ДСТУ, становить (з урахуванням ПДВ) 181 011,80 гривень. Звертаючись до суду, Позивач зазначала, що загальний розмір матеріальної шкоди складає 191011,80 гривень, з яких 181011,80 гривень сама заподіяна шкода, 10000 гривень вартість проведення експертної оцінки. У добровільному порядку відшкодовувати вищевказану шкоду відповідач відмовився, а відтак Позивач була вимушена звернутись до суду. Слід зазначити, що будь яких заперечень чи спростувань щодо зазначених обставин, Відповідачем не зазначалось. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до вимог ст. ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до сантехнічного обладнання, користуватися будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій. Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. У даному випадку відповідачем не були спростовані докази надані позивачами, про те, що залиття нежитлових приміщень сталося з вини відповідача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі викладеного суд вважає, що по справі доведене завдання шкоди майну позивача з вини відповідача, а саме за наслідком залиття нежитлового приміщення позивача водою з квартири відповідача, яка розташована вище над нежитловим приміщенням Позивача. Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доказування того, що шкода завдана не з вини відповідача, лежить на відповідачеві. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна, як самим власником так і членами його родини. З огляду на наведене, оскільки об`єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи встановлено, що залиття нежитлового приміщення позивача відбулося внаслідок вини відповідача, в належній їй на праві приватної власності квартирі, то шкода, заподіяна залиттям квартири позивачів, підлягає стягненню з відповідача, як власника квартири. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1910, 12 грн. та витрати, пов`язані із розглядом справи у суді у розмірі 10 000 гривень (які були сплачені за проведення експертного дослідження).

Outcome: approved