Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

27.05.2022 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 23 та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2017 року, шлюб - розірвано (справа №369/1661/17, провадження № 2/369/1693/17). Після розірвання шлюбу між Позивачкою та Відповідачем дівчинка [PERSON] залишилась проживати з Позивачкою та до сьогоднішнього дня повністю знаходиться на утриманні мами. Аліменти у Відповідача не стягувалися. Після народження дитини і по даний час відповідач майже не бачив дівчинки. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач проживає окремо, дитина проживає і повністю знаходиться на утриманні Позивачки. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, Відповідач не заперечував, що донька буде проживати разом зі Позивачкою. На сьогоднішній день дівчинці одинадцять років, Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні доньки, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Між донькою та відповідачем не має жодного контакту. Позивач також відмітив, що відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. На підставі вище наведеного, [PERSON] просила суд позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON] ( [INFO] ), відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 27 травня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої у відповідності до ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України визначено суддю та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 15 серпня 2022 року до суду подано представником позивача заява про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: оригінал рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № 8/115 від 14.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оригінал висновку Служби у справах дітей Боярської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 17.10.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач, його представник, представник у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином. Ухвалою суду від 17.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав, до судового розгляду по суті, який відбудеться у приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області о 11 год. 20 хв. 14 листопада 2022 року (м. Київ, вул. Мельниченка, 1).Рішення та висновок Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] - долучити до матеріалів справи. Представник Позивача адвокат Василівська Інна Юріївна через канцелярію суду подав заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позивач та її представник позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, та про причини неявки суд до відома не поставив, відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином у порядку встановленому чинним законодавством України. Представник Служба у справах дітей Боярської міської ради в судове засідання не з`явився, проте останнім було подано заяву до суду про розгляд без участі третьої особи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. [INFO] у сторін народилася спільна донька [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 23 зроблений виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . 13.07.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/1661/17, провадження № 2/369/1693/17). Аліменти з відповідача не стягувалися. Відповідно до Характеристики зі школи на [PERSON] від 24.05.2021 року дівчинка навчається у Боярській ЗОШ І-ІІІ ст. №2. Згідно з даною характеристикою з навчального закладу, мати приділяє увагу вихованню доньки, відвідує батьківська збори, надає допомогу класному керівнику у вихованні дитини, а батько жодного разу не відвідував школу, результатами навчальних досягнень дівчинки у класного керівника не цікавився. За відомостями акту обстеження житлово-побутових умов проживання ciм`ї за мiсцем свого проживання дитина має окреме місце, облаштоване меблями для сну, навчання i розвитку. У відповідності до законодавства України участь Служби у справах дітей та сім`ї, в разі коли спір стосується інтересів неповнолітньої дитини, є обов`язковою. Також Службою у справах дітей та сім`ї видається письмовий висновок щодо можливості позбавлення батьківських. Такий висновок видається за місцем проживання/реєстрації дитини. В даному випадку місцем проживання [PERSON] є: [ADDRESS] , а тому такий висновок, після низки заходів, зобов`язана видати Службу у справах дітей Боярської міської ради. Як вбачається з матеріалів справи,Служба у справах дітей Боярської міської ради 14.07.2022 року за номером №8/115 видала рішення та письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з статтею 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують ї до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За частиною четвертою статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Статтею 170 Сімейного кодексу України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров?я дитини, орган опіки та піклування має право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків або одного із них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на і фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини ї коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Так, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Суд дійшов висновку, що сімейні зв`язки між біологічним батьком і дитиною були втрачені, а хлопець вважав своїм батьком нового чоловіка колишньої дружини [PERSON] . Отже, у найкращих інтересах дитини було позбавлено [PERSON] батьківських прав на сина і залишено хлопчика під повною опікою матері. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N° 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Відтак, батько протягом тривалого часу не приділяв належної уваги розвитку своєї доньки, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання дитиною належної освіти. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім?ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Суд вважає висновок Служби у справах дітей Боярської міської ради 14.07.2022 року за номером №8/115 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не забезпечує її необхідним, не виявляє турботу, чим фактично не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно власної доньки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved