Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Паріс» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 3% річних в сумі 6465,84,23 грн., 14505,06 грн. індексу інфляції, а також судового збору в розмірі 2481,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує рішення суду щодо сплати заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого в порядку правонаступництва позивач є новим кредитором, а тому у позивача виникло право щодо стягнення неустойки з боржника в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.ua, зокрема, відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. 31.07.13 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Боржником ( [PERSON] ) укладено Кредитний договір № 001-24707-310713. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області ухвалив рішення від 29.05.17 р. по справі №742/1513/17, яким задоволено позов АТ «Дельта Банк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 71 842,72 гривень (а.с.4). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 23 квітня 2020 року між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» укладено договір про відступлення прав вимоги №2230/К. Відповідно до умов Договору правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» стало ТОВ «ФК «ПАРІС» (Новий кредитор), яке набуло право вимоги заборгованості в тому числі за Кредитним договором № 001-24707-310713 від 31.07.13р.. зокрема, п. 2 Договору визначено, що ТОВ «ФК «ПАРІС» набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції. 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, утому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувану в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № І до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. 22.06.20 р. Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області ухвалив замінити стягувача у справі №742/1513/17 з АТ «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (далі-ТОВ «ФК «ПАР1С»), а саме: замінено у виконавчому листі по справі №742/1513/17 сторону виконавчого провадження (стягувача) АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ПАРІС» (а.с.4). Позивачем подано розрахунок неустойки в зв`язку з невиконанням рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, справа №742/1513/17: 6465,84 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 14.01.19р. по 13.01.22р. (розраховано за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]); 14505,06 гривень інфляційних втрат за період з 14.01.19р. по 13.01.22р. ([Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]) (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Приписами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-1136цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Як встановлено судом, у відповідача на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яке він добровільно не виконує. За час розгляду справи відповідач не скористався своїм правом та не надав доказів щодо сплати ним боргу. Позивач як новий кредитор за договором про відступлення права вимоги набув право вимоги у обсязі та на умовах права вимоги первісного кредитора, зокрема і право щодо стягнення неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право щодо вимоги сплати відповідачем неустойки передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, не залежно від дати укладення договору про відступлення права вимоги, оскільки таке зобов`язання боржника - відповідача існувало як перед первісним кредитором так і перед новим. За таких обставин, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved