Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

05 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №30/03, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 доларів США (сто п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів), що на день передачі грошових коштів відповідали еквівалентові суми 4 087 320 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок за офіційним курсом НБУ, та зобов`язався повернути цю суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2021 року. 01 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №01/04, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 200 000 доларів США (двісті тисяч доларів США 00 центів), що на день передачі грошових коштів відповідали еквівалентові суми 5 564 520 (п`ять мільйонів п`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок за офіційним курсом НБУ, та зобов`язався повернути цю суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2021 року. В порушення умов договорів позики [PERSON] не було повернуто суми позики в установлений строк. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики в розмірі 9 651 840 (дев`ять мільйонів шістсот п`ятдесят одна тисяча вісімсот сорок) гривень 00 копійок. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2022 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 вересня 2022 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява сторін по справі про затвердження мирової угоди по справі від 16 вересня 2022 року. 30 листопада 2022 року від представника відповідача надійшла заява з проханням не розглядати раніше подану заяву про затвердження мирової угоди та про розгляд справи по суті на стадії підготовчого провадження з огляду на те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі, а також просив справу розглядати без його участі, про що подав заяву. Представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив не затверджувати мирову угоду, розглянути справу по суті на стадії підготовчого судового розгляду, оскільки відповідач визнав позовні вимоги, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до частини 4 статті 200, частини 4 статті 206 ЦПК України визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні є підставою для ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №30/03, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 доларів США (сто п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів), що на день передачі грошових коштів еквівалентові суми 4 087 320 (чотири мільйони вісімдесят сім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок за офіційним курсом НБУ, та зобов`язався повернути цю суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2021 року (а.с. 7-9). Відповідно до акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору позики, [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 150 000 доларів США (сто п`ятдесят тисяч доларів США 00 центів) 30 березня 2019 року (а.с. 11). 01 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №01/04, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 200 000 доларів США (двісті тисяч доларів США 00 центів), що на день передачі грошових коштів відповідали еквівалентові суми 5 564 520 (п`ять мільйонів п`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок за офіційним курсом НБУ, та зобов`язався повернути цю суму грошових коштів у строк до 31 грудня 2021 року (а.с. 12-14). Відповідно до акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору позики, [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 200 000 доларів США (двісті тисяч доларів США 00 центів) 01 квітня 2021 року (а.с. 16). Договори позики виготовлено друкованим способом та підписано позикодавцем та позичальником. У встановлений договорами позики строк 31 грудня 2021 року та станом на день звернення до суду з даним позовом [PERSON] умови договору не виконано та суму боргу не повернуто. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Норми ЦК України не передбачають обов`язку на підтвердження укладення договору позики та його умов надавати розписку позичальника, нотаріально посвідчувати договір, виготовляти його лише рукописним способом та на одній сторінці аркуша. Доказів його оскарження в суді не надано. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції від 01 серпня 2022 року вбачається, що позивачем було сплачено 12 405 гривень 00 копійок судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за договорами позики, а отже з огляду на визнання відповідачем вимоги, з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду - 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок. За правилами статті 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, 50 відсотків - 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved