Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

10 червня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України та Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, просив суд: - визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 27 травня 2022 року № 7/п про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] - поновити [PERSON] на посаді голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи з 27 травня 2022 року. - стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи ідентифікаційний код: 00041467) на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 травня 2022 року до дати поновлення на посаді. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 15 липня 2021 року між ним та Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України (далі по тексту - відповідач1) укладено Контракт № 1-2021 про те, що позивач призначається на посаду голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (далі по тексту - відповідач2) на термін з 16 липня 2021 року до 18 липня 2022 року. 03 листопада 2021 року між [PERSON] та Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України укладено Додаткову угоду № 1 до контракту № 1-2021 від 15 липня 2021 року якою продовжено контракт до 17.07.2026. 27 травня 2022 року сімейним лікарем [PERSON] було видано медичний висновок про тимчасову непрацездатність позивача і сформовано листок непрацездатності за № 4396838-2008456912-1. Наказом відповідача2 від 27 травня 2022 року № 7/п прийнято рішення розірвати з ініціативи Органу управління майном Контракт та звільнити позивача з посади голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи з 27 травня 2022 року на підставі пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. За таких обставин позивач вказує, що звільнення відбулося не законно, посилаючись на ч.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України визначено (далі по тексту - КЗпП України), що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Позивач 21.07.2022 подав уточнену позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, де посилається на листи Державної аудиторської служби України від 18.05.2022 № 000300- 14/3546-2022, від 19.05.2022 № 000300-14/3566-2022 в яких зазначається, що через введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, проведення з 24.02.2022 державного фінансового аудиту діяльності ДІФКУ неможливе. З огляду на зазначене, складено Акт про неможливість проведення державного фінансового аудиту. Цей аудит вилучений із Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби на І квартал 2022 року і вважається таким, що не проведений. Додатково просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 24 червня 2022 року № 9/п про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] та стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 червня 2022 року по 13 жовтня 2022 року в розмірі 196 325 гривень 06 копійок. Відповідач1 подав відзив на позовну заяву, проти позову заперечував, вказував на те, що підставою видання наказу про звільнення, зокрема, є укладений між Мінстратегпромом та [PERSON] контракт від 15.08.2021 № 1-2021. Згідно з додатковою угодою від 03.11.2021 № 1 до Контракту, його дію продовження до 17.08.2026. Відповідно до підпункту «й» пункту 5.3. розділу 5 «Внесення змін і доповнення до вищезгаданого контракту та його припинення» Контракту закріплено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі, зокрема, незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог Державної аудиторської служби її міжрегіональних територіальних органів та підрозділів Органу управління майном. Відповідач1 отримав лист Державної аудиторської служби України від 23.05.2022 № 0003000-14/3631-2022, в якому зазначено: «що при проведенні державного фінансового аудиту діяльності Державної інноваційної фінансово- кредитної установи за період з 01.01.2019 до 31.12.2021 керівництвом ДІФКУ не було забезпечено надання у повному обсязі та у встановлені строки матеріалів, інформації, документів, необхідних для проведення аудиту, чим не виконано законних вимог службових осіб Держаудитслужби, які відповідно до статті 15 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. З викладеного слідує, що Мінстратегпром не порушив гарантій закріплених у ч. 3 ст.40 КЗпП України, оскільки Мінстратегпромом видано наказ від 24.06.2022 № 9/п «Про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] », яким пункт 1 Наказу викладено в такій редакції «розірвати з ініціативи Органу управління майном Контракт та звільнити [PERSON] з посади голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 23 червня 2022 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.». Відтак, станом на дату звільнення, а саме 23.06.2022, Позивач не перебував на лікарняному. Відповідач2 подав відзив на позовну заяву, проти позову заперечував, вказував на те, що 27.05.2022 Мінстратегпромом видано наказ № 7-п «Про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] » з підстав, передбачених контрактом. В наказі Мінстратегпрому № 7-п від 27.05.2022 зазначені підстави звільнення Позивача, а саме лист Державної аудиторської служби України від 23.05.2022 № 000300-14/3631-2022. Наказом Мінстратегпрому №9/п від 24.06.2022 «Про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] » в наказі № 7-п від 27.05.2022 змінено дату звільнення Позивача на 23.06.2022. Позивачем у позовній заяві не наведено жодного обґрунтування причин визнання наказу Установи №63-к/тр від 23.06.2022 «Про оголошення наказу про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] » незаконним. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року відкрито провадження у справі. Враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ, що виникають з трудових правовідносин, тому справа розглядається у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, наполягали на задоволенні позову та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд без його участі, наполягав на своїх запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд без його участі, наполягав на своїх запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Статуту Державної інноваційної фінансово-кредитної установи» від 25 листопада 2020 р. № 1157, Державна інноваційна фінансово-кредитна установа, утворена згідно із Законом України "Про інноваційну діяльність", належить до сфери управління Мінстратегпрому (далі - орган управління майном) та є державною установою. 15 липня 2021 року між [PERSON] та Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України укладено контракт № 1-2021 про те, що позивач призначається на посаду голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на термін з 16 липня 2021 року до 18 липня 2022 року. Наказом Мінстратегпром від 15 липня 2021 року № 6/п призначено [PERSON] на посаду голови правління Державної інноваційної фінансово- кредитної установи з 16 липня 2021 року. Наказом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 16 липня 2021 року № 189-к/тр [PERSON] приступив до виконання обов`язків голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи. 03 листопада 2021 року між [PERSON] та Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України укладено Додаткову угоду № 1 до контракту № 1-2021 від 15 липня 2021 року якою продовжено строк контракту до 17 серпня 2026 року. Наказом Мінстратегпром від 27 травня 2022 року № 7/п прийнято рішення розірвати з ініціативи Органу управління майном Контракт та звільнити [PERSON] з посади голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 27 травня 2022 року на підставі пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. 27 травня 2022 року сімейним лікарем [PERSON] було видано медичний висновок про тимчасову непрацездатність [PERSON] і сформовано листок непрацездатності за№ 4396838-2008456912-1. Відповідачем2 було винесено наказ №65 від 23.06.2022 яким визначено фактичну дату звільнення голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи [PERSON] , а саме з 23 червня 2022 року, враховуючи його перебування на лікарняному. Відповідачем1 видано наказ від 24.06.2022 № 9/п «Про звільнення голови правління ДІФКУ [PERSON] », даним наказом вносилися зміни до наказу №7 від 27.05.2022. Де в пункті 1 наказу № 9/п від 24.06.2022 зазначено, що розірвати з ініціативи Органу управління майном Контракт та звільнити [PERSON] з посади голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи 23 червня 2022 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.». Суд не бере до уваги твердження позивача, що відповідачами не було дотримано вимог ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, де визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності. Позивача було звільнено 23 червня 2022 року. Додатково у суду не має наявних доказів, що позивач 23 червня 2022 року знаходився у стані тимчасової непрацездатності. Відповідно до п. 1.1 Контракт № 1-2021 від 15 липня 2021 року за цим контрактом Керівник, як голова правління Установи, » зобов`язується забезпечити вирішення питань щодо поточного керівництва Установою, забезпечувати ефективне використання і збереження закріпленого за Установою державного майна, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. Абзацом «й» пункту 5.3 вищезгаданого контракту, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог Державної аудиторської служби її міжрегіональних територіальних органів та підрозділів Органу управління майном. Відповідно до направлення №34 від 28.01.2022 Держаної аудиторської служби України остання повідомила Державну інноваційну фінансово-кредитну установу про проведення державного фінансового аудиту у період з 31.01.2022 по 09.06.2022. В рамках проведення державного фінансового аудиту Державна аудиторська служба України направила до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, запити від 31.01.2022, 08.02.2022, 11.02.2022, 17.02.2022, 18.02.2022, 21.02.2022. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у стані непрацездатності в період з 08.12.2021 по 28.02.2022 та в період з 27.05.2022 по 31.05.2022. Враховуючи листи Держаної аудиторської служби України про надання інформації встановлене наступне. Так у листі 000300-14/3546-2022 від 18.05.2022 Державна аудиторська служба України на підставі пункту 4.25 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби на І квартал 2022 року з 31.01.2022 розпочала державний фінансовий аудит діяльності Державної інноваційної фінансово-кредитної установи за період з 01.01.2019 до 31.12.2021. Водночас, зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» щодо введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та на виконання вимог пункту 15 Порядку проведення Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами державного фінансового аудиту діяльності суб`єктів господарювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року № 252, проведення з 24.02.2022 державного фінансового аудиту діяльності ДІФКУ неможливе. З огляду на зазначене, складено Акт про неможливість проведення державного фінансового аудиту. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби на І квартал 2022 року і вважається таким, що не проведений. Тобто до 1 квітня 2022 року. У листі від 19.05.2022 № 0003000-14/3566/2022 Держаної аудиторської служби України зазначає, що із 25 березня 2022 року вона відновила діяльність щодо проведення заходів державного фінансового контролю. У листі 000300-14/3631-2022 від 23.05.2022 вказувалося, що Державна аудиторська служба України на доповнення до листів від 23.02.2022 № 000300-14/2309-2022 та від 19.05.2022 № 000300-14/3566-2022 повідомляє, що при проведенні державного фінансового аудиту діяльності Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (далі - ДІФКУ) за період з 01.01.2019 до 31.12.2021 керівництвом ДІФКУ не було забезпечено надання у повному обсязі та у встановлені строки матеріалів, інформації, документів, необхідних для проведення аудиту, чим не виконано законних вимог службових осіб Держаудитслужби, які відповідно до статті 15 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХП «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються Зважаючи на викладене та

Outcome: dismissed