Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (надалі по тексту - Позивач) звернувся до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що становить 16 035, 44 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , однак ухиляється від сплати за спожиті послуги за період з травня 2015 року по жовтень 2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, заборгованість відповідача перед позивачем складає 16 035, 44 грн. За таких обставин, представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 11.10.2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого головуючим суддею обрано Підпалого В.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Представник позивача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про судові засідання був повідомлений належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідач [PERSON] відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.04.2002 року є власником квартири [ADDRESS] . Однак, судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, відповідач за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Утримання та обслуговування за вищевказаною адресою як це вбачається з матеріалів справи, здійснює Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 5 ч. З ст. 20 цього ж Закону встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем - 2 за період за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 року складає 1 144,53 грн., з них основна сума заборгованності - 1019,64 грн., інфляційні нарахування - 84,70 грн. та 3 % річних - 40,22 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за житло - комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем за період з травня 2015 року по жовтень 2019 року складає 16 035, 44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 5 ч. З ст. 20 цього ж Закону встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Судом встановлено, що позивач не надав суду доказів, а також не повідомив про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України, хто є користувачем послуг за місцем проживання відповідача, кому на праві користування належить квартира за місцем надання послуг, чи зареєстрований та чи користується такими послугами відповідач. Також позивач у справі не просив суд витребувати такі докази у порядку ст. 84 ЦПК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява не доведена та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed