Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з указаним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 739, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Лекс», заборгованість за кредитним договором у вигляді заяви (оферти) від 05.01.2016 № 200426815 в сумі 30 958 грн. 00 коп. Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] 05.01.2016 укладено кредитний договір у вигляді заяви (оферти) № 200426815. У подальшому, згідно договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами права вимоги за Кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 13.01.2022 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 739 про стягнення із Позивача суми заборгованості за згаданим вище договором про споживчий кредит в сумі 30 958, 44 грн., що підтверджується копією Виконавчого напису та копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2022 винесеної приватним виконавцем виконавчий округ виконавчого округу місто Київ Шарковим Олександром Олександровичем у виконавчому провадженні № 68505981. Зазначений виконавчий напис нотаріуса позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки за твердженням позивача, ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не надсилалась вимога про усунення порушень за кредитним договором, що призвело до порушення процедури вчинення напису, та як наслідок є безумовною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, нотаріусом не враховано судове рішення у справі №826/20084/14, постановлене Київським апеляційним адміністративний судом 22.02.2017 року, яким визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Процесуальні дії у цивільній справі Ухвалою судді від 19 квітня 2022 року за згаданою позовною заявою відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, ухвалою судді від 19 квітня 2022 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №739, вчиненого 13.01.2022р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс». Аргументи учасників справи За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації юридичної особи направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Пояснення третіх сторін та витребуванні судом матеріали Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали, при цьому повідомлені про відкриття провадження у справі у спосіб передбачений ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом установлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] 05.01.2016 укладено кредитний договір у вигляді заяви (оферти) № 200426815. Судом встановлено, що зазначений вище кредитний договір в нотаріальному порядку посвідчений не був. 30 січня 2022 року приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О., вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 739, яким запропоновано звернути стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором за Договором №200426815 від 05.01.2016 року, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7-БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс» та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та договором відступлення права вимоги №51б/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованості за Договором №200426815 від 05.01.2016. 04.02.2022 приватним виконавцем виконавчий округ виконавчого округу місто Київ Шарковим Олександром Олександровичем за заявою відповідача відкрито виконавче провадження № 68505981 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Як на підставу для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, серед іншого, позивач зазначає, що не отримував попередню вимогу про усунення порушень виниклих за кредитним договором, який зокрема не був посвідчений в нотаріальному порядку. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Як встановлено судом, укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, при цьому суд враховує, що належним чином повідомлений відповідач зворотного суду не довів, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Поряд із цим, позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушень виниклих за кредитним договором укладеним між позивачем та відповідачем, що свідчить про порушення порядку для вчинення виконавчого напису та по суті є самостійною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На спростування зазначеного представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення позичальника. За таких обставин, підстави стверджувати факт отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору в суду відсутні, однак, за наявності таких би відомостей, у позивача існувала практична можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно включало б можливість вчинення виконавчого напису, що є в інтересах позивача. Отже, указана у виконавчому написі загальна сума кредитної заборгованості є спірною. За таких обставин, приватним нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, останній має бути визнаний таким що не підлягає виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,4 грн. за подання позовної заяви не майнового характеру до суду та 496,2 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому судові витрати понесені позивачем у розмірі 1488,6 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved