Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що вона [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 вересня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Вказала, що сімейне життя не склалося у зв`язку з розбіжностями в інтересах, поглядах на життя, шлюбні відносини припинені з 01 березня 2022 року. Позивач просить розірвати шлюб, термін на примирення не надавати. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути у його відсутність. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 вересня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.09.2022 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 30.04.2020 серії [NUMBER] року (а.с.6), яка проживає з матір`ю, що підтверджується копією акту №114 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.8) . Спільне життя з відповідачем не склалося із-за непорозумінь та суперечок, розбіжностей в інтересах та поглядах на сімейне життя, сімейні відносини фактично припинені з березня 2022 року, сім`я розпалася. Згідно з ч.1ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу і не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, надання судом строку для примирення до позитивного результату не привело. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Згідно п. 9 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною екпертною комісією [PERSON] , позивач має другу групу інвалідності, а тому звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача як особу з інвалідністю ІІ групи звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved