Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

20.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації. Позивач мотивує вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації тим, що [INFO] у мережі Інтернет на веб-сайті за посиланням: [INFO] було\~розміщено публікацію\~під назвою:\~« [INFO] ».\~У цій\~публікації згадується\~позивач,\~ [PERSON] ,\~як такий,\~що начебто\~причетний до\~вчинення протиправних\~дій.\~У публікації,\~окрім іншого,\~зазначена наступна\~інформація:\~«…На теренах\~Миколаївської області\~здійснює свою\~господарську діяльність\~одна добре\~відома у\~відповідних колах\~особа,\~а саме\~підприємець та\~бізнесмен [PERSON] .\~Він є\~власником та\~кінцевим бенефіціаром\~групи юридичних\~осіб,\~зокрема Компанії\~«МАЛІЕРО ЛІМІТЕД»,\~ТОВ «ЕКСТРАКТ\~ОЙЛ» та\~багатьох інших.»;\~«Все почалося\~з укладення\~24\~лютого 2021\~року (акурат\~за рік\~до повномасштабного\~вторгнення)\~ [PERSON] \~угоди з\~іншим добре\~відомим у\~регіоні бізнесменом,\~ [PERSON] ,\~а саме\~договору купівлі-продажу\~частки у\~статутному капіталі\~ТОВ «РЕНТ\~УМБ»,\~якою володів\~ [PERSON] .\~Предметом цієї\~угоди виступали\~корпоративні права\~«РЕНТ УМБ»,\~які придбавала\~Компанія «МАЛІЕРО\~ЛІМІТЕД»,\~а сума\~договору складала\~10\~мільйонів доларів\~США.»;\~«При цьому,\~представники [PERSON] \~почали вимагати\~від [PERSON] \~зміни предмету\~правочину,\~а саме\~перегляду умов\~договору на\~користь [PERSON] ,\~а у\~протилежному випадку\~наполягали на\~поверненні вже\~сплачених сум\~за договором,\~які в\~цілому складали\~близько 4\~мільйонів доларів\~США.\~Отже,\~ [PERSON] здійснював\~на пана\~ [PERSON] неправомірний\~тиск та\~шантаж,\~використовуючи фактичне\~володіння [PERSON] \~заводом на\~власну користь.\~Фактичний контроль\~ [PERSON] над\~заводом та\~майном,\~що знаходиться\~на ньому,\~а отже,\~відсутність для\~нього перешкод\~для протиправного\~використання цього\~майна та,\~зокрема,\~знищення його,\~й надало\~йому можливість\~вимагати від\~ [PERSON] здійснення\~дій майнового\~характеру \~повернення грошових\~коштів або\~зміни умов\~договору без\~належного правового\~обґрунтування,\~що є\~вимаганням \~тяжким злочином\~за законодавством\~України,\~відповідальність за\~яке передбачена\~статтею 189\~Кримінального кодексу\~України та\~становить до\~7\~років позбавлення\~волі,\~а враховуючи,\~що вказані\~дії були\~вчинені [PERSON] \~в умовах\~воєнного стану,\~максимальний розмір\~покарання становить\~до 12\~років позбавлення\~волі з\~конфіскацією майна.\~Окрім цього,\~безперешкодно здійснюючи\~контроль над\~потужностями заводу,\~ [PERSON] \~було викрадено\~дві газові\~горілки сукупною\~орієнтовною вартістю\~2\~мільйони гривень,\~що було\~виявлено представником\~ТОВ «РЕНТ\~УМБ» при\~відвідуванні ним\~заводу в\~присутності представників\~поліції.»;\~«Згідно з\~вимогами чинного\~законодавства,\~для державної\~реєстрації переходу\~права власності\~на нерухоме\~майно вимагається\~подання довідки\~про наявність\~заборгованості,\~а також\~доказів попередження\~боржника про\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки.\~Натомість,\~ [PERSON] \~було подано\~приватному нотаріусу\~для проведення\~державної реєстрації\~довідки про\~наявність заборгованості\~ТОВ «РЕНТ\~УМБ» та\~рекомендовані повідомлення\~про вручення,\~які містять\~завідомо неправдиву\~інформацію та\~були підроблені\~ [PERSON] шляхом\~надання неправомірної\~вигоди співробітникам\~ПАТ «УКРПОШТА».\~Таким чином,\~ [PERSON] \~здійснював протиправий\~тиск та\~вимагав від\~ [PERSON] \~вчинення на\~його користь\~дій майнового\~характеру \~повернення грошових\~коштів або\~зміни умов\~договору без\~належного правового\~обґрунтування,\~фактично контролююи\~завод та\~обладнання,\~яке знаходиться\~на ньому,\~а отже,\~маючи можливість\~знищити або\~пошкодити його,\~чим вчинив\~злочин,\~передбачений статтею\~189\~Кримінального кодексу\~України \~вимагання.\~В подальшому,\~після відмови\~Устяновського здійснювати\~будь-які\~дії майнового\~характеру на\~користь [PERSON] ,\~ [PERSON] здійснив\~юридичне переоформлення\~заводу та\~земельної ділянки\~через приватного\~нотаріуса у\~м.\~Києві з\~використанням підроблених\~документів на\~підконтрольну Чумаку\~юридичну особу\~ Компанію\~«МАЛІЕРО ЛІМІТЕД»,\~а отже,\~ [PERSON] \~було вчинено\~тяжкий злочин,\~відповідальність за\~який передбачена\~статтею 206-2\~Кримінального кодексу\~України,\~-\~протиправне заволодіння\~майном підприємства,\~внаслідок якого\~власнику ТОВ\~«РЕНТ УМБ»,\~ [PERSON] ,\~ заподіяно\~ шкоду\~у розмірі,\~який орієнтовно\~дорівнює 10\~мільйонам доларів\~США \~сумі договору.» Вказана інформація, наведена у публікації, є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Позивача, які охороняються цивільним законодавством, а саме: право на повагу до честі та гідності та право на недоторканність ділової репутації. З урахуванням зазначеного, позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), інформацію, опубліковану [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у мережі Інтернет за посиланням [INFO] а саме: «…На теренах Миколаївської області здійснює свою господарську діяльність одна добре відома у відповідних колах особа, а саме підприємець та бізнесмен [PERSON] . Він є власником та кінцевим бенефіціаром групи юридичних осіб, зокрема Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» та багатьох інших.»; «Все почалося з укладення 24 лютого 2021 року (акурат за рік до повномасштабного вторгнення) [PERSON] угоди з іншим добре відомим у регіоні бізнесменом, [PERSON] , а саме договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ», якою володів [PERSON] . Предметом цієї угоди виступали корпоративні права «РЕНТ УМБ», які придбавала Компанія «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а сума договору складала 10 мільйонів доларів США.»; «При цьому, представники [PERSON] почали вимагати від [PERSON] зміни предмету правочину, а саме перегляду умов договору на користь [PERSON] , а у протилежному випадку наполягали на поверненні вже сплачених сум за договором, які в цілому складали близько 4 мільйонів доларів США. Отже, [PERSON] здійснював на пана [PERSON] неправомірний тиск та шантаж, використовуючи фактичне володіння [PERSON] заводом на власну користь. Фактичний контроль [PERSON] над заводом та майном, що знаходиться на ньому, а отже, відсутність для нього перешкод для протиправного використання цього майна та, зокрема, знищення його, й надало йому можливість вимагати від [PERSON] здійснення дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, що є вимаганням тяжким злочином за законодавством України, відповідальність за яке передбачена статтею 189 Кримінального кодексу України та становить до 7 років позбавлення волі, а враховуючи, що вказані дії були вчинені [PERSON] в умовах воєнного стану, максимальний розмір покарання становить до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Окрім цього, безперешкодно здійснюючи контроль над потужностями заводу, [PERSON] було викрадено дві газові горілки сукупною орієнтовною вартістю 2 мільйони гривень, що було виявлено представником ТОВ «РЕНТ УМБ» при відвідуванні ним заводу в присутності представників поліції.»; «Згідно з вимогами чинного законодавства, для державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно вимагається подання довідки про наявність заборгованості, а також доказів попередження боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість, [PERSON] було подано приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації довідки про наявність заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» та рекомендовані повідомлення про вручення, які містять завідомо неправдиву інформацію та були підроблені [PERSON] шляхом надання неправомірної вигоди співробітникам ПАТ «УКРПОШТА». Таким чином, [PERSON] здійснював протиправний тиск та вимагав від [PERSON] вчинення на його користь дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, фактично контролює завод та обладнання, яке знаходиться на ньому, а отже, маючи можливість знищити або пошкодити його, чим вчинив злочин, передбачений статтею 189 Кримінального кодексу України вимагання. В подальшому, після відмови Устяновського здійснювати будь-які дії майнового характеру на користь [PERSON] , [PERSON] здійснив юридичне переоформлення заводу та земельної ділянки через приватного нотаріуса у м. Києві з використанням підроблених документів на підконтрольну Чумаку юридичну особу Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а отже, [PERSON] було вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена статтею 206-2 Кримінального кодексу України, - протиправне заволодіння майном підприємства, внаслідок якого власнику ТОВ «РЕНТ УМБ», [PERSON] , заподіяно шкоду у розмірі, який орієнтовно дорівнює 10 мільйонам доларів США сумі договору.»; зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) спростувати опубліковану ним недостовірну та таку, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) інформацію, опубліковану у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] а саме: «…На теренах Миколаївської області здійснює свою господарську діяльність одна добре відома у відповідних колах особа, а саме підприємець та бізнесмен [PERSON] . Він є власником та кінцевим бенефіціаром групи юридичних осіб, зокрема Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» та багатьох інших.»; «Все почалося з укладення 24 лютого 2021 року (акурат за рік до повномасштабного вторгнення) [PERSON] угоди з іншим добре відомим у регіоні бізнесменом, [PERSON] , а саме договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ», якою володів [PERSON] . Предметом цієї угоди виступали корпоративні права «РЕНТ УМБ», які придбавала Компанія «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а сума договору складала 10 мільйонів доларів США.»; «При цьому, представники [PERSON] почали вимагати від [PERSON] зміни предмету правочину, а саме перегляду умов договору на користь [PERSON] , а у протилежному випадку наполягали на поверненні вже сплачених сум за договором, які в цілому складали близько 4 мільйонів доларів США. Отже, [PERSON] здійснював на пана [PERSON] неправомірний тиск та шантаж, використовуючи фактичне володіння [PERSON] заводом на власну користь. Фактичний контроль [PERSON] над заводом та майном, що знаходиться на ньому, а отже, відсутність для нього перешкод для протиправного використання цього майна та, зокрема, знищення його, й надало йому можливість вимагати від [PERSON] здійснення дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, що є вимаганням тяжким злочином за законодавством України, відповідальність за яке передбачена статтею 189 Кримінального кодексу України та становить до 7 років позбавлення волі, а враховуючи, що вказані дії були вчинені [PERSON] в умовах воєнного стану, максимальний розмір покарання становить до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Окрім цього, безперешкодно здійснюючи контроль над потужностями заводу, [PERSON] було викрадено дві газові горілки сукупною орієнтовною вартістю 2 мільйони гривень, що було виявлено представником ТОВ «РЕНТ УМБ» при відвідуванні ним заводу в присутності представників поліції.»; «Згідно з вимогами чинного законодавства, для державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно вимагається подання довідки про наявність заборгованості, а також доказів попередження боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість, [PERSON] було подано приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації довідки про наявність заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» та рекомендовані повідомлення про вручення, які містять завідомо неправдиву інформацію та були підроблені [PERSON] шляхом надання неправомірної вигоди співробітникам ПАТ «УКРПОШТА». Таким чином, [PERSON] здійснював протиправний тиск та вимагав від [PERSON] вчинення на його користь дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, фактично контролює завод та обладнання, яке знаходиться на ньому, а отже, маючи можливість знищити або пошкодити його, чим вчинив злочин, передбачений статтею 189 Кримінального кодексу України вимагання. В подальшому, після відмови Устяновського здійснювати будь-які дії майнового характеру на користь [PERSON] , [PERSON] здійснив юридичне переоформлення заводу та земельної ділянки через приватного нотаріуса у м. Києві з використанням підроблених документів на підконтрольну Чумаку юридичну особу Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а отже, [PERSON] було вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена статтею 206-2 Кримінального кодексу України, - протиправне заволодіння майном підприємства, внаслідок якого власнику ТОВ «РЕНТ УМБ», [PERSON] , заподіяно шкоду у розмірі, який орієнтовно дорівнює 10 мільйонам доларів США сумі договору.» При спростуванні резолютивна частина тексту судового рішення повинна бути поширена [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на тому ж самому веб-сайті у мережі Інтернет за посиланням https://volnorez.com.ua/, не пізніше десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою від 07 листопада 2022 року позов залишено без руху, а 10 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позову. 10 листопада 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно якому представник позивача просив долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену копію адвокатського запиту до Міністра внутрішніх справ України Монастирського Д.А. вих. № 19-10-22/01 від 19 жовтня 2022 року, поданого в інтересах [PERSON] , та відповідь Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 607/АЗ від 21 жовтня 2022 року на адвокатський запит. Ухвалою від 11 листопада 2022 року провадження у справі відкрито, встановлено загальний порядок розгляду справи. 21\~листопада 2022\~року до\~суду надійшов\~відзив на\~позов,\~у якому\~відповідач просить\~залишити позовні\~вимоги без\~задоволення.\~Обґрунтовує відзив\~наступними доводами:\~1) Так, дійсно, інформація, поширена на веб-сайті [INFO] ,\~стосується [PERSON] ,\~що виходить\~зі змісту\~статті,\~розміщеної за\~вищенаведеним посиланням.\~В свою\~чергу,\~інформація була\~поширена ним,\~ [PERSON] ,\~журналістом. Однак, позивач доходить хибних висновків щодо характеру стверджуваної інформації та, зокрема, викладення її у формі фактичних тверджень,оскільки інформація, яка була поширена ним, не містить тверджень про факти, а є виключно його суб`єктивною оцінкою дій Позивача. Таким чином, інформація витлумачена як твердження про факти бути не може, оскільки викладена з використанням художніх засобів та є виключно оціночним судженням; 2) Позовна вимога про спростування відповідачем відповідної інформації не підлягає задоволенню, оскільки він не є редактором інтернет-видання та не зможе опублікувати спростування відповідної інформації; 3) Події, про які стверджується у статті, мали місце насправді, а докази позивача, як усі разом, так і кожний окремо, не спростовують жодної події, про яку повідомив відповідач, а лише містять інформацію про позивача або юридичні особи, яка не має відношення до справи. 22 листопада 2022 року та 30 листопада 2022 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності 29 листопада 2022 року відповідачем було надіслано до суду клопотання про закриття підготовчого засідання у справі, призначення розгляду справи по суті. Ухвалою від 30 листопада 2022 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 15 грудня 2022 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16 грудня 2022 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч.1 ст.34 Конституції України). При цьому, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (ч. 2 ст. 34 Конституції України). Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 302 ЦК України. Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ч.ч.\~4,\~6\~ст.\~277\~ЦК України\~спростування недостовірної\~інформації здійснюється\~особою,\~яка поширила\~інформацію.\~Поширювачем інформації,\~яку подає\~посадова чи\~службова особа\~при виконанні\~своїх посадових\~(службових)\~обов`язків,\~вважається юридична\~особа,\~у якій\~вона працює.\~Фізична особа,\~особисті немайнові\~права якої\~порушено у\~друкованих або\~інших засобах\~масової інформації,\~має право\~на відповідь,\~а також\~на спростування\~недостовірної інформації\~у тому\~ж засобі\~масової інформації\~в порядку,\~встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 18 Постанови Пленума Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК України і ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено ії особисті немайнові права. [PERSON] звернувся до суду та просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, опубліковану [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у мережі Інтернет за посиланням [INFO] , а саме: «…На теренах Миколаївської області здійснює свою господарську діяльність одна добре відома у відповідних колах особа, а саме підприємець та бізнесмен [PERSON] . Він є власником та кінцевим бенефіціаром групи юридичних осіб, зокрема Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» та багатьох інших.»; «Все почалося з укладення 24 лютого 2021 року (акурат за рік до повномасштабного вторгнення) [PERSON] угоди з іншим добре відомим у регіоні бізнесменом, [PERSON] , а саме договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ», якою володів [PERSON] . Предметом цієї угоди виступали корпоративні права «РЕНТ УМБ», які придбавала Компанія «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а сума договору складала 10 мільйонів доларів США.»; При цьому, представники [PERSON] почали вимагати від [PERSON] зміни предмету правочину, а саме перегляду умов договору на користь [PERSON] , а у протилежному випадку наполягали на поверненні вже сплачених сум за договором, які в цілому складали близько 4 мільйонів доларів США. Отже, [PERSON] здійснював на пана [PERSON] неправомірний тиск та шантаж, використовуючи фактичне володіння [PERSON] заводом на власну користь. Фактичний контроль [PERSON] над заводом та майном, що знаходиться на ньому, а отже, відсутність для нього перешкод для протиправного використання цього майна та, зокрема, знищення його, й надало йому можливість вимагати від [PERSON] здійснення дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, що є вимаганням тяжким злочином за законодавством України, відповідальність за яке передбачена статтею 189 Кримінального кодексу України та становить до 7 років позбавлення волі, а враховуючи, що вказані дії були вчинені [PERSON] в умовах воєнного стану, максимальний розмір покарання становить до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Окрім цього, безперешкодно здійснюючи контроль над потужностями заводу, [PERSON] було викрадено дві газові горілки сукупною орієнтовною вартістю 2 мільйони гривень, що було виявлено представником ТОВ «РЕНТ УМБ» при відвідуванні ним заводу в присутності представників поліції.»; «Згідно з вимогами чинного законодавства, для державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно вимагається подання довідки про наявність заборгованості, а також доказів попередження боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість, [PERSON] було подано приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації довідки про наявність заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» та рекомендовані повідомлення про вручення, які містять завідомо неправдиву інформацію та були підроблені [PERSON] шляхом надання неправомірної вигоди співробітникам ПАТ «УКРПОШТА». Таким чином, [PERSON] здійснював протиправий тиск та вимагав від [PERSON] вчинення на його користь дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, фактично контролююи завод та обладнання, яке знаходиться на ньому, а отже, маючи можливість знищити або пошкодити його, чим вчинив злочин, передбачений статтею 189 Кримінального кодексу України вимагання. В подальшому, після відмови Устяновського здійснювати будь-які дії майнового характеру на користь [PERSON] , [PERSON] здійснив юридичне переоформлення заводу та земельної ділянки через приватного нотаріуса у м. Києві з використанням підроблених документів на підконтрольну Чумаку юридичну особу Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а отже, [PERSON] було вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена статтею 206-2 Кримінального кодексу України, - протиправне заволодіння майном підприємства, внаслідок якого власнику ТОВ «РЕНТ УМБ», [PERSON] , заподіяно шкоду у розмірі, який орієнтовно дорівнює 10 мільйонам доларів США сумі договору.», зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) спростувати опубліковану ним недостовірну та таку, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) інформацію. При спростуванні резолютивна частина тексту судового рішення повинна бути поширена [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на тому ж самому веб-сайті у мережі Інтернет за посиланням https://volnorez.com.ua/, не пізніше десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~ знімки екрану (скріншотами) сторінки веб-сайту в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ від 03 жовтня 2022 року, які, окрім іншого, містять підтвердження дати та часу здійснення фіксації матеріалів, розміщених на веб-сайті. Отже,\~відповідач 03\~жовтня 2022\~ року\~поширив інформацію\~шляхом розміщення\~публікації на\~веб-сайті\~в мережі\~Інтернет за\~посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/, але публікацію було видалено до дати звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту (п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Згідно зі змістом публікації під назвою: « [INFO] », яку було розміщено на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , автором поширеної інформації є [PERSON] . Згідно листа, надісланого з електронної адреси редакції веб-сайту, що наведена з посиланням: [INFO] у розділі «Контакти», який містив відповідь на адвокатський запит наступного змісту: «У відповідь на адвокатський запит повідомляємо наступне. На веб-сайті https://volnorez.com.ua/ публікацію «Історія Павла Чумака або як вкрасти завод» за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ було розміщено 03.10.2022, автором публікації є [PERSON] , адреса автора: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 15.05.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] .» У відповіді Національної спілки журналістів України № 236 від 06.10.2022 на адвокатський запит представника Позивача було повідомлено, що за даними Одеської обласної організації НСЖУ, громадянин [PERSON] , не є членом їх організації. У тексті відзиву на позовну заяву відповідач також підтвердив, що саме він є особою, яка поширила інформацію на веб-сайті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає [PERSON] особою, яка поширила оскаржувану інформацію, яку було розміщено на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ 03 жовтня 2022 року, автором наведеної публікації, а отже, належним відповідачем у справі. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Згідно з текстом публікації, було поширено інформацію, яка містить, прямі, конкретизовані звинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень з детальним викладенням обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу їх вчинення, події та складу правопорушень, які подаються як результат журналістського розслідування у стверджувальній формі. Вказане підтверджується також повідомленням відповідачем супутньої інформації, яка деталізує обставини вчинення позивачем кримінальних правопорушень та спрямована на створення у читачів негативного образу позивача як особи, причетної до вчинення протиправних діянь: «Все почалося з укладення 24 лютого 2021 року (акурат за рік до повномасштабного вторгнення) [PERSON] угоди з іншим добре відомим у регіоні бізнесменом, [PERSON] , а саме договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ», якою володів [PERSON] »; « [PERSON] своєчасно вносив платежі за договором, аж допоки не почалась повномасштабна війна. Починаючи з березня, він в особі Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», зареєстрованої на [PERSON] , припинив здійснення будь-яких платежів за договором»; «Наостанок, зазначимо, що окрім позбавлення [PERSON] фактичного контролю над заводом шляхом перебування ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» на території заводу без законних підстав, [PERSON] був позбавлений права власності на свій завод й юридично шляхом переоформлення права власності на завод приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем 12 серпня з вигаданої підстави заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» перед Компанією «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД». Відповідно до листа Офісу Генерального прокурора від 12.10.2022 року № 25/3-1111вих-22 у відповідь на адвокатський запит, згідно зі змістом якого повідомлено, що «за результатами опрацювання масиву даних Реєстру станом на 07.10.2022 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлено». У відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 607АЗ/16 від 21.10.2022 на адвокатський запит повідомлено наступне: «Департаментом інформатизації МВС розглянуто Ваш адвокатський запит щодо надання інформації про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] . Повідомляємо, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 20.10.2022 [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває». Ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з частиною другою статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Отже, згідно з матеріалами справи та відзивом, інформація щодо вчинення позивачем кримінальних правопорушень не знайшла свого підтвердження, адже, за відомостями компетентних органів, державної влади, [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлено. Суд приходить до висновку, що інформація, повідомлена відповідачем у публікації про вчинення позивачем кримінальних правопорушень, є негативною та за своїм характером є ствердженням про факти, викладена у формі фактичних тверджень, в той час як будь-які оціночні судження у повідомленій інформації відсутні. Вказана інформація, окрім іншого, спростовується доказами, наявними у матеріалах справи, згідно з відомостями яких відповідач не притягувався до кримінальної відповідальності, не має процесуального статусу підозрюваного у будь-якому кримінальному провадженні, судимості та не перебуває у розшуку. Далі за текстом публікації відповідачем, зокрема, але невиключно, було поширено наступну інформацію: «…підприємець та бізнесмен [PERSON] . Він є власником та кінцевим бенефіціаром групи юридичних осіб, зокрема Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» та багатьох інших.» При цьому, згідно зі змістом витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, сформований з використанням Інтернет-сервісу «Опендатабот» на 13.10.2022 00:55:53, кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» є [PERSON] . У сертифікаті щодо Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», виданому Департаментом реєстрації та ліквідації підприємств м. Нікосія Міністерства енергетики, торгівлі та промисловості Республіки Кіпр 05.10.2022 зазначено, що власником акцій Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» є [PERSON] . Отже, суд вважає недоведеним факт участі [PERSON] у діяльності зазначених юридичних осіб, оскільки він не є власником та кінцевим бенефіціаром ані ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ», ані Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», згідно з отриманою судом інформацією. Суд звертає увагу, що вказану інформацію поширено виключно у контексті вчинення позивачем кримінальних правопорушень, про які стверджує відповідач, з метою створення негативного образу позивача в очах суспільства, про що свідчить й заголовок публікації, а отже, з метою повідомлення невизначеного кола осіб щодо протиправної діяльності позивача через підконтрольні юридичні особи. Відповідно, суд вважає, що на вказану інформацію, повідомлену відповідачем, також поширюється дія статті 62 Конституції України в контексті презумпції невинуватості щодо звинувачень позивача у вчиненні протиправних діянь за допомогою юридичних осіб. Доказів протилежного відповідачем надано не було. У пункті 6.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19), викладено правовий висновок про те, що не можна визнати інформацію такою, що має характер оціночних суджень, якщо ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто…повідомляється чітко, точно та є констатацією факту. Подібних за змістом правових висновків, Верховний Суд дійшов у постановах: від 11 грудня 2019 року у справі № 757/46387/15-ц, від 06 березня 2019 року у справі № 760/2753/17-ц, від 07 листопада 2019 року у справі № 344/3331/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 483/1556/16-ц. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми. Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Як зазначено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Позивачем доведено, що поширена відповідачем інформація, розміщена 03 жовтня 2022 року у мережі Інтернет на веб-сайті за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ є твердженнями про факти, а не оціночними судженнями. При цьому така інформація містить конкретні факти й відомості про порушення закону, тобто вона не є власним судженням, а є твердженнями про факти вчинення позивачем конкретних протиправних дій. Поширена інформація не є повідомленням про ведення позивачем господарської діяльності, не ґрунтується на належних та допустимих доказах, носить стверджувальний характер, має на меті формування негативного образу позивача та вчинення ним діянь, що мають ознаки кримінального правопорушення, завдає шкоди його діловій репутації. Така інформація не є оціночними судженнями, оскільки містить конкретну недостовірну інформацію відносно того, що [PERSON] було викрадено дві газові горілки сукупною орієнтовною вартістю 2 мільйони гривень, подано приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації довідки про наявність заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» та рекомендовані повідомлення про вручення, які містять завідомо неправдиву інформацію та були підроблені [PERSON] шляхом надання неправомірної вигоди співробітникам ПАТ «УКРПОШТА», здійснював протиправний тиск та вимагав від [PERSON] вчинення на його користь дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, чим вчинив злочин, передбачений статтею 189 Кримінального кодексу України вимагання, здійснив юридичне переоформлення заводу та земельної ділянки через приватного нотаріуса у м. Києві з використанням підроблених документів на підконтрольну юридичну особу Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а отже, було вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена статтею 206-2 Кримінального кодексу України, - протиправне заволодіння майном підприємства, внаслідок якого власнику ТОВ «РЕНТ УМБ», [PERSON] , заподіяно шкоду у розмірі, який орієнтовно дорівнює 10 мільйонам доларів США сумі договору. Відповідно до абзацу 1 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи`при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо наявності першої обставини юридичного складу правопорушення - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, по даній справі, суд вважає доведеною наявність відповідної обставини. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Знімками екрану (скріншотами) сторінки веб-сайту в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ від 03 жовтня 2022 року, які, окрім іншого, містять підтвердження дати та часу здійснення фіксації матеріалів, розміщених на веб-сайті, а також відзивом на позовну заяву підтверджується факт розміщення оспорюваної інформації у публікації під назвою: «Історія [PERSON] або як вкрасти завод» на сторінці веб-сайту в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] від 03 жовтня 2022 року, внаслідок чого оспорювана інформація була доведена до необмеженого кола осіб. Суд зауважує, що видалення оспорованої інформації з веб-сайту не є підставою для відмовлення у задоволенні позову, оскільки інформацію вже було поширено і у проміжок часу між датою розміщення публікації та її видаленням доступ до неї мало необмежене коло осіб, що могло порушити особисті немайнові права позивача. Сам факт визнання порушеного права за певних обставин є достатнім для справедливої сатисфакції (рішення ЄСПЛ у справі «Тома проти Люксембургу» (заява № 38432/97, 2001 рік)). Однак, враховуючи, що відповідач не визнає позовні вимоги, зокрема, що інформація, поширена ним, є недостовірною, зазначає, що інформація була поширена саме стосовно [PERSON] , оспорює характер стверджуваної інформації, але не зміст, суд вважає, що факту визнання порушеного права позивача з боку відповідача немає. Таким чином, поширення оспорюваної інформації щодо позивача мало місце 03 жовтня 2022 року на сторінцівеб-сайту в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/, внаслідок чого, до моменту її видалення, інформацію було доведено до відома необмеженого кола осіб. Щодо наявності другої обставини юридичного складу правопорушення - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, суд вважає відповідну обставину доведеною. Так, з позовною заявою звернувся [PERSON] , який стверджує, що вказану інформацію поширено саме про нього та вона порушує його особисті немайнові права. Поширення відповідної інформації підтверджується знімками екрану (скріншотами) сторінки веб-сайту в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ від 03 жовтня 2022 року. Щодо наявності третьої обставини юридичного складу правопорушення - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У публікації, розміщеній на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ від 03 жовтня 2022 року, повідомлялось, що [PERSON] є власником та кінцевим бенефіціаром групи юридичних осіб, зокрема Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» та багатьох інших, викрав дві газові горілки сукупною орієнтовною вартістю 2 мільйони гривень, подав приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації довідки про наявність заборгованості ТОВ «РЕНТ УМБ» та рекомендовані повідомлення про вручення, які містять завідомо неправдиву інформацію та були підроблені [PERSON] шляхом надання неправомірної вигоди співробітникам ПАТ «УКРПОШТА», здійснював протиправний тиск та вимагав від [PERSON] вчинення на його користь дій майнового характеру повернення грошових коштів або зміни умов договору без належного правового обґрунтування, чим вчинив злочин, передбачений статтею 189 Кримінального кодексу України вимагання, здійснив юридичне переоформлення заводу та земельної ділянки через приватного нотаріуса у м. Києві з використанням підроблених документів на підконтрольну юридичну особу Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД», а отже, було вчинено тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена статтею 206-2 Кримінального кодексу України, - протиправне заволодіння майном підприємства, внаслідок якого власнику ТОВ «РЕНТ УМБ», [PERSON] , заподіяно шкоду у розмірі, який орієнтовно дорівнює 10 мільйонам доларів США сумі договору. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлює, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (абзац перший частини другої статті 302 ЦК України). Згідно статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи. Або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес. Суд встановив, що наведена у публікації за посиланням: [INFO] інформація є недостовірною, тобто не підтверджується жодними доказами, та призводить до формування негативного образу позивача у необмеженого кола осіб, створює уявлення про нього як про особу, причетну до вчинення кримінальних правопорушень. В свою чергу, інформація, наведена відповідачем, щодо взаємозв`язку позивача з конкретними юридичними особами, є недостовірною та спрямована на введення необмеженого кола осіб в оману шляхом її повідомлення зі штучним створенням автором причинно-наслідкового зв`язку з іншою інформацією, яка є недостовірною про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень. Відповідно до матеріалів справи, поширена інформація не містить жодного посилання на належні та допустимі докази, які могли б слугувати підтвердженням стверджуваних відповідачем фактів. Отже, інформація, поширена відповідачем, у публікації, розміщеній на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://volnorez.com.ua/istoriya-pavla-chumaka-abo-yak-vkrasti-zavod/ від 03 жовтня 2022 року, є недостовірною. Щодо наявності четвертої обставини юридичного складу правопорушення - поширення інформації, яка порушує особисті немайнові права позивача, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачеві повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, суд вважає відповідну обставину доведеною. У ч. 4 ст. 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2019 року визначає, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК ( 435-15 ) захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2019 року, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Суд встановив,\~що інформація,\~поширена про\~позивача,\~є негативною\~та образливою,\~оскільки у\~ній стверджується\~про порушення\~ним принципів\~моралі та\~чесності,\~вчинення кримінальних\~правопорушень в\~процесі ведення\~господарської діяльності,\~а отже,\~поширення такої\~інформації порушує\~його право\~на повагу\~до гідності\~та честі,\~на недоторканність\~ділової репутації. У зв`язку з поширенням Відповідачем недостовірної інформації, Позивач відчув душевні страждання, що є наслідком порушення особистих немайнових правна повагу до гідності і честі та на недоторканність ділової репутації. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним рішенням є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із урахуванням того, що доводи позивача підтверджені, а доводи відповідачів не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд вважає правомірними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги, а тому вважає за можливе їх задовольнити у повному обсязі. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved