Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" звернувся з позовом в Галицький районний суд Івано-Франківської області до [PERSON] та просить суд: -визнати недійсним Договір найму (оренди) транспортного засобу (далі - Договір) укладений 09 серпня 2016 року між ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстраційний №1457; -стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" 142 407 гривень 10 копійок безпідставно отриманих орендних платежів та 83 635 гривень 65 копійок завданої шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 09 серпня 2016 року між ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та [PERSON] укладено Договір, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстраційний №1457. На момент укладенні договору оренди керівником - директором ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" був [PERSON] , який є чоловіком відповідачки. Рішення про оренду автомобіля було прийнято загальними зборами учасників Товариства де з ініціативою укладення даної угоди виступив [PERSON] . Автомобіль підприємству не був переданий, такий підприємством не використовувався. Орендна плата підприємством сплачувалась. Зазначені обставини вказують на фіктивність укладення Договору, зокрема такий укладений без наміру створення правових наслідків, визначених Договором. На час укладення Договору власником автомобіля було ТОВ «Автокредит Плюс». Належність автомобіля відповідачу [PERSON] визначався фактом укладення між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] . Договору лізингу. По суті, оскаржуваний Договір є договором піднайму (суборенди). Власником автомобіля ТОВ «Автокредит Плюс» не погоджено передача автомобіля в піднайму (суборенду). Просить визнати Договір недійсним з підстав невідповідності закону, укладеному без згоди власника предмету оренди, укладеним без наміру створення правових наслідків, визначених договором. В порядку виконання Договору ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" перераховано [PERSON] 142 407 гривень 23 копійки орендних платежів. Просить стягнути дану суму з відповідачки як безпідставно отримані кошти - без відповідної правої підстави. В результаті протиправних дій відповідачки - укладення недійсного правочину та не передачі позивачу предмету застави ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" завдано шкоди в розмірі 83 635 гривень 65 копійок сплачених як податковим агентом податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Просить стягнути дану суму з відповідачки в порядку відшкодування завданої шкоди. Представником позивача адвокатом Жуком Р.С. подано до суду заяву про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними. Обґрунтовуючи причини пропуску строку позовної давності поважними представник покликається на те, що в період з 22 вересня 2015 року по 05 жовтня 2017 року керівником Товариства - директором був [PERSON] - чоловік відповідачки [PERSON] . По суті такий був ініціатором укладення Договору. [PERSON] приймав рішення щодо здійснення платежів - підписував первинні бухгалтерські документи. 10 жовтня 2017 року новим керівником Товариства стала [PERSON] . Після призначення такої та проведення аналізу господарської діяльності було встановлено, що Товариству не передавався в користування спірний автомобіль та було припинено сплату орендних платежів. Зазначені обставини зумовили пропуск строку позовної давності та такі слід оцінити поважними. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Жук Р.С. позов підтримав з підстав викладених у такому. Додатково зазначив, що Договір слід визначити недійсним з огляду на те, що такий відповідач не вправі була укладати, враховуючи відсутність правових підстав належності спірного автомобіля відповідачці. Зокрема, Договір лізингу спірного транспортного засобу є нікчемним в силу закону, оскільки такий нотаріально не посвідчений. Просив позов задовольнити. Відповідачкою скеровано до суду відзив на позов, яким відповідачка позов заперечила. Заперечуючи позов відповідача покликається на те, що укладений між сторонами Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків та виконувався сторонами. В день укладення Договору позивачу був переданий автомобіль, такий використовувався Товариством. Позивачем здійснювались витрати пов`язані з експлуатацією автомобіля. ТОВ «СМ@РТ СЕРВІС» здійснювалось бухгалтерське обслуговування позивача в т.ч. і в частині пов`язаній з виконанням Договору. Відтак, відсутні підстави для визнання фіктивним чи недійсним Договору і як наслідок застосування недійсності правочину - двостороння реституція. Відсутні передумови для стягнення коштів в порядку статті 1212 ЦК України. Договір є достатньої та належною підставою для набуття майна. Просила в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідачкиа - адвокат Якубовський О.О. позов заперечив з підстав викладених у відзиві на позов. Подав заяву про застосування строку позовної давності. Додатково пояснив, що [PERSON] в період розгляду даної справи зверталась з позовом до ТОВ «Автокредит плюс» (лізингодавця за Договором фінансового лізингу, укладеним [PERSON] ) про встановлення нікчемності Договору фінансового лізингу. Правовою підставою позову визначено дефект форми договору - відсутність його нотаріального посвідчення, наслідком чого є його нікчемність та двостороння реституція. Івано-Франківським апеляційним судом визначено нікчемність Договору фінансового лізингу, однак законодавчо не передбачено визнання нікчемного договору недійсним. Встановлення нікчемності Договору не спростовує факту перебування у розпорядженні [PERSON] спірного автомобіля та можливості використання такого - вилучення з такого його корисливих властивостей. Враховуючи те, що автомобіль перебував в користування позивача, у вигляді оплатного блага, такий користувався зазначеним автомобілем та вилучав з такого корисливі властивості, відтак відсутні підстави для повернення орендної плати. Просив в позові в частині визнання недійсним Договору відмовити з підстав пропуску строку позовної давності, в частині стягнення коштів відмовити в позові у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. 2.Встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини. 09 серпня 2016 року між ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та [PERSON] укладений Договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., реєстраційний №1457 (т. 1 а.с. 8-9, т. 2 а.с. 4-19). При укладені Договору найму (оренди) транспортного засобу належність такого [PERSON] визначався укладеним 24 грудня 2016 року між ТОВ «Автокредит плюс» та [PERSON] . Договором лізингу (т. 2 а.с. 7). В період з 31 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" перераховано [PERSON] 142 407 гривень 10 копійок орендних платежів та до держаного бюджету 83 635 гривень 65 копійок загально обов`язкових податків та зборів (т.1 а.с. 12-98). 22 вересня 2015 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора Товариства (т. 1 а.с. 99). 05 жовтня 2017 року [PERSON] припинив виконання обов`язків директора Товариства (т. 1 а.с. 100). 01 вересня 2017 року між ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та ТОВ «СМ@РТ СЕРВІС» укладено Договір про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку (т.1 а.с. 136-138). ТОВ «СМ@РТ СЕРВІС» здіснювався бухгалтерський облік господарсько-фінансової діяльності в частині оренди автомобіля TOYOTA CAMRY д.н.з. [NUMBER] (т. 1 а.с. 139-174). Статутом ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" в редакції від 11 липня 2016 року (п. 7.13) визначено виконавчий орган Товариства - директор. Такий вирішує усі питання діяльності Товариства (т. 3 а.с. 14). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року ухваленій у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Автокредит Плюс» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, апеляційну скаргу представника позивача задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2021 року щодо відмови в задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Автокредит Плюс» про встановлення нікчемності фінансового лізингу № IF00A100000017 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину за спливом строку позовної давності скасовано й ухвалено нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Автокредит Плюс» про встановлення нікчемності договору фінансового лізингу № IF00A100000017 від 24 грудня 2015 року укладеного між сторонами та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено за безпідставністю. Судом встановлено, що правовою підставою позову визначено дефект форми договору - відсутність його нотаріального посвідчення, наслідком чого є його нікчемність та двостороння реституція. Судом констатовано нікчемність Договору фінансового лізингу, однак законодавчо не передбачено визнання нікчемного договору недійсним (т. 2 а.с. 143-148). Допитаний свідок [PERSON] надав показання за змістом яких він працював у період 2015-2017 роки директором ТОВ «ЛЕВ ДЕВЕЛОПМЕНТ». Загальними зборами Товариства прийнято рішення про оренду автомобіля TOYOTA CAMRY у [PERSON] . Автомобіль використовувався як ним так і працівниками у службових потребах. Допитаний свідок [PERSON] надала показання за змістом яких вона працювала у ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ". Робоче місце - м. Львів. У Товаристві був наявний автомобіль TOYOTA CAMRY, який в т.ч. і вона використовувала у службових потребах. Допитаний свідок [PERSON] надав показання за змістом яких він працював у ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" юрисконсультом. Місцезнаходження Товариства - м. Івано-Франківськ. Об`єкт будівництва -м. Дубляни Львівської обл. Здійснював супровід керівника - директора [PERSON] у службових поїздках. Використовували автомобіль TOYOTA CAMRY. Допитаний свідок [PERSON] надав показання за змістом яких він працював у ТОВ "ЛЕВ-ДЕВЕЛОПМЕНТ" у період 2015-2017 роки керівником відділу продажу. Робоче місце - м. Львів. Використовував автомобіль TOYOTA CAMRY, зокрема для поїздок на об`єкт будівництва з клієнтами. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц. Судом встановлено, що Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків та виконувався сторонами. Автомобільвикористовувався позивачем. Позивачем здійснювались витрати пов`язані з експлуатацією автомобіля. ТОВ «СМ@РТ СЕРВІС» здійснювалось бухгалтерське обслуговування позивача в т.ч. і в частині пов`язаній з виконанням Договору. Відтак, відсутні підстави для встановлення фіктивності Договору та визнання його недійсним з цих підстав. Івано-Франківським апеляційним судом у справі № 344/4562/20за позовом [PERSON] до ТзОВ «Автокредит Плюс» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, встановлені наступні обставини та відповідні їм висновки. (Постанова від 02 вересня 2021 року). 24 грудня 2015 року шляхом подання [PERSON] заяви про приєднання до публічного договору між нею та ТзОВ «Автокредит Плюс» укладено Публічний договір про надання фінансового лізингу № IF00A100000017. Предмет лізингу - автомобіль Тойота Камри. Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно з частинами першою та другою статті 6, частини першою статті 7, частинами першою та другою статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Установлено, що укладений 24 грудня 2015 року шляхом приєднання до публічного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) договір про фінансовий лізинг №IF00A100000017 нотаріально не посвідчений. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), погоджуючись із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц, дійшла висновку, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Водночас, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. Тобто, предмет Договору лізингу - автомобіль ТойотаКамри не правомірно перебував у розпорядженні відповідача. Така не вправі вступати з предметом лізингу у правідносини з третіми особами та отримувати доходи у зв`язку з передачею в оренду предмету лізингу. Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України,за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до частини 1 статті 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до частини 1 статті 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. У даній справі судом встановлено, що предмет Договору лізингу - автомобіль ТойотаКамри не правомірно перебував у розпорядженні відповідача. Така не була власником автомобіля, такій не належали майнові права. Відтак, [PERSON] не вправі вступати з предметом лізингу у правідносини з третіми особами та отримувати доходи у зв`язку з передачею в оренду предмету лізингу. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. \Частина перша статті 203 в редакції Закону № 2756-VI від 02.12.2010\ Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст Договору суперечить цьому Кодексу, позивач заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, а тому такий підлягає визнанню недійсним судом. Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції. Натомість предмет Договору лізингу - автомобіль ТойотаКамри не правомірно перебував у розпорядженні відповідача і така не вправі вступати з предметом лізингу у правовідносини з третіми особами та отримувати доходи у зв`язку з передачею в оренду предмету лізингу. Відповідно до частин 1-2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. [PERSON] набула майно - орендну плату без достатньої правової підстави, а тому зобов`язана повернути позивачу це майно. Позивач вилучав з предмету Договору оренди корисливі властивості і зобов`язаний здійснити оплату користування предметом оренди. Право отримати дохід від використання майна належить власнику - ТзОВ «Автокредит Плюс». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України). Тлумачення частини п`ятої статті 267 ЦК України свідчить що під поважними причинами пропуску позовної давності слід розуміти такі обставини, що з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Товариство з позовом звернулось до суду 19 вересня 2019 року. Початок перебігу строку позовної давності в частині вимог про визнання Договором недійсним визначається датою укладення такого - 09 серпня 2016 року. В період з 22 вересня 2015 року по 05 жовтня 2017 року керівником Товариства - директором - виконавчим органом був [PERSON] - чоловік відповідачки [PERSON] 10 жовтня 2017 року новим керівником Товариства стала [PERSON] . У даних правовідносинах керівник [PERSON] по суті працював в умовах конфлікту інтересів. Захист інтересів Товариства у даних правовідносинах суперечило його особистим інтересам. Дана обставина єповажними причинами пропущення позивачем ТОВ «ЛЕВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» позовної давності, відтак порушене право в частині вимог визнання Договору не дійсним підлягає захисту. Початок перебігу строку позовної давності в частині вимог про стягнення сум орендних платежів визначається датою здійснення оплат - кожної окремо. Перша оплата Товариством [PERSON] здійснена 05 вересня 2016 року в розмірі 7 167 грн. 10 коп. Наступні - починаючи з 30 вересня 2016 року. Враховуючи поважність причин пропущення позивачем позовної давності, порушене право в частині вимог про стягнення платежу, здійсненого 05 вересня 2016 року в розмірі 7 167 грн. 10 коп. підлягає захисту. Приймаючи рішення про стягнення 83 635 гривень 65 копійок завданої шкоди, суд враховує наступне. Зазначена сума є податками і зборами сплаченими позивачем до бюджету як податковим агентом, враховуючи отримання доходу фізичною особою[PERSON] . Судом визначено обов`язок позивача оплатити вартість оренди власнику, насліком чого є можлива зміна порядку оподаткування. Це може бути підставою взаємозаліку зобов`язань позивач - бюджет, повернення коштів з бюджету. Відтак, при наявності зобов`язання позивача сплатити орендну плату відсутні підстави визначити сплачені позивачем податки і збори завданою шкодою. Відтак, позов слід задовольнити частково в межах визнання недійсним Договору та повернення безпідставно набутого майна - стягнення сплачених орендних платежів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, суд вважає виконаним свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial