Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У серпні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 24 березня 2015 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000 грн. Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14 червня 2022 року має заборгованість у сумі 38934 гривні 43 копійки, з яких: 31435 гривень 24 копійки - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 31435 гривень 24 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 7499 гривень 19 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 0,00 гривень нарахованої пені, 0,00 гривень нарахованої комісії. Зважаючи на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 березня 2015 року та судові витрати у розмірі 2481 гривню. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2022 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. \~У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. 9 грудня 2022 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 9 грудня 2022 року у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про огляд веб-сайту у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом надіслане повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача [PERSON] , що встановлена в порядку передбаченому ч.ч.6, 7 ст.187 ЦПК України, поштова кореспонденція повернулася з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". В силу приписів п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. \~Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. \~Згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2015 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 24 березня 2015 року, у якій відображено його волевиявлення на отримання кредитних послуг (арк.спр.23). Згідно з наданого банком розрахунку станом на 14 червня 2022 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 38934 гривні 43 копійки, з яких: 31435 гривень 24 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7499 гривень 19 копійок заборгованість за простроченими відсотками (арк.спр.16-18). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк). \~Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). \~Так, 24 березня 2015 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 24 березня 2015 року, у якій відображено його волевиявлення на отримання банківських послуг. У підписаній відповідачем Анкеті-заяві від 24 березня 2015 року не конкретизовано волевиявлення [PERSON] щодо виду банківських послуг, зокрема саме на отримання кредиту, процентна ставка не зазначена, так само як і відсутні умови договору про сплату комісій, інших платежів за певні послуги, чи встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), комісій чи за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. \~Також укладений між сторонами договір від 24 березня 2015 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути з відповідача 38934,43 грн., що включає заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua (згідно з якими обслуговується відповідач) як на невід`ємну частину спірного договору. \~Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/), що наявні в матеріалах справи, визначені у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови (арк.спр.28-69). \~При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), розмірах і порядку їх нарахування, на підставі яких банком здійснено відповідні нарахування. \~Крім цього, роздруківка із сайту позивача, на переконання суду, не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. \~За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Що стосується долученого позивачем паспорту споживчого кредиту (а.с.24-27), то суд зазначає, що цей документ становить собою інформацію, яка була надана споживачу 28 квітня 2021 року, тобто після укладення кредитного договору, а тому є очевидним, що цей доказ не підтверджує факту погодження між сторонами умов кредитного договору. \~Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 13 травня 2021 року. Зі змісту цього паспорту йдеться, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. За таких обставин, паспорт споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути взятий судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. \~Відтак, позивач не довів факту прийняття [PERSON] запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, комісії, пені та штрафів. \~Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами і позичальнику належним чином повідомлено про умови кредитування. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17. З огляду на те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, наданий позивачем, не містить підпису відповідача, і, таким чином, не містить належного підтвердження повідомлення відповідачу (позичальника) про умови кредитного договору, тому такий витяг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. \~З урахуванням наведеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими процентами, на переконання суду, відсутні. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, оскільки з виписки з рахунку [PERSON] (арк.спр.19-20), вбачається, що останній користувався коштами (кредитними), то Банк має право на стягнення у примусовому порядку з [PERSON] фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту. При цьому, оскільки відповідачем фактично не заперечується наданий банком розрахунок заборгованості, в тому числі щодо його складових, то суд бере до уваги такий розрахунок та виходить з того, що фактично отриманою сумою кредиту (яка не погашена) є визначена розрахунком заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 31435,24 грн. і саме така сума підлягає стягненню з відповідача. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Нараховані позивачем прострочені відсотки у сумі 7499,19 грн. стягненню з відповідача не підлягають, так як правомірність (умови та порядок) нарахування таких сум позивачем не доведено. З урахуванням наведеного, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 38934,43 грн., і судом такий позов задоволено на суму 31435,24 грн., що складає 81% від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2009,61 грн. (2481 *81%).

Outcome: partial