Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

АТ «Державний\~ощадний банк\~України» від\~імені якого\~діє філія\~-\~Кіровоградського обласного\~управління «АТ\~«Ощадбанк»,звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що 31.07.2019 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 63_098. Відповідно до\~умов якого\~Банк надав\~відповідачу кредит у розмірі 50 000 гривень, на строк 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 31 липня 2022 року. За користування кредитом відповідач зобов`язувався сплачувати банку (проценти) в розмірі 17,99% річних. Відповідно до кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника. Позичальник зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1388,89 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на задишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 20 числа місяця наступного за звітним, починаючи з серпня 2019 року. Свої зобов`язання банком було виконано в повному обсязі, однак позичальник порушує в частині сплати кредиту та процентів. Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 23.11.2022 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте 05.12.2022 року надіслав заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, у заяві також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу, які останній не отримав про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомлений належним чином. Відзив до суду не подав, з заявами та клопотаннями не звертався. Крім того, відповідач повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті "Судова влада" 25.11.2022 року в судове засідання призначене на 14.12.2022 року. В судове засідання призначене на 14.12.2022 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.п.2.1 договору № 63_098 від 31.07.2019 року, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та обов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п.2.2. договору № 63_098 від 31.07.2019 року кредит надається в загальному розмірі 50 000 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 31.07.2022 року. Згідно п.п. 2.4.1 договору № 63_098 від 31.07.2019 року за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Згідно п.п. 2.4.2 договору № 63_098 проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором (а.с.13-18). Відповідач порушив виконання зобов`язання, в результаті чого станом на 01.06.2022 розмір заборгованості відповідача перед банком становить 21 441,71 грн, з яких:: - сума заборгованості за основним боргом 16 029,94 грн; - сума заборгованості за процентами 1 024,14 грн; -3% річних від прострочених сум 333,69 грн; -інфляційні витрати 2 189,17 грн; Вказані обставини, позивач підтверджує розрахунком заборгованості по кожному платежу (а.с. 30-33) та випискою по рахункам відповідача (а.с.34-62). Оцінивши подані позивачем докази, судом з`ясовано, що всі вони є належними, допустимими та достатніми доказами, які в своїй сукупності, дають змогу встановити дійсні обставини справи, та ухвалити законне та обґрунтоване по справі рішення. Разом з тим, судом встановлено, що спір виник з кредитних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування або ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України визначає невідворотність відповідальності за порушення грошового зобов`язання та закріплює обов`язок боржника, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аргументи позивача з посиланням на докази стосовно неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором 63_098 від 31.07.2019 про споживчий кредит, кредитна заява від 29.07.2019 є переконливими та підтверджуються доказами. При цьому, суд вважає доведеною суму кредитної заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 21 441,71 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом 16 029,94 грн; сума заборгованості за процентами 1024,14 грн; 3% річних від прострочених сум 333,69 грн; інфляційні витрати 2189,17 грн. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, розрахунок заборгованості, не спростований відповідачем, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно дост.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved