Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Представник позивача адвокат Бабинець С.П. звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1584 га, кадастровий номер 7425581600:05:000:0201, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2528998274100, номер запису про реєстрацію права власності, індексний номер 62165369. Стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення двадцятої сесії п`ятого скликання Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 01 липня 2009 року [PERSON] було передано у власність дві земельні ділянки загальною площею 0,5905 га в селі Старик на території Дніпровської сільської ради. 26 лютого 2010 року Дніпровською сільською радою Чернігівського району були видані та зареєстровані Державні акти на право власності на земельні ділянки в тому числі і на земельну ділянку площею 0,0822 га, кадастровий номер № 7425581600:05:000:0083. 03 вересня 2012 року позивач придбала у громадянки [PERSON] земельну ділянку площею 0,0822 га, що розташована в селі Старик Чернігівського району та області, кадастровий номер 7425581600:05:000:0083. Угода була посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 4449. На початку грудня 2021 року позивачу випадково стало відомо про те, що відповідач у невідомий спосіб зареєструвала на себе право власності на земельну ділянку площею 0,1584 га, кадастровий номер 7425581600:05:000:0201, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, державну реєстрацію права власності за відповідачем було здійснено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. Вважає, що дана земельна ділянка набута відповідачем в незаконний спосіб, оскільки органом місцевого самоврядування жодні рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність не приймалися, технічна документація із землеустрою не виготовлялася. Вказує, що дана земельна ділянка на 100% накладається на земельну ділянку позивача, чим порушуються її права. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Бабинець С.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що підставою видачі державного акта на землю відповідачці є свідоцтво про право на спадщину, яке згідно довідки державного нотаріуса ним не видавалось, а тому вважає, що укладений договір купівлі - продажу на підставі нікчемного документа є нікчемним та не потребує винанню недійсним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки вважає, що право власності набула правомірно. Представники третіх осіб - територіальної громади в особі Дніпровського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажуземельної ділянки від 03 вересня 2012 року є власником земельної ділянки площею 0,0822 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Старик Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер 7425581600:05:000:0083, (а.с.13,17). Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1584 га, кадастровий номер 7425581600:05:000:0201, з цільовим призначенням: для для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, набутої на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. (а.с.98-99). Одночасно, цим же нотаріусом як державним реєстратором на підставі вказаного Договору купівлі-продажу, здійснено державну реєстрацію цього права, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 лютого 2022 року ( а.с.26). Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. а ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу. Як зазначалося вище відповідач [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. Посилання сторони позивача на нікчемність зазначеного договору купівлі- продажу земельної ділянки від 09 грудня 2021 року( а.с.98-99), що належить [PERSON] , оскільки підставою видачі державного акта на землю попередньому власнику [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори від 21 вересня 2011 року № 1- 4777, яке згідно довідки державного нотаріуса( а.с.95) ним не видавалось, не заслуговує на увагу, зважаючи на таке. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини). Згідно з частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однак обставини правомірності правочину (договору купівлі-продажу), який був підставою набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку та підставою внесення до Державного реєстру запису про право власності, при розгляді даної справи не оспорювалися. Також суду не було надано стороною позивача доказів, що даний правочин було оспорено чи визнано недійсним в судовому порядку. Пункт 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 911/3594/17. В силу ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи, що позивачем не підтверджено наявності підстав, що свідчать про нікчемність договору купівлі-продажу вказаного об`єкта, а також не заявлено вимог про оспорення договіру купівлі-продажу в порядку ст. 215 ЦК України, то суд не знаходить підстав для скасування вчиненої на його підставі державної реєстрації, оскарженої позивачем у даній справі. Крім того, позивач, оскаржуючи державну реєстрацію права власності за [PERSON] , проведену державним реєстратором на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2021 року, вказує, що органом місцевого самоврядування жодних рішень щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7425581600:05:000:0201 про передачу у власність відповідачу та попереднім власникам не приймалось. Проте, як вбачається з наданих стороною позивача документів, відповідач набула права власності на земельну ділянку не на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а на підставі договору купівлі-продажу. Доводи позову про відсутність технічної документації на земельну ділянку 7425581600:05:000:0201, спростовують доданою до позову Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.100-102), з якої вбачається наявність технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була виготовлена 04 грудня 2021, тобто до внесення спірної земельної ділянки в Державний земельний кадастр на підставі державного акту ЯК 769674, виданого 29 грудня 2012 року. Оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для скасування оскарженої реєстрації, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним та скасування Державної реєстрації на право власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed