Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Гореницької сільської Ради народних депутатів сільської ради від 15 серпня 1996 року 18/7 , йому, як члену Садового товариства "Воїн-2", було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку №27-а для ведення садівництва, площею 0,0579 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія КВ № 0927 від 2 квітня 1997 року , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4708/126. В лютому 2020 року відповідно до діючого законодавства була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] для колективного садівництва на території Гореницької сільської ради, с/т "Воїн-2", Києво-Святошинського району Київської області, яка була подана до Відділу у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 11 березня 2020 року Державним кадастровим реєстратором Відділу у Києво -Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво - Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Король О.І. було прийнято рішення №РВ-202327542020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки Позивача. З вказаного Рішення Позивач дізнався, що його земельна ділянка на 12,4825% співпадає з земельною ділянкою з кадастровим номером 3222482000:12:003:0171, яка належить на праві власності ТОВ «А.В.М.» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД 92302, виданого 9 вересня 2007 року Києво - Святошинським відділом земельних ресурсів та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 квітня 2019 року за №820669232224, номер запису про право власності 337502. Зазначає, що Рішенням Виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 29 серпня 2000 року №29/5 у постійне користування ТОВ «А.В.М.» було передано 12,4825% земельної ділянки позивача. Вважає, вказане рішення та Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою [NUMBER] від 09 жовтня 2000 року, який виданий на підставі зазначеного рішення незаконними, оскільки право власності на 12,4825% земельної ділянки, власником якої є позивач, не було припинено. Також зазначає, що 20 квітня 2007 року Гореницької сільською радою було прийнято рішення 9 сесії 25 скликання №3/55 про продаж ТОВ «А.В.М.» земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1,2449 га, що розташована на території [ADDRESS] під № [NUMBER], кадастрові номери земельна ділянка № площею 1,15570 га кадастровий номер 3222482004:02:002:0001, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0879 га кадастровий номер 3222482000:12:003:0171. 02 серпня 2007 року між Гореницької сільською радою (Продавець) та ТОВ «А.В.М.» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого Продавцем було відчужено земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальної площею 1,2449 га, що розташована на території [ADDRESS] під № [NUMBER], кадастрові номери земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,1570 га кадастровий номер 3222482004:02:002:0001, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0879 га кадастровий номер 3222482000:12:003:0171. 19 вересня 2007 року ТОВ «А.В.М.» було видано Державний акт на право власності не земельну ділянку серія ЯД № 923024. Вважає своє право порушеним. Просить суд: - визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Гореницької сільської ради Києво - Святошинського району Київської області №29/5 від 29 серпня 2000 року; - визнати недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою [NUMBER] від 09 жовтня 2000 року,виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.М.»; - визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 25 скликання №3/55 Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; -визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 02 серпня 2007 року, укладений між Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.М.», посвідченого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Михальченко М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 902; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 923024, виданий 19 вересня 2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.М.»; скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, а саме: площею 0,0879 га кадастровий номер 3222482000:12:003:0171, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1820669232224 та площею 1,157 га, кадастровий номер 3222482004:02:002:0001 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1820656932224, які зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.М.» Державним реєстратором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Власюком Андрієм Володимировичем. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 30 вересня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.М.». Не погоджуючись з даним позовом вказав, що рішенням Господарського суду Київської області від 15.07.2019 року (яке набрало законної сили на підставі рішення суд апеляційної інстанції) у справі №911/512/19 за позовом СТ «Воїн-2» до ТОВ «А.В.М.» та Гореницької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння було відмовлено у задоволені позовних вимог СТ «Воїн-2». Господарським судом Київської області було встановлено, що ТОВ «А.В.М.» у 1999 році набуло право власності на нерухоме майно , яке розташоване на спірній земельній ділянці, межі якої були встановлені та погоджені суміжними користувачами, в тому числі і СТ «Воїн-2», для виробничої бази НДІ «Укрводопроект». Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №29/5 від 29.08.2000 «Про затвердження технічної документації зі складання державного акта на право постійного користування землею ТОВ«А.В.М.» під виробничу базу на 21 км Житомирського шосе,7 », враховуючи, що майно на земельній ділянці являється власністю ТОВ «А.В.М.» згідно договору купівлі-продажу від 24.12.1999 року, було вирішено затвердити представлену технічну документацію зі складання державного акта на право постійного користування землею ТОВ «А.В.М.»; вилучити із землекористування НДІ «Укрводпроект» земельну ділянку площею 1,2449 га забудованих земель (землі промисловості) та надати її ТОВ«А.В.М.» в постійне користування в існуючих межах без зміни цільового використання. 09.10.2000 року ТОВ «А.В.М.» видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №003606, а саме земельною ділянкою площею 1,2449 га в межах згідно з планом землекористування для обслуговування виробничої бази. Відповідно до плану зовнішніх меж землекористування, що доданий до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №003606, земельна ділянка загальною площею 1,2449 га включає в себе земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,1570 га та земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0879 га. Зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того,що 12,4825 % земельної ділянки, на яку він претендує входить до складу земель площею 24,2 га, які надавались СТ «Воїн-2» у 1981 році. Просить у задоволені позову відмовити. 03 листопада 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача Гореницької сільської ради. Не погоджуючись з даним позовом зазначає, що при прийнятті оскаржувальних рішень і укладанні оскаржуваного договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачі діяли з чітким дотриманням норм законодавства в межах передбачених повноважень. Зазначає, що з 2007 року позивач в повній мірі володів інформацією про землекористувачів суміжних земельних ділянок, про наявність на ній об`єктів нерухомого майна та про своє самочинне будівництво. Зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «А.В.М.» про витребування у Головного управління Держгеокадастру у Київській області належним чином засвідчену копію Державного акту про право приватної власності на землю КВ №09271 від 12.04.2007 року виданого на ім`я [PERSON] ,який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 470р/126. 02 червня 2021 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи СТ «Воїн-2» адвоката Миколюк М.Д. Зазначає, що в 1981 році Київському військовому округу був виданий Державний акт на право користування землею на земельну ділянку площею 24.2 га Б 085477 для колективного садівництва. Наказом від 19.02.1982 року 38 заступника командувача військовими Київського військового округу по будівництву та розквартируванню військ на цій земельній ділянці було створено Садівницьке товариство «Радянській воїн-2». Рішенням від 24.05.1982 року 3 312 виконавчого комітету Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів Київської області було зареєстровано Статут садівницького товариства. Садівницьке товариство «Воїн-2» є правонаступником Садівницького товариства «Радянській воїн-2». Створеного на земельній ділянці площею 24,2 га, наданої для згідно розпорядження №503-р від 15.08.1980 року Ради Міністрів УРСР Київському військовому округу в користування для колективного садівництва. Зазначає, що рішенням Гореницької сільської ради від 15 серпня 1996 року №18/7 про передачу у приватну власність земельних ділянок членам садового товариства «Воїн-2» Позивачу за рахунок земель садового товариства було передано у приватну власність 0,0579 га та видано державний акт на право приватної власності на землю. Вважає, що у 2007 році Гореницька сільська рада без погодження з власником земельної ділянки відчужила частину його земельної ділянки ТОВ «А.В.М.». Зазначає, що при прийняті рішення Гореницька сільська рада діяла з порушенням норм законодавства, що призвело до відчуження земельної ділянки, яка їй не належала. Просив задовольнити позов у повному обсязі. 07 вересня 2021 року надійшла відповідь від Держгеокадастру, в якій зазначено, що книга записів актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі в місцевому фонді документації Управління відсутня. Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2022 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання 01.11.2022 року учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Косяк Вячеслав Миколайович подав до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.М.» - Вісляєв Василь Михайлович подав через канцелярію заяву про проведення розгляду справи у його відсутності. Проти позову заперечував та просив суд відмовити. Представник відповідача Гореницької сільської ради - Клокун Тетяна Григорівна подала через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника. Проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши усі письмові докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Положеннями ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень положення ст. 392 ЦК України, що містяться у п.37 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0579 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія КВ № 09271 від 12 квітня 1997 року. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4708/126. Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-202327542020 від 11.03.2020 року відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстави розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки а саме перетин із межами наявної в ДЗК земельної ділянки з кадастровим номером 3222482000:12:003:0171, площа співпадає на 12,4825%. Позивач зазначав, що його земельна ділянка на 12,4825% співпадає з земельною ділянкою з кадастровим номером 3222482000:12:003:0171, яка належить на праві власності ТОВ «А.В.М.» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД 92302, виданого 9 вересня 2007 року Києво - Святошинським відділом земельних ресурсів та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 квітня 2019 року за №820669232224, номер запису про право власності 337502. [PERSON] вказав, що рішенням Виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво - Святошинського району Київської області від 29 серпня 2000 року №29/5 у постійне користування ТОВ «А.В.М.» було передано 12,4825% земельної ділянки позивача. Вважав, вказане рішення та Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою [NUMBER] від 09 жовтня 2000 року, який виданий на підставі зазначеного рішення незаконними, оскільки право власності на 12,4825% земельної ділянки, власником якої є позивач, не було припинено. 20 квітня 2007 року Гореницької сільською радою було прийнято рішення 9 сесії 25 скликання №3/55 про продаж ТОВ «А.В.М.» земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1,2449 га, що розташована на території [ADDRESS] під № [NUMBER], кадастрові номери земельна ділянка № площею 1,15570 га кадастровий номер 3222482004:02:002:0001, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0879 га кадастровий номер 3222482000:12:003:0171. 02 серпня 2007 року між Гореницької сільською радою (Продавець) та ТОВ «А.В.М.» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого Продавцем було відчужено земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальної площею 1,2449 га, що розташована на території [ADDRESS] під № [NUMBER], кадастрові номери земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,1570 га кадастровий номер 3222482004:02:002:0001, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0879 га кадастровий номер 3222482000:12:003:0171. 19 вересня 2007 року ТОВ «А.В.М.» було видано Державний акт на право власності не земельну ділянку серія ЯД № 923024. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Позивач на доведення своїх позовних вимог надав суду докази, які мав у своєму розпорядженні. Крім того ті докази, у витребуванні яких у нього виникли труднощі, були за його клопотанням витребувані судом. Згідно з ч.1ст. 152 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частинами 1, 2 ст.78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом ч.1ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з п. «г» ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до положень норм ст.. 16, 391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом , що є адекватним змісту порушеного права , який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові. Доводи позовної заяви ґрунтуються на незаконності, на думку позивача, виданих відповідачу у справі державного акту на право постійного користування землею I-КВ № 003606 від 09.10.2000, державного акту на право власності на земельні ділянки серія ЯД № 923024, виданий 19.09.2007, оскільки земельні ділянки ТОВ «А.В.М.» перетинається із земельною ділянкою позивача, і у зв`язку з цим порушують його право власності. Таким чином, у даній справі підлягає доведенню, зокрема, наявність накладення (перетину) земельних ділянок позивача та ТОВ «А.В.М.» , які такий факт заперечують. На підтвердження факту перетину земельних ділянок позивач посилається на рішення державного кадастрового реєстратора № РВ-3202327542020 від 11.03.2020, яким [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема, через перетин з іншими земельними ділянками. Постановою Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 370/2351/16-ц вказано, що рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру… винесені лише на підставі даних Державного земельного кадастру, без дослідження фактичного землекористування сторін та співставлення їх правоустановлюючих документів; жодних графічних матеріалів до цих рішень не додано, що позбавляє можливості встановити наявність чи відсутність факту накладення земельних ділянок сторін та порушення їх землекористування. Аналізуючи рішення державного кадастрового реєстратора № РВ-3202327542020 у цій справі, суд зазначає, що таке рішення прийнято лише на підставі даних Державного земельного кадастру, без дослідження фактичного землекористування сторін, меж земельних ділянок та співставлення їх правоустановлюючих документів. Крім того, зі змісту зазначеного рішення неможливо встановити, стосовно якої саме земельної ділянки і з яким кадастровим номером воно прийнято. Також, у висновку щодо перевірки електронного документа, який доданий до рішення, не зазначено, яка саме земельна ділянка і з яким кадастровим номером перетинається з іншими земельними ділянками. На викопіюванні з кадастрової карти (плану) графічно зображені не зрозумілі земельні ділянки без зазначення їх кадастрових номерів, і відсутні будь-які відомості про перетин між земельними ділянками та які межі сусідніх земельних ділянок. Жодних графічних матеріалів належної якості із нанесенням загальновідомими способами для належного сприйняття відповідної наявної інформації сторонами до матеріалів справи не додано, що позбавляє суд можливості самостійно встановити наявність чи відсутність факту накладення земельних ділянок сторін та порушення їх землекористування. Таким чином, на переконання суду, рішення державного кадастрового реєстратора у цій справі не дає можливості достовірно встановити наявність чи відсутність факту накладення земельних ділянок учасників справи та порушення їх землекористування. Будь-яких інших належних доказів, на підставі яких окремо чи у сукупності можливо було би встановити факт перетинання меж земельних ділянок, зокрема висновків земельної експертизи, позивачем суду надано не було. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин ,що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Підсумовуючи вищенаведене слід зазначити, що відсутність висновку судової земельно-технічної експертизи щодо встановлення експертним шляхом вищенаведених обставин позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), у змісті якої зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебуває у власності позивача, де проходить її межа, чи порушена межа його земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Враховуючи недоведеність заявлених вимог щодо накладення (перетину) земельних ділянок позивача та ТОВ «А.В.М.» не підлягають задоволенню вимоги про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання недійними Державних актів, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 3222482000:12:003:0171 та 3222482004:02:002:0001 (як похідної вимоги від основних). Щодо інших тверджень позивача, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 78, 96, 152, 153, 155 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed