Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У квітні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Горячев О.А. із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Уніка», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у загальному розмірі 336601,50 грн, а також судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 35000,00 грн та судовий збір у розмірі 3362,37 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що21.04.2021 між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Уніка» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №017058/4057/0000050., відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом є транспортний засіб марки «KiaSorento», державний номерний знак [NUMBER] . Вказує, що згідно п. 1.2.1. Договору визначеністраховіризики,якіскладаються зокрема, пожежа. Пунктом 1.1.9. умов Договору, визначенастрахова сума транспортного засобу, яка є дійсноювартістю транспортного засобу на момент укладання Договору - 603574,00 грн. Зазначив, що 07.11.2021 в м. Києві по вул. Маршала Тимошенка, 29-Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода (пожежа) за участю застрахованого транспортного засобу «KiaSorento», під керуванням [PERSON] , у зв`язку з чим останній звернувся до відповідача із Заявою №00472636 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №017058/4057/0000050. 17.11.2021 відповідачем було проведено огляд застрахованого транспортного засобу, за результатами якого було складено Протокол огляду колісного транспортного засобу. В подальшому, 15.12.2021 позивач отримав від відповідача листа, відповідно до якого транспортний засіб визначено конструктивно знищеним, та надано розрахунок страхового відшкодування, а саме, сума страхового відшкодування зазначені у розмірі - 254631,41 грн., яку відповідачем сплачено позивачу. При цьому, вартість залишків застрахованого транспортного засобу становила - 310000,00 грн. При цьому, звернув увагу на те, що відповідач у цьому листі надав інформацію щодо партнера ПрАТ «СК «Уніка», який може придбати вищевказані залишки: ТОВ «Аудатекс Україна», при цьому зазначено, що покупець має зобов`язання за ціновою пропозицією тільки до 03.01.2022. Однак, станом на звернення до суду, особа, яку визначив відповідач на купівлю залишків транспортного засобу не проявила жодного бажання купити залишки автомобіля, у зв`язку з чим, вважає, що відповідач не виконав п. 9.2.1.1. Договору щодо забезпечення організації пошуку покупця на пошкоджений транспортний засіб, на підставі чого відповідно до п. 9.2.1.1. Договору, зобов`язаний здійснити доплату за нереалізований в цей строк пошкоджений застрахований транспортний засіб так ніби вартість залишків застрахованого транспортного засобу дорівнює нулю у розмірі вартості залишків застрахованого транспортного засобу у розмірі 310000,00 грн. Позивач вважає, що дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства та грубо порушують умови Договору щодо виплати йому страхового відшкодування. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2022 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 18.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті. 06.09.2022 поштовим відправленням від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову,у зв`язку з необґрунтованістю. Зокрема зазначив, що приукладанні договору страхування сторони погодили усі істотні умови, в тому числі і порядок розрахунку суми страхового відшкодування та умови виплати, оскільки спір, що виник у цій справі, стосується порядку розрахунку суми страхового відшкодування, відповідно до умов Договору страхування. Вказав, що відповідно до п. 2.5. Договору, Повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - такий рівень пошкодження ТЗ внаслідок настання страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування. З метою визначення Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ вартість відновлювального ремонту розраховувалась за вибором Страховика, згідно з п. 1.2.9. Договору варіант розрахунку суми страхового відшкодування згідно п. 9.3 Договору «На базі СТО офіційного дилера марки ТЗ. Відповідно до Рахунку № КП015550 від 17.11.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 470209, 96 грн. Згідно з п.2.5. Договору Повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - такий рівень пошкодження ТЗ внаслідок настання страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% (сімдесят п`ять відсотків) від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування. Ринкова (дійсна) вартість ТЗ та/або ДО - це вартість ТЗ (та/або додаткового обладнання), за яку можливе відчуження ТЗ (та/або додаткового обладнання) на ринку подібного ТЗ (та/або додаткового обладнання) на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Страхова сума (Страхова сума ТЗ та застрахованого ДО) - це грошова сума, у межах якої Страховик, відповідно до умов Договору, зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку з ТЗ та застрахованим ДО. Відповідно до п. 1.1.9 Договору страхова сума ТЗ, яка є дійсною вартістю ТЗ, на момент укладення Договору складає 603 574,00 грн. Отже, за викладених обставин вартість відновлювального ремонту (470209,96 грн.) пошкодженого транспортного засобу перевищує 75% дійсної вартості транспортного засобу, що дорівнює 603574,00 грн, (77,90 %), а тому у відповідності до Договору заявлений випадок кваліфікується як повне конструктивне або фізичне знищення транспортного засобу. Страховик, як і передбачено Договором, на свій розсуд обрав варіант розрахунку страхового відшкодування, передбачений п. 9.2.1. Договору, за яким залишки ТЗ залишаються у Страхувальника. Страховиком було вирішено визначити вартість залишків за допомогою оцінки на онлайн- аукціоні з продажу автомобілів. Для цього було організовано продаж залишків, як це передбачено п. 9.2.1.1. Договору, тобто організовано пошук покупця на залишки ТЗ шляхом використання онлайн-аукціону з продажу автомобілів Авто онлайн ТОВ «Аудатекс Україна». Страхувальнику було надано зобов`язуючу пропозицію та контактні дані покупця залишків, тобто покупця було знайдено. При цьому вартість залишків, що була оцінена за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів, становила 310000,00 грн. Відповідно до звіту про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 32026 від 13.12.2021, що був замовлений Страховиком, ринкова вартість пошкодженого КТЗ становить 310 000, 00 грн. Отже, вважає, що оскільки оцінка залишків пошкодженого ТЗ була проведена згідно умов Договору, то жодні права позивача порушено не було. Крім цього, знецінення ТЗ за період дії Договору було визначено за формулою, що передбачена п. 9.3.1. Договору. Розмір франшизи визначено у п. 1.2.2.2. Договору та становить 1% від страхової суми, тобто 6 035, 74 грн. Таким чином, із страхової суми (603 574,00 грн.) необхідно вирахувати вартість знецінення (16% - 32 906, 85 грн. відповідно до п. 9.3.1. Договору), франшизу (6 035, 74 грн.) та вартість залишків ТЗ на момент ДТП (310 000, 00 грн.). Отже, сума страхового відшкодування була розрахована у відповідності до умов Договору страхування наступним чином: 603 574,00 грн. - 32 906, 85 грн - 6 035, 74 грн. - 310 000, 00 грн. = 254631,41 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягала до виплати Позивачу за страховим випадком, що стався 07.11.2021, становить 254 631,41 грн. 15.12.2021 Страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено страховий акт № 00472636. 16.12.2021 року Страховик сплатив страхове відшкодування в розмірі 254631,41 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Таким чином, Відповідачем було виконано свої зобов`язання в повному обсязі відповідно до умов укладеного Договору та в строк, визначений Договором. Крім того, зазначив, що відповідач не відшкодовує позивачеві витрати на таксі, моральну шкоду та ін, оскільки це суперечить п, 5.2.12 Договору, а вимога про відшкодування витрат на евакуацію пошкодженого транспортного засобу, суперечить п. 4.6 Договору, оскільки розрахунок розміру страхового відшкодування проводився від страхової суми, інші витрати, що перевищують страхову суму, Страховиком не відшкодовується. Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3 відсотків річних зазначив, що останні є похідними від суми стягнення страхового відшкодування. З урахуванням того, що вимога щодо стягнення з Відповідача грошових коштів є необґрунтованою, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню також не підлягають. Крім того, з приводу витрат на правничу допомогу адвоката зазначив, що позивачем не надано суду доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу (їх оплати), не розкрито склад витрат, отже, позовна вимога про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами. В подальшому, у судовому засіданні, якебуло призначене на 12.12.2022,представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.04.2021 між [PERSON] (далі -позивач) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (далі -відповідач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №017058/4057/0000050 (далі -Договір). Відповідно до умов Договору застрахованим транспортним засобом є транспортний засіб марки «KiaSorento», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно п. 1.2.1. Договору визначені страхові ризики, які складаються з: незаконного заволодіння, ДТП, протиправних дій третіх осіб, стихійного лиха, пожежі, інших випадків. Пунктом 1.1.9. Договору визначена страхова сума транспортного засобу «KiaSorento», д.н.з. [NUMBER] , яка є дійсною вартістю транспортного засобу на момент укладання Договору - 603574,00 грн. Відповідно до п. 1.2.6. Договору сторони визначили строк дії Договору з 22.04.2021 по 21.04.2022. 07.11.2021 в м. Києві, по вул. Маршала Тимошенка, 29-Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода (пожежа) за участю застрахованого транспортного засобу «KiaSorento», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно довідки Оболонського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві від 09.11.2021 № 28/2648 підтверджено факт виникнення пожежі в застрахованому транспортному засобі, яка сталася 07.11.2021 по вул. Маршала Тимошенка, 29-Б. 10.11.2021 позивач звернувся до відповідача із Заявою №00472636 про подію з ознаками страхового випадку згідно Договору. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2021 відповідачем було проведено огляд застрахованого транспортного засобу, за результатами якого було складено Протокол огляду колісного транспортного засобу. Згодом, листом завих. №00472636 від 15.12.2021 відповідач повідомив позивача, що згідно рахунку СТО ТОВ «Корея Моторс на Подолі»№ КП015550 від 17.11.2021застрахований транспортний засіб визначено конструктивно знищеним та вартість придатних залишків ТЗ відповідно зобов`язуючої пропозиції AUTOonline за № 00472636 від 13.12.2021 складає 310000,00 грн, то Страховиком розрахована сума страхового відшкодування, наступним чином: 603574,00 грн - страхова сума за Договором; 32906,85 грн - знецінення за період із дати початку строку дії Договору до моменту настання страхового випадку; 310000,00 грн - вартість залишків застрахованого транспортного засобу; 6035,74 грн - франшиза; сума страхового відшкодування- 254631,41 грн. Також надана Зобов`язуюча пропозиція, згідно якої вбачається вартість залишків транспортного засобу у розмірі 310000,00 грн, в якій зазначено щодо надання позивачу інформації про партнера ПрАТ «СК «Уніка», який може придбати вищевказані залишки -ТОВ «Аудатекс Україна», та,що покупець має зобов`язання за ціновою пропозицією тільки до 03.01.2022. Відповідно до звіту про вартістьпошкодженогоколісного транспортного засобу № 32026 від 13.12.2021,щобувзамовлений Страховиком, ринковавартістьпошкодженого КТЗ становить 310000, 00 грн. 15.12.2021 позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено страховий акт № 00472636. 16.12.2021 позивач отримав суму страхового відшкодування від відповідача відповідно до Договору у розмірі 254631,41 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 266767 від 16.12.2021. Так, відповідно до п. 2.3. Договору Страховик зобов`язується за обумовлену плату (страховий платіж) при настанні зазначених у Договорі подій (страхових випадків) виплатити Страхувальнику (Вигодонабувачу) страхове відшкодування в межах страхової суми, зазначеної у Договорі,яка відповідно до п. 1.1.9. Договору є дійсною вартістю транспортного засобу на момент укладання договору у розмірі 603574,00грн. При цьому, яквже було встановлено судом, в результаті настання страхового випадку відповідачем визнано застрахований транспортний засіб «Повно конструктивним або фізично знищеним». Так, відповідно до п. 9.2. Договору у разі настання страхового випадку за ризиком «Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ» Страховик, на свій розсуд, здійснює виплату страхового відшкодування за одним з 2 двох варіантів: Відповідно до Першого варіанту, згідно п. 9.2.1.,у межах страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення ТЗ за період дії Договору та вартості залишків застрахованого ТЗ. При цьому залишки ТЗ залишаються у Страхувальника. За п.9.2.1.1. вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається за вибором Страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобіля або на підставі висновку незалежного експерта. Під оцінкою залишків ТЗ на онлайн-аукціоні Страховик зобов`язаний надати контактні дані покупця залишків ТЗ Страхувальнику та Вигодонабувачу. Страховик гарантує організацію продажу залишків Застрахованого транспортного засобу впродовж 21 (двадцять один) дня з моменту отримання Страховиком останнього документа та/або інформації згідно цього Договору. При цьому під організацією продажу залишків розуміється пошук покупця на залишки ТЗ шляхом використання онлайн-аукціону з продажу автомобілів та надання зобов`язуючої пропозиції Страхувальнику. Якщо Страховиком не буде забезпечено організацію пошуку покупця на пошкоджений ТЗ, Страховик зобов`язується здійснити доплату за нереалізований в цей строк пошкоджений ТЗ, так ніби вартість залишків застрахованого ТЗ дорівнює нулю. Відповідно до другого варіанту, згідно п. 9.2.2. Договору - у межах страхової суми, що діє на дату страхового випадку, за відрахуванням франшизи, знецінення ТЗ за період дії Договору після передачі Страхувальником майнових прав на застрахований ТЗ Страховику. При цьомуу судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із повідомленнями щодо небажання особи на придбання залишків застрахованого транспортного засобу, що також підтверджується письмовимизаявами позивача на адресу відповідача за вих. №28/12/2021 від 28.12.2021 та вих. №01/02/2022 від 01.02.2022. При цьому дані заяви направлені відповідачу як до спливу строку Зобов`язуючої пропозиції так і після даного строку. Судом встановлено, що у відповідь на вказані заяви позивача відповідач своїм листом на адресу позивача за вих. №472363 від 11.03.2022 повідомив, що застрахований транспортний засіб відповідачем визначено як конструктивно (тотально) знищений. Відповідачем підтверджено, що у останнього за результатами страхового випадку є 2 (два) варіанти виплати страхового відшкодування та відповідачем для виплати страхового відшкодування був обраний варіант відповідно до п. 9.2.1. Договору - у межах страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення ТЗ за період дії Договору, та вартості залишків застрахованого ТЗ. При цьому залишки ТЗ залишаються у Страхувальника. У даному випадку у відповідача є два варіанти визначення вартості залишків застрахованого транспортного засобу: за допомогою оцінки онлайн аукціону або на підставі висновку незалежного експерту. При цьому, відповідач обрав визначення вартості залишків застрахованого транспортного засобу за допомогою оцінки на онлайн - аукціоні. Внаслідок цього було проведено інтернет-аукціон, де було встановлено вартість залишків застрахованого транспортного засобу - 310000,00 грн та надано Страхувальнику контактні дані покупця залишків пошкодженого автомобіля. Таким чином, відповідач підтвердив, що згідно з п.9.2.1.1. Договору вартість залишків пошкодженого застрахованого транспортного засобу визначалася за вибором відповідача за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні. Разом з цим, як наголошував у судовому засіданні представник позивача, відповідачем була надана Зобов`язуюча пропозиція, згідно якої ніхто не виявляв жодного бажання придбати залишки застрахованого транспортного засобу. При цьому, за п.9.2.1.1. Договору під оцінкою залишків ТЗ на онлайн-аукціоні відповідач зобов`язаний надати контактні дані покупця залишків ТЗ Страхувальнику та Вигодонабувачу. Страховик гарантує організацію продажу залишків застрахованого транспортного засобу впродовж двадцяти одного дня з моменту отримання Страховиком останнього документа та/або інформації згідно цього Договору. Крім цього, 16.12.2021 відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 254631,41 грн та надана Зобов`язуюча пропозиція на продаж залишків застрахованого транспортного засобу строком до 03.01.2022. Між тим,слід звернути увагу, що п.9.2.1.1. Договору визначено, що якщо Страховиком не буде забезпечено організацію пошуку покупця на пошкоджений ТЗ, Страховик зобов`язується здійснити доплату за нереалізований в цей строк пошкоджений ТЗ так ніби вартість залишків застрахованого ТЗ дорівнює нулю. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення суб`єктивного права стало підставою для звернення позивача до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цього, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, при цьому, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За змістом положень ч. 1 ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 2.4. умов Договору предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним ТЗ (ДО) та прикріпленим до нього ззовні та всередині додатковим обладнанням. Тобто, Договір є договором, який передбачає страхування транспортного засобу від ризиків, які можуть виникнути у процесі експлуатації автомобіля. Таким чином, з огляду на викладене, виходячи із встановлених обставин справи, умов чинного законодавства,суд вважає, що відповідачем не виконано п. 9.2.1.1. Договору щодо забезпечення організації пошуку покупця на пошкоджений застрахований транспортний засіб, не організовано продаж залишків застрахованого транспортного засобу впродовж 21 дня з моменту отримання Страховиком останнього документа та/або інформації згідно цього Договору, не організовано пошук покупця на залишки ТЗ, а відтак, він зобов`язаний, відповідно до умов Договору, здійснити доплату за нереалізований в строк, встановлений Договором, пошкоджений застрахований транспортний засіб так, ніби вартість залишків застрахованого транспортного засобу дорівнює нулю, що встановлено сторонами Договору, у разі якщо відповідачем не буде забезпечено організацію пошуку покупця на пошкоджений ТЗ. Як вбачається із Зобов`язуючої пропозиції, покупець має зобов`язання за даною цінової пропозицією придбати залишки застрахованого транспортного засобу тільки до 03.01.2022, однак, станом на 31.03.2022 (звернення позивача до суду) залишки транспортного засобу ніким не придбано та страхове відшкодування не виплачено. Крім того, як вбачається з листів відповідач за вих. №00472636 від 15.12.2021 та за вих. №472636 від 11.03.2022, вартість залишків пошкодженого застрахованого транспортного засобу складає 310000,00 грн та відповідач зобов`язаний доплатити позивачу зазначені грошові кошти Також, відповідач вказував на те, що з метою визначення Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ вартість відновлювального ремонту розраховується за вибором Страховика: згідно з п. 1.2.9. Договору варіант розрахунку суми страхового відшкодування згідно п. 9.3 Договору «На базі СТО офіційного дилера марки ТЗ. Однак, п. 9.3 Договору визначено, що у разі настання страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення ТЗ за період дії Договору, яке розраховується відповідно до п.9.3.1 Договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вищезазначені дії та рішення відповідача щодо не виплати страхового відшкодування за Договором є необґрунтованими, суперечать умовам Договору, свідчать про порушення його умов та вимог чинного законодавства. України. Крім того, за п. 9.23. Договору, якщо в результаті настання страхового випадку на території України легковий ТЗ не може пересуватися самостійно, Страховик забезпечує організацію його евакуації до найближчого СТО, яке має договірні відносини зі Страховиком щодо надання послуг з ремонту застрахованих транспортних засобів або СТО офіційного дилера марки ТЗ залежно від обраного варіанту розрахунку страхового відшкодування, зазначеного у п. 1.2.9. умов Договору. Вибір СТО погоджується із Страхувальником, але остаточне рішення залишається за страховиком. Позивачем за свій рахунок було забезпечено евакуацію застрахованого пошкодженого транспортного засобу на СТО, яке було надано відповідачем, внаслідок чого позивач поніс витрати у розмірі 1509,74 грн, що підтверджується квитанцією № 388Х - 851А- А4А0-3ХМ9 від 13.11.2021,копія якої міститься в матеріалах справи. А тому, за умовами Договору відповідач також має відшкодувати позивачу вказану суму на евакуацію автомобіля з місця ДТП до авторизованого СТО. Таким чином, фактичний розмір збитків внаслідок даної ДТП складаються із заборгованості за залишки застрахованого транспортного засобу у розмірі 310000,00 грн та збитків щодо вартості евакуації автомобіля до авторизованого СТО. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з умов чинного законодавства, позивач має право на сплату йому відповідачем та у зв`язку із простроченням останнім виконання грошового зобов`язання, в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України,суми інфляційної втрати та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 310000,00 грн, а саме: кінцевий строк сплати - 03.01.2021, встановлений відповідачем у Зобов`язуючій пропозиції, за період з 04.01.2021 по 31.03.2022(момент звернення позивача до суду), 87 днів прострочки 3 % річних у сумі 2216,71 грн та інфляційних втрат за вказаний період у сумі 9052,00 грн.При цьому, позивачем надано розгорнутий розрахунок сум, що підлягають стягненню,який є обґрунтованим та приймається судом. Крім того, у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. При визначенні розміру моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». При цьому, статті 16 і 23 ЦК України та зміст права на відшкодування моральної шкоди в цілому як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права, дають підстави робити висновок про те, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (Постанова Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521 /16-ц). За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу моральної шкоди. Суд знаходить доведеною протиправність дій відповідача, які внаслідок порушення прав позивача щодо невиконання умов Договору завдали позивачу моральної шкоди, внаслідок чого останній зазнав душевних страждань, оскільки, укладаючи Договір позивач правомірно розраховував отримати від відповідача належні страхові послуги, а також правомірно набув право і законний інтерес на виконання відповідачем його зобов`язань за Договором перед позивачем, у тому числі на одержання в повному обсязі страхового відшкодування при настанні страхового випадку за Договором, зважаючи на репутацію відповідача на страховому ринку України та внаслідок виплати не в повному обсязі суми страхового відшкодування, зважаючи на те, що відповідачем більше ніж 87 днів утримається застрахований транспортний засіб позивача, внаслідок чого останній зазнав істотних змін у повсякденному житті. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, зазначені позивачем обставини, однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на послуги таксі суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню в силу відсутності для цього правових підстав. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню В той час доводи відповідача судом не приймаються до уваги та спростовуються встановленими обставинами справи. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до п. 6 ч.1статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3362,37 грн згідно квитанції 734 від 04.04.2022, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції Українизакріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Приписами ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатське: бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів позивача, представником позивача - адвокатом АО «Ларго» - Горячева О.А. надано копії документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ 000046 від 10.08.2016, ордер серії ВХ № 1022378 від 31.03.2022, Договір про надання правової допомоги № 09/11/2021 від 09.11.2021, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Ларго», Додаткова угода № 2 до Договору від 16.03.2022, рахунок-фактура АО «Ларго» № 122 від 16.03.2022 на оплату правової допомоги у розмірі 35000,00 грн, квитанція № Е83М-968С-Е2В4-61КВ від 21.03.2022 та меморіальний ордер 319011053 від 21.03.2022. Так, 09.11.2021 [PERSON] уклав Договір про надання правової допомоги № 09/11/2021 з Адвокатським об`єднанням «Ларго» (далі - Договір). Відповідно п. 2.1. Договору АО приймає від Клієнта доручення щодо надання правової допомоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автотранспортного засобу «KiaSorento», державний номерний знак [NUMBER] ., а Клієнт зобов`язується сплатити АО гонорар у порядку, визначеному цим Договором. Відповідно до п. 3.1. Договору за надання юридичних послуг визначених п.п. 2.3.1. - 2.5., цього Договору Клієнт сплачує АО гонорар, розмір якого визначається Сторонами у відповідній Додатковій угоді. 16.03.2022 між позивачем та АО «Ларго» укладена Додаткова угода № 2 до Договору Предметом Додаткової угоди є надання юридичних послуг, пов`язаних із підготовкою позову та повного супроводу справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження автотранспортного засобу «KiaSorento»,держ. номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП. Адвокатське об`єднання надає такі послуги: консультування, підготовка та судовий супровід справи Клієнта з питань, пов`язаних із відшкодуванням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (усно та письмово) з ПрАТ «СК «УНІКА»; підготовка позовної заяви, клопотань, заперечень, скарг, адвокатських запитів в рамках судового супроводження справи щодо відшкодуванням матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автотранспортного засобу «KiaSorento», держ. номерний знак [NUMBER] з ПрАТ «СК «Уніка»; представництво інтересів Клієнта у судових органах, страхових компаніях, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та галузевої належності; отримання будь-ких документів та передання їх Клієнту. Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди, Сторонами досягнуто згоду про те, що оплата винагороди АО здійснюється у фіксованому розмірі у сумі 35000,00 грн за надання послуг по підготовці та подання позову та повного супроводу справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження автотранспортного засобу «KiaSorento»,держ. номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП. 16.03.2022 АО «Ларго», на підставі Договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди № 2, було виставлено позивачу рахунок-фактуру № 122 від 16.03.2022 на оплату правової допомоги у розмірі 35000,00 грн., копія якого міститься в матеріалах справи. 21.03.2022 позивач оплатив вартість правової допомоги у повному обсязі, що підтверджується квитанцією № Е83М-968С-Е2В4-61КВ від 21.03.2022 та меморіальним ордером 319011053 від 21.03.2022 копії яких також, містяться в матеріалах справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, досліджених доказів, вимог чинного законодавства, з огляду на умови Договору про надання правової допомоги, оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу у заявленій сумі є реальними, фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а відтак, підлягають задоволенню. При цьому суд, також, враховує положення ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за якими у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Як вже встановлено судом, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, представництво інтересів позивача у суді, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 35000,00 грн є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Між тим, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що позовна вимога про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою та не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, позивачем не надано суду доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу (їх оплати) суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються встановленими матеріалами справи.

Outcome: partial