Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було зареєстровано шлюб 09.09.2017 року, Виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис №20. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина: донька [PERSON] [INFO] . В зв`язку з тим, що відповідач не надає їм жодної матеріальної допомоги, виникла необхідність щодо вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, як дружини, з якою проживає дитина до трьох років, оскільки вони з відповідачем проживають окремо, матеріальної допомоги відповідач взагалі не надає. Самотужки позивачка не в змозі забезпечити належне матеріальне забезпечення для себе та дитини, для задоволення мінімальних диттєво необхідних потреб, оскільки позивачка не має змоги влаштуватися на роботу, оскільки здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а тому позивачка змушена звернутись до суду. Єдиний дохід на сьогодні 860 грн. щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини. Батько дитини [PERSON] , є здоровою і працездатною людиною, має достатні доходи, оскільки постійно їздить за кордон на заробітки. Крім доньки та відповідачки, дружини, яка доглядає за дитиною до досягнення 3 річного віку, інших утриманців у відповідача не має, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, тому він може надавати належну фінансову допомогу позивачці, як дружині, яка не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення 3 річного віку. У зв`язку з тим, що відповідач є матеріальною забезпеченим, однак не має фіксованої заробітної плати, оскільки їздить за кордон, тому позивачка вважає, що він може надавати матеріальну допомогу позивачці, як дружині, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення 3 річного віку, в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. У відкрите судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району закарпатської області, актовий запис № 20 від 09.09.2017 року. Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 10.12.2020 року Виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 97. Малолітня дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області № 1589 від 17.11.2022 року та Актом обстеження матеріально побутових умов від 17.11.2022 року посвідчений депутатом селищної радита селищним головою Великобичківської селищної ради Бурсою О.І.. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На момент ухвалення судом рішення малолітній доньці [PERSON] , [INFO] , виповнилося 2 роки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років з 1 грудня 2022 року становить 1136 гривень. За таких обставин, а також відповідач визнає позов, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина до 3 років у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved