Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03.07.2009 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, від якого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не зважаючи на її повне забезпечення з дитиною усім необхідним для нормального життя почала вживати наркотичні засоби, перестала турбуватись про добробут дитини, займатись його вихованням та розвитком. Зусилля вмотивувати останню змінити ставлення до дитини і сімейного життя не призвили до бажаних результатів. Натомість поведінка відповідача погіршилась, вона почала вести антисімейний, асоціальний спосіб життя, повністю припинила піклуватися про дитину, контролювати відвідування ним школи та виконання домашніх завдань. Не виконувала обов`язку зі своєчасної оплати комунальних послуг, недбайливо ставилась до санітарного стану квартири, неналежно піклувалась про харчування дитини та створила неможливі умови для нормального мешкання, розвитку і навчання, у зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості з електроенергії квартиру було знеструмлено. Відповідач перестала належно доглядати сина, він став запізнюватись до школи, вчителі спостерігали зміни у психологіному стані, підвищену дратівливість, перепади настрою. Відповідач залишала сина самого за попереднім місцем проживання, що створювало реальну загрозу небезпеки для життя і здоров`я їх сина. З листопада 2017 року він разом з сином мешкали з його батьками та сім`єю його сестри та з часу переїзду відповідач не цікавилась його життям, не приходила до нього, не телефонувала йому, жодного разу не привітала з днем народження, не шукала можливостей для зустрічей, не з`являлась до школи, не переймалась його здоров`ям і навчанням, не зверталась до органів державної влади з питанням щодо захисту її материнських прав, матеріальної допомоги на утримання сина не надавала, не цікавилась його розвитком, вподобаннями, зайняттями, досягненнями, що викликало у дитини душевні страждання. 21.11.2017 року він звернувся до Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою, в якій просив розглянути питання про позбавлення відповідача відносно сина батьківських прав, а також визначити місце проживання дитини з ним. У відповідь отримав лист про те, що з відповідачем було проведено профілактичну бесіду про недопущення неналежного виконання нею батьківських обов`язків проте її поведінка не змінилась, вона продовжила вести суспільно небезпечне життя, здійснювати злочинну діяльність, з заявою, щодо визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею вона не зверталась. Відповідач вчинила кілька кримінальних правопорушень, має судимість та перебуває на даний час під вартою в ДУ "Одеській слідчий ізолятор". Згідно акту обстеження умови для проживання, в квартирі де проживала відповідач, умови незадовільні, брудно, стійкий неприємний запах, речі розкидані, крім того наявні борги з комунальних платежів. Недбале ставлення відповідача до материнських обов`язків із збереження майна, порушення права на користування житлом малолітньою дитиною, призвело до необхідності відновлення належних умов проживання дитини в квартирі, потреби значних матеріальних вкладень для відновлення прав дитини та експлуатаційної придатності квартири. [PERSON] не є особою з інвалідністю внаслідок розладів психіки чи розуму, має нормальне здоров`я, освіту, свідомо своїх обов`язків відносно дитини не виконує. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2022 р. визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. (а.с. 71-72), справа передана судді 17.01.2022 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 74). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 80). 17.05.2022 року до суду надійшли пояснення [PERSON] в яких вона заначає, що факти та свідчення, які позивач долучає до позовної заяви є достовірними та відповідають дійсності. З колишнім чоловіком [PERSON] вони перебували у шлюбі з 03.07.2009 року до 10.12.2018 року, проте останній рік спільного життя був складний та напружений. Вона ніде не працювала. Всі матеріальні витрати по забезпеченню дитини, належним утриманням квартири, у якій вони мешкали та оплату за неї зобов`язувався виконувати чоловік з власного джерела доходу, однак жодного разу не оплачував комунальні послуги, оплату здійснював її батько. Дитина весь час проживала з нею до 21.11.2017 року, однак позивач скориставшись її відсутністю у квартирі, викрав дитину, забрав особисті документи, ноутбук, особисті речі сина та зник з квартири, вимкнувши мобільний телефон. Вона неодноразово намагалась знайти сина, звернулась у поліцію та вони не стали розшукувати її колишнього чоловіка та сина. Вона багато разів намагалась офіційно працевлаштуватись та оскільки в неї не було документів працювала без трудових відносин та була змушена здавати квартиру в оренду, щоб вчасно сплачувати комунальні послуги. Протягом останніх років вона не бачила сина, однак намагалась з ним зустрітися, коли її колишній чоловік вийшов на зв`язок, то відмовився давати трубку їх сину. На дні народження сина вона відправляла подарунки кур`єрською доставкою, однак батько її колишнього чоловіка повідомляв, що його син не проживає за вказаною адресою та його місце проживання йому не відоме. На початку 2021 року вона отримала запрошення від кумів, які проживають у м.Одесса тимчасово проживати з ними і доглядати за їх дитиною за гроші на що вона погодилась. На початку липня 2021 року вона опинилась випадково у неприємній ситуації, в результаті якої її звинуватили у кримінальному правопорушенні та пред`явили обвинувачення, яке вона не скоювала та по якому досі тривають слідчі дії та зараз вона перебуває у ДУ «Одеській слідчий ізолятор». Крім того, її колишній чоловік разом із поліцією прийшов у квартиру, у якій вони проживали та виселив з неї людей які її орендували, замінив вхідні двері та замки, після чого викинув її особисті речі на смітник. В якому стані була квартира їй не відомо, вважає, що причетним до неохайного стану квартири міг бути її колишній чоловік, оскільки він має матеріальну зацікавленість до цієї квартири та хоче привласнити її, однак вона належить на праві власності їй, сину та її батьку. Вона не одноразово зверталась до колишнього чоловіка з проханням дозволити брати участь у житті сина, однак він не дозволяв, налаштував дитину проти неї. Вважає, що факти та свідчення проти неї сфальсифіковані та неправдиві. В судове засідання позивач, його представники не з`явились, направили до суду заяву у якій просили розглядати справу у їх відсутності у зв`язку з війною в Україні та при ухваленні рішення врахувати додаткові пояснення представника позивача. Крім того, згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.03.2022 року та посвідчення про відрядження [PERSON] з 03.03.2022 року приступив до виконання службових обов`язків відповідно до указу Президента від 24.0.22022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану» та з 27.04.2022 року відряджений до оперативно стратегічної групи (а.с. 47-48, 122). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причиною неявки є перебування її у ДУ «Одеській слідчий ізолятор», у своїх письмових поясненнях просила не проводити розгляд справи у режимі відеоконференції, оскільки у слідчому ізоляторі вона відбувається з численними перешкодами (а.с. 105). Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направили до суду заяву, якій просили розглядати справу без присутності представника служби та 25.07.2022 року направила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 125, 141). 14.11.2022 року у судовому засіданні допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що вони з [PERSON] сусіди. [PERSON] та [PERSON] в квартирі проживали з їхнього одруження. Він бачив як позивач їхав на роботу, а дитина залишалась разом з відповідачем, яка збирала в квартирі компанії, зловживала алкоголем, наркотичними засобами, постійний шум в квартирі, часто викликали поліцію. Вона закривала дитину у квартирі, а сама ходила гуляти, іноді в нічний час, дитина плакала, позивач їхав забирав її та відвозив до своїх батьків. Коли сина [PERSON] забрав батько [PERSON] до своїх батьків, то в квартирі продовжувались п`янки. Не бачив [PERSON] з 2017 року, вона кудись виїхали та в квартирі жили інші люди. [PERSON] навів порядки у квартирі і зараз там тихо і спокійно. [PERSON] у судовому засіданні, допитана в якості свідка, пояснила, що до 6 років [PERSON] в сім`ї позивача та відповідача все було нормально, а потім позивачу прийшлось працювати і в день і в ночі. Відповідач залишала дитину саму у квартирі без нагляду, почала зловживати алкоголем. Коли [PERSON] було 7-8 років залишила його одного в квартирі і позивач забирав дитину. Бачила позивача з дитиною півтора року назад, він повністю сам опікується дитиною. Відповідача не бачив останні 4-5 років. Свідок [PERSON] надав у судовому засідання пояснення, що позивач є його сином, а відповідач була його невісткою. Коли відповідач народила дитину, то дуже добре до неї ставилась, вони рідко зустрічались до 2015 року. Коли [PERSON] було 5 років, він зателефонував до нього та той плакав і пояснив, що батько пішов на роботу, а мама покинула його самого, такі випадки були неодноразові, однак після розмови з позивачем та відповідачем вони пообіцяли, що більше такого не повториться. Відповідач почала зловживати алкогольними напоями, залишати [PERSON] без нагляду на вулиці до пізньої години. Умови проживання дитини були нормальні, у нього була своя кімната, але почали з`являтись люди, які залишались ночували там, речі почали пропадати, квартира стала занедбаною. Останній раз він бачив відповідача в 2017 році, коли вона не твереза приїхала до них, після того, як позивач забрав [PERSON] і переїхав до них жити. Зараз [PERSON] займається позивач, він зараз в Германії, ходить до 7 класу. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 03.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.12.2017 року (а.с. 12). [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.02.2010 року (а.с. 13). Згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 14). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з статтею 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. У частині першій статті 151 СК України закріплено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України), - у тому числі позбавлення батьківських прав з підстав та у порядку, що визначені статтею 164 СК України. Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; - позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; - розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Бездіяльність матері дитини повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботи щодо дитини, не підтримує її матеріально, нехтує батьківським обов`язком утримувати дитину. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією надано висновок № 107-40/2459 від 22.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Комісія у своєму рішенні встановила факт винної поведінки відповідача [PERSON] , а саме: матір не піклується про здоров`я та фізичний розвиток сина, не здійснює медичного нагляду, лікування (дитина не перебуває на диспансерному обліку), не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його належного самоусвідомлення та виховання (не бачила дитину більше чотирьох років). Дитина не отримує материнської любові, турботи підтримки (а.с. 142-144). В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Суд погоджується з висновком Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації № 107-40/2459 від 22.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, навчання, виховання дитини. [PERSON] проживає разом з батьком, який займається його вихованням та лікуванням, створив для дитини належні умови проживання, які відповідають санітарно-гігієнічним та матеріально-побутовим вимогам. Проживаючи з батьком дитина має всі умови для повноцінного розвитку, відвідує школу (а.с. 69). Натомість, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу (а.с.165), вироком Святошинського районного суду м.Києва від 27.01.2021 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй поекарання у виді 2 років позбавлення волі (а.с.168-169). Також, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 1-кп/947/1246/21 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (а.с.172-174). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved