Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини шляхом їх збільшення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.03.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі з відповідачем народилася діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач не забезпечував утримання їхніх дітей, вона звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхніх дітей та рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2017 року з відповідача на її користь були стягнути аліменти на утримання двох їхніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 18.09.2021 року їх старший з відповідачем син [PERSON] досяг віку повноліття і стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина за вищевказаним судовим рішенням припинилося. Таким чином, з 18.09.2021 року з відповідача на її користь стягуються аліменти тільки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/6 частки доходів відповідача. Тобто, на цей час змінилися обставини, які не існували під час винесення судового рішення 28.07.2017 року, у зв`язку з чим вона вважає, що розмір аліментів які стягуються з відповідача на її користь за вищезазначеним рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини, повинний бути збільшений. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги і змінити розмір аліментів з 1/6 частину на 1/4 частину. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за своєю відсутністю, позовну заяву підтримала та просила задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов не визнає. Відповідач також подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що в провадженні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області знаходиться позовна заява [PERSON] до нього, третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. [PERSON] просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, якщо судом будуть задоволені позовні вимоги [PERSON] (повністю або частково), то підстав для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення не буде. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, шляхом збільшення. В зв`язку з неявкою позивача та відповідача, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії виконавчого листа Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2017 року у справі № 174/429/17 з відповідача на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючі з 11.07.2017 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положення ст. 182 СК України, передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Чинною редакцією статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі зміненням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, згідно судового наказу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2017 року в справі № 174/429/17 з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , однак [INFO] [PERSON] досяг повноліття і стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в подальшому здійснювалось в розмірі 1/6 частини його щомісячного доходу на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] за правилами 3 ст. 183 СК України. Дослідивши обставини справи, врахувавши, що сплата аліментів відповідачем на спільну дитину сторін, яка досягла повноліття, на теперішній час припинена і аліменти сплачуються на утримання молодшого сина в меншому розмірі ніж на утримання двох дітей, що потягло за собою зміну матеріального стану відповідача, на теперішній час відомостей про те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина сторін, який досяг повноліття, суду не надано, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд доходить висновку, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, та вирішуючи питання щодо зміни розміру стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що відповідач не надав суду доказів того, що він є непрацездатним, а також того, що він має інших неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача та користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина, однак визначаючи їх розмір та враховуючи конкретні обставини справи, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), їх слід збільшити з 1/6 частки щомісячного доходу відповідача до 1/5 частки, що на думку суду буде достатньо для забезпечення потреб дитини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збульшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного і

Outcome: partial