Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

05.07.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, в якій прохав: - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду в розмірі 5250 грн. Обгрунтовуючи позовну заяву зазначив, що 01.02.2022 року ним було направлено до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області заяву про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України. У зв`язку з невнесенням, протягом встановленого ст. 214 КПК України строку, відомостей до ЄРДР , була допущена бездіяльність та він змушений був звернутись до Глобинського районного суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність службових осіб Глобинської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення від 01.02.2022 року. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 14.04.2022 року у справі № 527/470/22 скаргу [PERSON] було задоволено та зобов`язано уповноважену особу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області внести до ЄРДР вiдомостi за заявою [PERSON] вiд 01.02.2022 року. Лише 22.04.2022 року до ЄРДР були внесені відповідні відомості. Вказана бездiялънiстъ Глобинської окружної прокуратури спричинює [PERSON] значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях та негативних переживаннях вiд кримiналiзацiї правоохоронних органiв, він позбавлений вiдчуття правової стабiлъностi, верховенства права, порушено його психологiчне благополуччя, протягом тривалого часу він вимушений витрачати велику кiлъкiстъ свого часу та докладати значних зусиль на звернення за захистом своїх прав, гарантованих Конституцiєю Украiни, якi були навмисно, грубо i цинiчно порушенi Глобинською окружною прокуратурою. Крiм того, такою бездiялънiстю підірвано авторитет правоохоронних органiв, обов`язком яких є захист прав, свобод та iнтересiв простих громадян України як позивач. Осягнути в повнiй мipi рiвенъ моралъних страждань позивача та оцiнити їx у грошовому виразi йому надзвичайно важко, однак враховуючи всi перелiченi вище фактори, з урахуванням вимог розумностi та справедливостi, завдану Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області моралъну шкоду позивач оцiнює в розмiрi 5250 грн. 06 липня 2022 року ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.08.2022 року від головного управління Державної казначейської служби у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту прохають у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.2, 5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вини заподіювача. Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі ст.ст.1167, 1174 ЦК України необхідної є наявність складу правопорушення, а саме : 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, посилається на бездіяльність посадових осіб Глобинської окружної прокуратури, Полтавської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, однак такі висновки підлягають доведенню позивачем на загальновизначених підставах, згідно зі ст.81 ЦПК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак слід враховувати те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Аналогічний висновок містить рішення ВСУ від 18.11.2009 у справі №6-12041св09, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 по справі №6-32078св14. 02.08.2022 року від відповідача Полтавської обласної прокуратури надійшов відзив на позов, у якому прохали в задоволенні позову відмовити, в зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. У відзиві зазначено, що свої вимоги позивач обґрунтовує невнесенням до ЄРДР його заяви про вчинення кримінального правопорушення та винесення слідчим суддею ухвали про задоволення скарги [PERSON] . Із змісту ухвали від 14.04.2022 року у справі № 527/470/22 не вбачається вчинення відповідачем Полтавською обласною прокуратурою та будь якими іншими особами неправомірних дії (бездіяльності) відносно позивача та наявності вини. Процедура розгляду скарги та форма прийнятого слідчим суддею рішення не передбачає встановлення у ньому протиправності поведінки та вини органу досудового розслідування (елементів деліктної відповідальності). На даний час відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, зокрема прокурора вищого рівня, до компетенції якого згідно статті 308 КПК України відноситься розгляд скарг щодо недотримання слідчим або прокурором розумних строків або допущення будь-яких інших процесуальних порушень, якими встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Тобто ухвали судів у кримінальному судочинстві не є преюдиціальними для суду цивільної юрисдикції, а всі складові елементи цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню позивачем на загальних підставах. Реалізація такого механізму, як оскарження постанов, дій (бездіяльності) слідчого в розумінні статті 23 ЦК України, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. Сам факт винесення слідчим суддею ухвали, якою зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати в зв`язку з процесуальними рішеннями органу досудового розслідування, тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. 09 серпня та 18 серпня 2022 року надійшли відповіді на відзиви [PERSON] , в яких він прохає позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] позов підримав в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання представники відповідачів Державної казначейської служби України та Глобинської окружної прокуратури Полтавської області не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Суд, допитавши позивача [PERSON] , як свідка, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 14.04.2022 року ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області (справа № 527/470/22) задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважену особу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві [PERSON] від 01.02.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України [PERSON] . За правилом частини другої статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. В ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 23 січня 2019 року у справі № 638/1413/17 (провадження № 61-42619св18), від 01 квітня 2020 року у справі №641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 30 червня 2020 року у справі №641/7984/17 (провадження № 61-36602св18). Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом та у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі. Ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2022 року не встановлено протиправної бездіяльності уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області. Згідно повідомлення Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, направленого на адресу [PERSON] 05.05.2022 року за № 50\\1-1169 вих.22, на виконання ухвали слідчого судді Глобинського районного суду від 14.04.2022 року по справі № 527/470/22 , 22.04.2022 року Глобинською окружною прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за № 42022172010000016 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 396 КК України та додано витяг з ЄРДР. Постановою прокурора від 22.04.2022 року підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за ТУ ДБР та матеріали кримінального провадження скеровано до відповідного органу досудового розслідування (а.с.5). Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст.23 ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає:\~1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна п Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Згідно зі статтею 1174\~Цивільного кодексу\~України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. При розгляді справи позивач повинен надати докази, що свідчать про протиправність дій заподіювача шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою. Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №554/741/16-ц, від 25.04.2018 у №520/3307/16-ц. Крім того, абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Правовідносини, що склалися між [PERSON] та Глобинською окружною прокуратурою Полтавської області врегульовані кримінальним процесуальним законодавством. У рішенні Конституційного\~Суду України\~№ 6-рп/2001\~від 23.05.2001 зазначено, що кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами Кримінально-процесуального\~кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Пунктом 4.2 зазначеного рішення передбачено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності та не може бути предметом оскарження в порядку цивільного судочинства. Таким чином, сам факт звернення позивача з заявою до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи прокурора, він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який згідно п. 18 ч. 1 ст.\~3\~КПК України здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. На підставі викладеного, у спірних правовідносинах службові особи Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, з огляду на положення КПК України, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції, то положення статті 1174\~ЦК України не підлягають застосуванню. Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №638/9055/15, від 31.10.2018 у справі № 646/5224/17, від 10.10.2018 у справі №640/3837/17, від 04.07.2018 у справах №№ 641/2328/17, 638/14260/16, від 13.03.2019 у справі № 638/12193/16, від 11.09.2019 у справі №336/5519/18. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 01.02.2022 року протягом тривалого часу. Зазначені обставини, на думку позивача, викликають у нього моральні страждання, зокрема, порушення його прав. При цьому, такі твердження позивача про наявність у нього моральних страждань не ґрунтуються на вимогах ст. 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загальновизначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем [PERSON] \~не надано\~до позовної\~заяви жодного\~доказу в\~підтвердження своєї\~позиції,\~а висновки\~зроблені з\~власних суб`єктивних\~міркувань,\~що вказує\~на не\~доведеність та\~необґрунтованість його\~доводів та\~позовної заяви\~в цілому. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, вказаних позивачем у позові щодо спричинення йому моральних страждань саме діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Глобинської окружної прокуратури Полтавської області та їх розміру. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку\~про відмову\~в задоволені [PERSON] до Глобинської окружної прокуратури Полтавської області, Полтавської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Відповідно до п. 13 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON] від сплати судового збору під час розгляду страви звільнений. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed