Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

10 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, актовий запис № 1426. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31 липня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1426. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає постійно з матір?ю. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння. З березня 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують. Відновлення сімейних стосунків з відповідачем неможливе, але згода зберегти добрі стосунки з відповідачем заради дитини. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає та подальшого проживання дитини разом з матір?ю. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище [PERSON] . Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків. 15 листопада 2022 року позивачем [PERSON] надана заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 14 листопада 2022 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. До початку судового розгляду сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. В своїй письмовій заяві представник позивача адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. (яка діє на підставі ордеру від 18 жовтня 2022 року) позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач зазначив, що у зв?язку з відсутністю спору щодо того з ким з батьків буде проживати їх донька та просив суд залишити проживати дитину [PERSON] , [INFO] разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК Україн и фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1426 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31 липня 2015 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.13). В шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис № 391 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 31 травня 2016 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній\~згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися\~і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, малолітньої дитини та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, за загальним правилом, за відсутності спору щото того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір?ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідач не заперечує, щоб малолітня донька залишилась проживати разом з матір?ю. Отже, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з матір?ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 161 СК України суд роз?яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19). З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін " [PERSON] ". На підставі викладеного та

Outcome: approved