Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування у сумі 30 318,18 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортного засобу № 48035, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля КІА SORENTO, д.н. [NUMBER] . 02.02.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням Страхувальника та автомобіля FORD TRANSIT, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 27.09.2019 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених от. 124 КУпАП. Таким чином наявна обопільна вина двох учасників даної ДТП, що підтверджується постановою суду. Дана постанова набрала законної сили. Відповідно до рахунку-фактури СТО № 0000000489 від 06.03.2019 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 258636,35 грн. Товариством з обмеженою „ відповідальністю "Європейський альянс" на підставі п. 2.1 Договору доручення № 3 - 09 п від 16.01.2009 року було компенсовано Страхувальнику суму сплачених коштів на відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля у розмірі 258636,35 грн. (частину виплати страхового відшкодування у розмірі 43617,50 грн. було зараховано в рахунок сплати страхувальником страхового платежу за Договором страхування А5М №44871 та полісом серії АО № 0092770). 20.02.2020 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Позивача. Таким чином, [PERSON] , як винна у ДТП особа, зобов`язаний вдшкодувати ПрАТ "Європейський страховий альянс" різницю між завданою шкодою та виплатою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" у розмірі 30318,18 грн. Позивач із метою досудового врегулювання спору 17.01.2020 р. звернувся до Відповідача із заявою за вих. № 150/8, однак відшкодування здійснено не було. На підставі вищевикладеного позивач просив суд - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" відшкодування у сумі 30318,18 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання 13.10.2022 не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника. Позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання 13.10.2022 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортного засобу № 48035, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля КІА SORENTO, д.н. [NUMBER] . 02.02.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням Страхувальника та автомобіля FORD TRANSIT, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 27.09.2019 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених от. 124 КУпАП. Станом на день розгляду справи постанова Подільського районного суду м.Києва від 27.09.2019 року у справі № 758/1960/18 є такою, що набрала законної сили. За змістом частин четвертої, шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку-фактури СТО № 0000000489 від 06.03.2019 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 258636,35 грн. Товариством з обмеженою „ відповідальністю "Європейський альянс" на підставі п. 2.1 Договору доручення № 3 - 09 п від 16.01.2009 року було компенсовано Страхувальнику суму сплачених коштів на відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля у розмірі 258636,35 грн. (частину виплати страхового відшкодування у розмірі 43617,50 грн. було зараховано в рахунок сплати страхувальником страхового платежу за Договором страхування А5М №44871 та полісом серії АО № 0092770). 20.02.2020 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Позивача. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язання за яким залишилось невиконаним винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Слід зазначити, що в процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, також має місце делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації. Статтями 512, 514 ЦК України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у правовідносинах суброгації відбувається лише заміна кредитора: право вимоги передається (переходить) від страхувальника (якого ще називають вигодонабувачем, первісним кредитором, потерпілим) до страховика - нового кредитора, який в подальшому замість страхувальника і буде пред`являти право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Така заміна відбувається на підставі закону, в момент виплати страховиком страхового відшкодування страхувальнику. Тому нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у таких правовідносинах зберігається те зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування. Отже, у відносинах суброгації страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні, а особа, яка завдала шкоди, - його боржником. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Під час виплати страховиком страхувальнику страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування відбувається заміна кредитора, і, як наслідок, у страховика виникає право вимоги до відповідальної особи щодо відшкодування йому завданої шкоди у порядку суброгації. За обставинами,викладеними у позовній заяві,позивач просив стягнути з винної у ДТП особите страхове відшкодування,яке було виплачене ними, на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу страхувальнику. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій, то він отримав права кредитора. Потерпілий скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав відшкодування з врахуванням вказаних положень Закону. Суд вважає, що страховик забезпечив реалізацію абсолютного права потерпілого на відшкодування шкоди, завданої ДТП, на вказаних підставах, передбачених законом. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований страховиком; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 (провадження №12-134гс18). У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість, а його дії та наміри не свідчать про виконання зобов`язань. За таких умов є підстави для задоволення позову. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved