Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути з [PERSON] , в зв`язку з недостатністю для повного задоволення вимог сум, стягнутих від реалізації предмету застави, заборгованість за договором позики, у розмірі 270 208,03 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.09.2018 року між ним та відповідачем був укладений письмовий Договір позики № 04/09/18-4, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів в розмірі 914 916, 36 грн., що за курсом НБУ на день укладання договору було еквівалентно 32240 доларів США 00 центів. В подальшому між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору позики, за якими у власність відповідача були передані ще відповідна сума коштів. Кінцевий строк повернення становив до 04.09.2019 року включно. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем, між сторонами був укладений ще договір застави транспортного засобу, автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] . Однак, станом на день настання виконання зобов`язань, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та строки повернення суми коштів та не повернув частину грошових коштів, наданих йому в позику, а саме 830637, 56 грн. В зв`язку з наведеним, 03.02.2020 року були проведені електронні торги з питань реалізації предмета застави, в результаті чого майно було реалізовано за 776 000, 00 грн. В результаті цього, у відповідача перед позивачем залишилась заборгованість у сумі 810624 грн. 19 коп. За таких обставин, оскільки відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникненням відповідачем мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Так, ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 32-33). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті (а.с. 61). У засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] позовну заяву підтримували в повному обсязі, просили її задовольнити. Відповідач в засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представники позивача не заперечували проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК Українив заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 04.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики №04/09/18-4, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів у розмірі 914916, 36 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього Договору еквівалентно 32 240 доларів США 00 центів, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде 32240, 00 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу, до 04.10.2018 року (а.с. 9). Крім того, в цей же день, 04.09.2018 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу , а саме автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , 2010 року випуску, тип - загальний легковий седан - В, колір - синій, р.н. [NUMBER] (а.с.11-12). 24.01.2019 року між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору позики № 04/09/18-4 від 04.09.2018 року (надалі по тексту - Додаткова угода № 1), якою було уточнено, що позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 961 872, 92 грн., що за курсом НБУ на день укладення цієї додаткової угоди було еквівалентно 34720 доларів США (а.с.10). 07.06.2019 року між сторонами була укладена Додаткова угода (надалі по тексту - Додаткова угода № 2) до Договору позики №04/09/18-4 від 04.09.2018 року, якою було уточнено, що позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 923403, 43 грн., що за курсом НБУ на день укладення цієї додаткової угоди було еквівалентно 34720,00 доларів США (а.с.7) В зв`язку з невиконання відповідачем, як зазначає позивач, покладених на нього зобов`язань позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Євтушок І.О. щодо звернення стягнення на предмет застави в безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусу. 21.10.2019 року приватним нотаріусом КМНО Євтушок І.О. було вчинено виконавчий напис нотаріуса на Договорі застави, відповідно до якого пропонувалося звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до Виконавчого напису, загальна сума, що підлягає стягненню, складає 1547824, 19 грн., та складається з основної заборгованості 830637, 56 грн., неустойки - 701 786, 63 грн., витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису - 15400, 00 грн. В подальшому позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження, на підставі чого 22.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 13-15) 23.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. було винесено постанову про арешт автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] , який було вилучено в рамках даного виконавчого провадження та передано до ДП «Сетам» для реалізації даного транспортного засобу, шляхом проведення електронних торгів. Дані електронні торги були проведені 03.02.2020 року, за результатами чого автомобіль марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] , було реалізовано за 776000, 00 грн., з урахуванням вирахування суми винагороди ДП «Сетам», було перераховано грошові кошти у сумі 737200, 00 грн. (а.с. 16-17). В результаті чого, як зазначає позивач, у відповідача перед позивачем залишилася заборгованість у сумі 810 624, 19 грн. Так, відповідно до п. 1 Договору позики № 04/09/18-4 від 04.09.2018 року, позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 914 916, 36 грн. 36 коп., що за курсом НБУ на день укладення цього Договору еквівалентно 32 240, 00 доларів США, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 32240,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 1 місяць з моменту укладення цього договору, тобто до 04.10.2018 року. П. 2 Договору передбачено, що сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Відповідно до п. 8 Договору, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору на банківський рахунок або готівкою в м. Києві. Відповідно до п. 13 Договору, у випадку повернення суми позики, визначеної в п. 1 цього Договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 24.01.2019 року до Договору позики № 04/09/18-4 від 04.09.2018 року, на виконання п. 7 Договору позики, за взаємною згодою сторони домовилися внести зміни в п. 1,5,6 Договору виклавши їх в наступній редакції: п.1) позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти у сумі 961872, 92 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 34 270, 00 доларів США, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 34270,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 04.04.2019 року; п.5) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору до графіка повернення позичальником грошових коштів; п.6) позика може бути повернута позикодавцю безстроково. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 07.06.2019 року до Договору позики № 04/09/18-4 від 04.09.2018 року, на виконання п. 7 Договору позики, за взаємною згодою сторони домовилися внести зміни в п. 1,5,6 Договору виклавши їх в наступній редакції: п.1) позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти у сумі 923403,43 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 34 270, 00 доларів США, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 34270,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 1 місяць з моменту укладення даного договору, тобто до 04.09.2019 року; п.5) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору до графіка повернення позичальником грошових коштів; п.6) позика може бути повернута позикодавцю безстроково. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Отже , письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, і його умов. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За таких обставин, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року у справі за № 6-1967цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі за № 6-1662цс17, від 13 грудня 2017 року у справі за № 6-996цс17, постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року, справа № 359/1227/16-ц, провадження № 61-12412св18. При цьому у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості позики з обов`язком наступного повернення. З розписки повинен вбачатися як сам факт отримання в борг, тобто із зобов`язанням повернення, певної грошової суми, так і дата її отримання. Вказані правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 346/3978/15-ц, провадження №61-910св18, від 16 серпня 2018 року, справа № 516/97/16-ц, провадження № 61-25512св18, від 21 березня 2018 року, справа № 757/27533/15-ц, провадження № 61-8055св18. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконано. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина 2 статті 1047 ЦК України). Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували передачу коштів відповідачеві, а тому будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed