Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

21.02.2022 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття; аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від доходів платника аліментів до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Вимоги вмотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який є батьком її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час відносини між сторонами припинені, діти залишилися проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні, однак самостійно вона не може забезпечити достатній рівень їх проживання, оскільки не працює, інших доходів не має. Згоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та дружиниміж [PERSON] та [PERSON] досягнуто не було. При цьому, на переконання позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки працює, інших утриманців не має,що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 26.10.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з викликом учасників справи. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності її та позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 22.08.2021 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 26.04.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.11.2013 відділом державної реєстрації цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2019 по справі № 583/1781/19, провадження № 2/583/597/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 173 (а.с. 11). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.2020 Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.12.2020 Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 02.12.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 14). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2022 по справі № 583/5060/21, провадження № 2/583/172/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.12.2020 Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 186 (а.с. 15). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.02.2022 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом бабусею [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28.01.2022 [PERSON] за 2 та 3 квартали 2021 року отримувала соціальні виплати в розмірі 860 грн. на місяць (а.с. 16). Отже між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень глави 15 СК України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що діти проживають разом з матір`ю, мати знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, що ним не спростовано. До того ж такий його обов`язок передбачений нормами чинного законодавства, а тому визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з яким погодився відповідач є обґрунтованим, справедливим та пропорційним потребам дітей. Будь-яких перешкод для стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів з відповідача судом не встановлено, а відповідачем не надано відповідних доказів на спростування позиції позивачки. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд зазначає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. За приписами ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно вимог ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положення ч. 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення статті 84 СК України щодо права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на згоду відповідача з такою вимогою, суд вбачає наявні підстави для задоволення позову в цій частині. Згідно вимог ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, відповідач у письмовій заяві у повному обсязі визнав позовні вимоги у визначеному позивачкою розмірі на підставі наданих нею доказів, підстав сумніватися у добровільності його позиції у суду немає. Таким чином суд приймає до уваги надані позивачкою докази на підтвердження своїх вимог. З огляду на викладене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved