Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , яких представляє адвокат Макух А.В., звернулися до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання. Позовні вимоги обгруновано тим, що [INFO] року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] загинув. Цивільно-правова відповідальність водія на момент вчинення ДТП застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 13.01.2022 року сторона позивача через свого представника звернулася до відповідача зі заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання. 22.02.2022 року вищевказана заява була повторно надіслана на юридичну адресу відповідача.Також листом від 24.06.2022 року відповідачу надіслано товарний чек на суму 30250 гривень. За результатами розгляду заяви відповідач 09.06.2022 року виплатив 39000 гривень, тобто частково сплатив моральну шкоду. Станом на 09.08.2022 року доплати в розмірі 39000гривень моральної шкоди та 30250 гривень відшкодування витрат на поховання від відповідача не було. Відмова відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі є безпідставною та такою, що грубо порушує права позивачів на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою суду від 19.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 13.09.2022 року до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з таких підтав. Зокрема, заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві покликається на те, що оскільки у спірних правовідносинах мало місце порушення правил дорожнього руху пішоходом [PERSON] , страховою компанією на підставі п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зменшено суми відповідних відшкодувань на половину. 08.06.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перераховано страхове відшкодування у розмірі 39000 гривень (78000/2=39000 гривень) моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 9065 від 08.06.2022 року. Надалі 13.07.2022 року перераховано відшкодування у розмірі 15125 гривень (30250 гривень/2=15125 гривень), що підтверджується платіжним дорученням №10820. Відтак, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в повному обсязі та у встановлені законодавством строки виконано свої зобов`язання за договором страхування №AP/1852936 від 07.07.2021 року. 28.09.2022 року до суду від представника позивачів поступила заява про зменшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь [PERSON] коштів у сумі 39 000 гривень страхового відшкодування моральної шкоди та на користь [PERSON] - 15 125 гривень невиплаченої частки страхового відшкодування по витратах на поховання. Ухвалою суду від 18.10.2022 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою суду від 08.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачі у судове засідання не з`явилися, про день, місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином . Їх представник адвокат Макух А.В. прийняла участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, просила позов в уточненій редакції задоволити. Відповідач ( його представник) у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений двічі належним чином (а.с. 114,123), про причини неявки суд не повідомив, подав до суду відзив. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачів, суд дійшов до переконання про задоволення позову частково з таких підстав. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.14) вбачається, що 01.12.2021 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12021090000000606 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, де зазначено виклад обставин: [INFO] року приблизно о 17.20 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги Р-24 Татарів-Камянець - Подільський км 48+150м, що по вул. Печіще с.Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області у напрямку с.Буковець, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоход [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №97 від 02.12.2021 року (а.с.18-19) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] внаслідок нещасного випадку, оскільки збитий легковим автомобілем у с.Верхній Ясенів Верховинського району. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №333 (а.с.15). Померлий [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідно 21.12.1972 року актовий запис №27 (а.с.16) та 04.08.1975 року актовий запис №19 (а.с.34). [PERSON] звертався до ПрАТ «СК Євроінс Україна» з інформацією про склад сім`ї [PERSON] , де вказав що родичами першого ступеня споріднення [PERSON] є батько [PERSON] , який помер 1995 році (а.с.26), мати [PERSON] , яка померла 2004 року (а.с.25), дружина [PERSON] , [INFO] - розлучені (а.с.24), сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Постановою слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 31.01.2021 року закрито кримінальне провадження №12021090000000606 від 01.12.2021 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 27-32). 13.01.2022 року та 22.02.2022 року сторона позивача подало заяву до ПрАТ «Євроінс Україна» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 01.12.2022 року, під час якої пішоход [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, синам - [PERSON] та [PERSON] у сумі по 39 000 гривень (а.с. 12-13, 35-36).До цих заяв долучено заяву [PERSON] від 09.12.2021 року, якою він відмовився від своєї частки страхового відшкодування, яка належить йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] року, на користь [PERSON] (а.с.33). Також сторона позивача зверталось до ПрАТ «Євроінс Україна» про відшкодування витрат на поховання (а.с.37), долучивши до цієї заяви товарні чеки та накладну (а.с.38), якими підтверджено витрати [PERSON] на поховання батька на суму 30250 гривень. З розрахунку №00000006213 суми страхового відшкодування від 23.05.2022 року ПрАТ «Євроінс Україна» (а.с. 63) та страхового акта №51503/1/2022, яким забезпечено транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , номер полісу 314002-2310-1852936 від 07.07.2021 року, строк дії полісу 08.07.2021 року до 06.07.2022 року (а.с.64) вбачається, що загальний розмір шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що мала місце [INFO] року, становить 78000 гривень, сума зниження 39000 гривень - вина пішохода, розмір страхового відшкодування 39000 гривень. З розрахунку №00000007558 суми страхового відшкодування від 11.07.2022 року ПрАТ «Євроінс Україна» (а.с.66) та страхового акта №51503/2/2022, яким забезпечено транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , номер полісу 314002-2310-1852936 від 07.07.2021 року, строк дії полісу 08.07.2021 року до 06.07.2022 року, вказана дата страхової події [INFO] року (а.с. 65) вбачається, що розмір шкоди, пов`язаної зі смертю, за первинними витратами на поховання становить 30250 гривень, сума зниження 15125 гривень у зв`язку з виною пішохода, розмір страхового відшкодування - 15125 гривень. Відповідно до платіжних доручень від 08.06.2022 року №9065 та 13.07.2022 року №10820 (а.с. 67,68) ПрАТ «Євроінс Україна» перерахувала ТОВ Відшкодування грошові кошти в розмірі відповідно 39000 гривень та 15125 гривень, як страхове відшкодування по автомобілю Volkswagen Passat, [NUMBER] . З повідомлень ПрАТ «Євроінс Україна» від 14.07.2022 року №80-СК та від 11.07.2022 року №6246/ДВЗ вбачається, що за страховим випадком, який стався [INFO] року згідно договору 314002-2310-1852936 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування відповідно до п.36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі відповідно 39000 гривень та 15125 гривень. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі і у випадку настання смерті, та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У ст.6 вищевказаного Закону України закріплено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки Volkswagen Passat реєстраційний номер [NUMBER] станом на 01.12.2021 року була застрахована, то суд приходить до висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, є страховим випадком, тому відповідач повинен виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021 року становила 6500 гривень. Таким чином, відповідач зобов`язаний був провести виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою на загальну суму 78000 гривень (6500*12=78000) обом синам загиблого [PERSON] в рівних частках по 39000 гривень та 30250 гривень витрат на поховання синові [PERSON] , як особі, яка понесла вказані витрати. Відповідач відшкодував [PERSON] страхове відшкодування в сумі 39000 гривень, як моральну шкоду, та 15125 гривень, як витрати на поховання. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. Як підставу для виплати такої суми представник відповідача посилається на приписи п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі чого відповідачем поділено навпіл суму відшкодування обох виплат у зв`язку з наявністю вини пішохода у його смерті (що встановлено постановою слідчого про закриття кримінального провадження). Так, у п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим п. 33.2 ст. 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену ст. 29 та ст.30 цього Закону. Суд вважає, що доводи відповідача про те, що на підставі пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія повинна відшкодувати лише половину заподіяної шкоди є безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.. За змістом п. 36.3 ст. 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відтак, положення п. 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 10.01.2019 року в справі № 274/4882/17-ц. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У силу ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вказана норма закону застосовується у випадках, коли шкода стала наслідком дій чи бездіяльності потерпілого, яким притаманна ознака грубої необережності. Зокрема, ч. 2 ст. 1193 ЦК застосовується при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки (ст. 1187 ЦК). При визначенні розміру зменшення відшкодування враховується ступінь вини потерпілого, який припустився грубої необережності. Якщо особа, яка завдала шкоди, також є винною у завданні шкоди, враховується ступінь вини цієї особи. Формулювання ч. 2 ст. 1193 ЦК України тлумачиться так, що поняття грубої необережності не охоплює собою просту необачність, а виявляється, зокрема, в нетверезому стані, нехтуванні правилами безпеки руху тощо. Цивільне законодавство розрізняє грубу та просту необережність. У випадку недотримання високих вимог, які пред`являються до особи, що здійснює за даних умов певний вид діяльності, допускається проста необережність. У тих випадках, коли нехтуються мінімальні вимоги уважності та обережності, які є загальнозрозумілими і загальновідомими, слід розуміти як грубу необережність. Ст. 1193 ЦК передбачає два випадки, за яких може мати місце груба необережність потерпілого: а) наявність грубої необережності потерпілого з одночасною відсутністю вини особи, яка завдала шкоди, у разі настання відповідальності незалежно від вини; б) має місце як груба необережність потерпілого, так і вина особи, яка завдала шкоди. Згідно з правилами ч. 2 ст. 1193 ЦК, суд, з врахуванням обставин справи, за наявності грубої необережності потерпілого, яка сприяла виникненню або збільшенню шкоди, може зменшити розмір відшкодування. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч.2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). У ч. 3 ст. 1193 ЦК зазначені обставини, коли вина потерпілого не враховується. Тобто мова йде про відшкодування: а) додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК; б) завданої смертю годувальника; в) у разі відшкодування витрат на поховання. У постанові про закриття кримінального провадження №12021090000000606 від 01.12.2021 року (а.с.27-32) зазначено, що дорожньо-транспортна пригода [INFO] року трапилася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , який порушив вимоги Правил дорожнього руху України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, не виділивши себе в темну пору доби для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, рухався смугою руху водія [PERSON] , чим завідомо створював для водіїв транспортних засобів небезпеку для руху з обмеженою видимістю. При цьому пішохід [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України: п.4.1, п.4.4, 4.14 а. При розслідуванні кримінального правопорушення об`єктивних доказів вини водія [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху України та наїзду на пішохода [PERSON] не встановлено, оскільки з моменту виникнення небезпеки руху він був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту настання небезпеки для руху. Доказів, що ця постанова органу досудового слідства оскаржена і скасована матеріали справи не містить. Навпаки, сторонами визнається, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Тому суд приймає до уваги цей процесуальний документ як доказ в частині обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлених органом досудового слідства. Суд вважає, що необережність пішохода [PERSON] слід вважати грубою, так як він нехтував елементарними правилами дорожньої безпеки, рухаючись проїзною частиною ділянки автодороги в с.Верхні Ясенів Верховинського району, не виділивши себе в темну пору доби для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, тому суд дійшов висновку про можливість застосування положень ч. 2 ст. 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування щодо моральної шкоди на 1/4 частину (25%). При цьому суд враховує фактичні обставини справи (характер дій пішохода [PERSON] , його індивідуальні особливості, обставини завдання шкоди тощо). Так, пішохід [PERSON] , перебуваючи у похилому віці (74 роки, тому не міг вчасно реагувати на небезпеку та швидко пересуватися), рухався проїзною частиною дороги у темну пору доби і був одягнений у темний одяг. Ці обставини мали бути враховані ним та їх неврахування свідчить про нехтування елементарними правилами безпеки і Правилами дорожнього руху, що є грубою необережністю, яка призвела до наслідку - ДТП, в результаті якої настала його смерть. Отже, суд приходить до висновку, що з урахуванням відшкодованої страховиком стороні позивачів суми моральної шкоди в розмірі 39000 гривень та визначеного судом розміру зменшення відшкодування шкоди на 25% відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, підлягає стягненню з відповідача 19500 гривень моральної шкоди, як страховика відповідальності [PERSON] під час експлуатації джерела підвищеної небезпеки. Також зважаючи на положення ч. 3 ст. 1193 ЦК, відповідно до якої вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання, а також, що відповідачем відшкодовано позивачу [PERSON] половину його витрат на поховання, то на його користь з відповідача підлягає стягненю друга половина страхового відшкодування в сумі 15125 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. У п.6 ст. 7 Закону України «Про судовий збір закріплено, що у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного відповідача, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Загальна сума даного позову 39000+15125=54125 гривень. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачуєтьсяя судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Таким чином, сторона позивача за подання цієї заяви повинна була сплатити судовий збір в сумі 992,40 гривень, однак звільнена від його сплати на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У ч. 1 ст. 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд вважає, що до задоволення підлягає 75% від ціни позову, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 75% від 992,4 гривень, що становить 744,3 гривень. Крім того, в судовому засіданні представник позивача - адвокат Макух А.В. заявила про те, що стороною позивача на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази про понесені нею судові витати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved