Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання поважними обставин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, терміном у два місяці, з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, а також визначити місце відкриття спадщини після смерті його матері за місцезнаходженням її нерухомого майна, а саме: м. Київ. Як зазначає позивач, [INFO] померла його матір - [PERSON] . Разом з тим, позивач зазначає, що 08 травня 2018 року його матір`ю було складено заповіт, відповідно до якого все належне їй майно на день смерті, вона заповідала своєму сину - [PERSON] . Після смерті [PERSON] було відкрито спадщину, яка складалась з об`єкту нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач, останньою датою подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері було 29 серпня 2022 року, однак він звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою лише 28 вересня 2022 року. Позивач зазначає, що після смерті матері він зазнав значних душевних страждань, що негативно вплинуло на його психологічний стан, внаслідок чого він не міг займатися вирішенням питання щодо оформлення спадщини, яка відкрилась після її смерті, у встановлений законом строк. Крім того, позивач посилається на те, що протягом строку прийняття спадщини, визначеного положеннями закону, було введено воєнний стан на території України, внаслідок чого позивач взагалі не міг звертатися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки на території міста Києва та Київської області велись активні бойові дії, а тому він був змушений покинути місто. Після звернення позивача до нотаріальної контори 28 вересня 2022 року для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті матері, нотаріусом було повідомлено, що позивач пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , про що видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, позивач зазначає, що оскільки після смерті його матері, у останньої була наявна лише квартира, розташована по [ADDRESS] , то місцем відкриття спадщини є, саме м. Київ. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 22-24). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни копію матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 37, 38). На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, 18 листопада 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. надіслано витяг із Спадкового реєстру №70170086. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог (а.с. 60-61). Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Разом з тим, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд призначеного судового засідання без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток на його поштову адресу. Як вбачається із зворотних повідомлень про отримання поштового відправлення, повістку про виклик до суду отримала особа від імені КМР за довіреністю. Разом з тим, 08 листопада 2022 року до суду надійшов відзив від відповідача, шляхом направлення його на електронну адресу суду. Так, судом встановлено, що даний відзив було подано з порушенням правил, визначених ст. 178 ЦПК України, на підставі наступного. Як зазначено у ч. 2 ст. 178 ЦПК України, відзив підписується відповідачем або його представником. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 4 ст. 178 ЦПК України). Разом з тим, згідно п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. При цьому, частина 6 зазначеної статті, визначає, що до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Як вбачається з наданого відзиву, останній не був підписаний представником відповідача та при цьому, не містив додатків до нього, а зокрема: копії довіреності та доказів направлення іншим учасникам справи, про що також свідчить відповідний акт Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року. В той же час, слід зауважити, що відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи. Так, судом встановлено, що вказаний відзив на позовну заяву від відповідача надійшов за допомогою засобів електронної пошти на електронну адресу суду, а отже, у відповідності до положень закону, є електронним документом, надісланий в електронній формі, який має бути скріпленим електронним цифровим підписом учасника справи. Однак, як вбачається, зазначений документ не містить доказів того, що останній був скріплений цифровим підписом учасника справи, він не є підписаним, суду не надано документів, які б підтверджували повноваження представника відповідача, від імені якого надісланий вказаний відзив та не надано доказів направлення такого відзиву іншим сторонам у справі. Таким чином, з огляду на положення цивільно-процесуального закону, суд не може прийняти до уваги наведений відзив відповідача, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Крім того, 18 листопада 2022 року до суду надійшла заява приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., в якій вона просила розглядати дану справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно доч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 1990 року Печерським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається із свідоцтва про смерть, виданого 01 листопада 2021 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] у місті Києві померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 8-11). Згідно із заповітом, складеного 08 травня 2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., все майно [PERSON] , [INFO] , на день її смерті, вона заповідала своєму сину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Тобто вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем до майна [PERSON] є її син [PERSON] . 28 вересня 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Валеріївни із заявою №60/01-16, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 50). Однак, як встановлено судом, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Валеріївни від 28 вересня 2022 року №52/02-31 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] його матері, а саме на квартиру [ADDRESS] та роз`яснено, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері, а тому він, як спадкоємець має право звернутися до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 12). Крім того, як вбачається із пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, терміном в 6 місяців, з моменту смерті спадкодавця та додатковий строк (10 місяців), передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», зі змінами та доповненнями. Разом з тим, відповідно до витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70170086 від 28 вересня 2022 року, наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] - не заводилась, про що також приватний нотаріус Прокопенко Л.В. повідомила суд у листі від 24 листопада 2022 року вих. № 80/01-16 (а.с. 54, 49). Так, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Відповідно доч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до1 п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування», часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно частини другої ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо у відношенні до особи, яка пропустила строк для прийняття спадщини, не надійшла до державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, письмова згода про прийняття цією особою спадщини хоча б від одного із спадкоємців, які прийняли спадщину, або якщо ні один із потенційних спадкоємців не прийняв спадщину - спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що урегульовано ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За правилами частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з тим, 24 лютого 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено режим воєнного стану. Постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в пункті 3 зазначено установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Так, позивач звернувся до суду з позовом, серед іншого, про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його матері. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, тяжкий психологічний стан після смерті матері, а також введений військовий стан на території України через військову агресію, який позбавив можливості позивача вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Зважаючи на вищевикладені обставини, враховуючи те, що спадщина за померлою ніким не прийнята, інших спадкоємців, які б претендували на таку - не встановлено, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, при цьому, позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, крім того, позивачем надано належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини, якими є наявність військового стану на території України, а також той факт, що пропущений строк для прийняття спдащини є незначним - 1 місяць, тому суд вважає обґрунтованим встановити позивачудодатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері терміном в два місяці, з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили. В той же час, щодо вимог позивача про визначення місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно доч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючих документів, нерухоме майно, яке належало на праві приватної власності померлій [PERSON] є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, вбачається, що матеріали даної справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б стосувалися останнього місця проживання спадкодавця [PERSON] , у тому числі і за відповідною адресою. Таким чином, з огляду на положення цивільного законодавства, враховуючи те, що суду не надано доказів, які б свідчили про останнє відоме місце проживання спадкодавця за певною адресою на території м. Києва, суд вважає за необхідне визначити місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , саме за місцезнаходженням належного їй нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 1,3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, визначення місця відкриття спадщини.

Outcome: approved