Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23 листопада 2020 року у цивільній справі № 219/5238/20 за його позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману суму пенсії та страхові виплати в порядку спадкування, позовні вимоги задоволено частково. Зокрема, визнано за ним право власності на нараховані, але не виплачені відповідачем за період з квітня 2016 року до жовтня 2016 року грошові кошти у вигляді пенсії, яка належала [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , в порядку спадкування за законом. В подальшому у зазначеній справі судом ухвалено додаткове рішення від 18 січня 2021 року, яким уточнено суму нарахованої, але не виплаченої пенсії 24262,00 гривні. 17 травня 2021 року позивачем надіслано на адресу Торецько ОУПФУ Донецької області лист з вимогою про виплату грошових коштів у вигляді пенсії, які належали його батькові [PERSON] , померлому [INFO] , у розмірі 24262,00 гривні. Згідно з відповіддю ГУПФУ в Донецькій області від 05 серпня 2021 року у виплаті вказаної суми відмовлено, у зв`язку з тим, що для виплати недоотриманої пенсії необхідно надати свідоцтво про право на спадщину. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 24262,00 гривні, що входить до складу спадщини після померлого [INFO] Гусарова [PERSON] . Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте нею 14 грудня 2022 року надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, та зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію як об`єкт цивільних прав, яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, які нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, 3 органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 15.03.2021 року по справі №243/5743/19. Таким чином, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення та виплачується не більше ніж за три роки. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦКУ). Суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності, входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦКУ). 3. Відповідно до частини другої статті 49 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (пункт 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1). Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам проводиться відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. З метою обліку внутрішньо переміщених осіб органи соціального захисту населення ведуть Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Міністерство соціальної політики України, до якої вноситься така інформація (п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб»). Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. 08 листопада 2019 року до управління звернулася громадянка [PERSON] із заявою №2581 про виплату допомоги на поховання та заявою №2582 про виплату недотриманої пенсії померлого чоловіка [PERSON] , надавши документи, серед яких: свідоцтво про смерть, паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, свідоцтво про шлюб. Згідно статті 53 Закону № 1058 [PERSON] виплачена допомога на поховання [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 сума недоотриманої пенсії [PERSON] склала 198 902,87 грн. (відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Гусаров [PERSON] помер [INFO] ). Відповідно до разового доручення № 914210179271/16 від 08.11.2020 [PERSON] виплачено недоотриману пенсію померлого [PERSON] в сумі 198 902,87 грн. за період з 07.11.2016 по 31.10.2019. [PERSON] (позивачу) Постановою від 06.05.2020 за №1067/02-31 державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину на майно померлого [PERSON] у зв`язку з відсутністю документального підтвердження складу спадкового майна. Щодо способу захисту позивача Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року по справі 219/5238/21 визнано позовні вимоги [PERSON] щодо права власності на недоотриману пенсію за померлого [PERSON] з квітня 2016 по жовтень 2016 в розмірі 24262,00 (Згідно Додаткового рішення). Відповідно до статті 124 Конституції Українисудові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни. Згідно зі ст. 18 Цивільно процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до статті 431 Цивільно процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Судовий контроль за виконанням судових рішень в цивільних справах здійснюється у порядку, встановленому Розділом VII цього Кодексу. Ст. 447 ЦПК України, наголошує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС , під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга розглядається в 10-денний строк та постановляється ухвала. Вказані правові норми ЦПК України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у ЦПК України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ЦПК, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до ЦПКС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19. З предмету позову вбачається , що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року по справі 219/5238/21. Заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку Розділу VII ЦПК України подати до суду скаргу. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо стягнення з управління на користь позивача заборгованість за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року по справі 219/5238/21 - є одним із способів виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року по справі 219/5238/21. Тому, просить суд відмовити в задоволенні позовних [PERSON] у повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії, підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до рішення Дзержинського міського суду Донецької області, ухваленого 23 листопада 2020 року у цивільній справі № 219/5238/20 за позовом [PERSON] до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману суму пенсії та страхові виплати в порядку спадкування, позовні вимоги задоволено частково та визнано за позивачем у даній справі право власності на нараховані, але не виплачені відповідачем за період з квітня 2016 року до жовтня 2016 року грошові кошти у вигляді пенсії, яка належала [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , в порядку спадкування за законом. 18 січня 2021 року у наведеній цивільній справі Дзержинським міським судом Донецької області ухвалено додаткове рішення, яким другий абзац резолютивної частини рішення Дзержинського міського суду від 23 листопада 2021 року у справі № 219/5238/20 викладено в наступній редакції: за [PERSON] право власності на нараховані, але не виплачені Торецьким ОУПФУ Донецької області за період з квітня 2016 року до жовтня 2016 року грошові кошти в розмірі 24262,00 гривні у вигляді пенсії, яка належала [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , в порядку спадкування за законом. Як встановлено вказаними вище судовими рішеннями, до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України звернулася громадянка [PERSON] із заявою № 2581 про виплату допомоги на поховання та заявою №2582 про виплату недотриманої пенсії померлого чоловіка [PERSON] , надавши документи, серед яких: свідоцтво про смерть, паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, свідоцтво про шлюб. На підставі статті 53 Закону № 1058 [PERSON] виплачена допомога на поховання [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 сума недоотриманої пенсії [PERSON] склала 198 902,87 грн. (відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Гусаров [PERSON] помер [INFO] ). Відповідно до разового доручення № 914210179271/16 від 08.11.2020 [PERSON] виплачено недоотриману пенсію померлого [PERSON] в сумі 198 902,87 грн. за період з 07.11.2016 по 31.10.2019. [PERSON] (позивачу) Постановою від 06.05.2020 за №1067/02-31 державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину на майно померлого [PERSON] у зв`язку з відсутністю документального підтвердження складу спадкового майна. Щодо способу захисту позивача Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23.11.2020 року по справі 219/5238/21 визнано позовні вимоги [PERSON] щодо права власності на недоотриману пенсію за померлого [PERSON] з квітня 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 24262,00 гривні. Постановою державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 06 травня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] , а саме на недоотриману за життя за період з квітня 2016 року до жовтня 2016 року у розмірі 49000,00 гривні та нарахованої, але не виплаченої суми соціальних виплат за період з жовтня 2016 року до жовтня 2019 року в розмірі 124500,00 гривень. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується\~по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять\~до складу\~спадщини права\~та обов`язки,\~що нерозривно\~пов`язані\~з особою\~спадкодавця,\~зокрема: особисті\~немайнові права; право\~на участь\~у товариствах\~та право\~членства в\~об`єднаннях\~громадян,\~якщо інше\~не встановлено\~законом або\~їх установчими\~документами; право\~на відшкодування\~шкоди,\~завданої каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; права\~на аліменти,\~пенсію,\~допомогу або\~інші виплати,\~встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608\~цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Слід звернути увагу на те, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Представник відповідача на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно з пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Суд, також виходить з того, що ані позивачем, ані його представником не наведено жодних обставин та не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що батько позивача не отримував пенсію за період, що перевищує три роки з власної вини, що свідчить про наявність підстав для застосування ст. 46 Закону. Рішення суду про встановлення права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію, які і відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючими документами та з отриманням будь-якого із зазначених документів позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно. Рішення Дзержинського міського суду, вказані вище, набули законної сили. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищенаведених норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Першого протоколу до неї, з огляду на те, що в разі застосування\~обмеження, визначеного в ст. 46 Закону, позивач невиправдано буде позбавлений державою права на майно, яке отримав у спадщину в передбачений Законом спосіб, а відповідно мав законні сподівання, що розмір пенсії, вказаний у свідоцтві їй буде виплачено в повному обсязі. Згідно\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті матері. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої пенсії померлого [INFO] Гусарова [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24262,00 гривень та стягнення її у зазначеному розмірі на користь позивача [PERSON] з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пп. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно із положенням Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суму успадкованої недоотриманої за життя [PERSON] пенсії у розмірі 24262,00 гривні. З огляду на розмір задоволених вимог позивача, за рахунок\~бюджетних асигнувань,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved