Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

В квітні 2021 року позивачка звернулася до суду з [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області внести відповідні зміни до актового запису №13 від 31 жовтня 2007 року про народження [INFO] [PERSON], зробленого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь в особі матері [PERSON] щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.29) позовні вимоги підтримав, у послідуючому надав заяву про слухання справи без його участі, не заперечував щодо винесення заочного рішення(а.с.95). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим поверненням(а.с.21, 48, 53), оголошенням про виклик особи(а.с.28, 33, 37) та довідкою про доставку смс-повідомлення(а.с.70), причину неявки не повідомив, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надали заяву про слухання справи без участі представника третьої особи(а.с.42). Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, її представника та свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з червня 2005 року по березень 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю. [INFO] , від сімейно-шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька [PERSON] . Оскільки на момент народження дитини, [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі відомості про батька дитини було внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, та зазначено батьком дитини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 31 жовтня 2007 року Виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.7). З березня 2009 року фактичні сімейно-шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені, сторони проживають окремо, фактично не спілкуються та дитина перебуває на повному утриманні матері, а також проживає разом з нею, що підтверджується відповідною довідкою(а.с.8). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що сторони проживали разом, на час народження дитини проживали разом, однак [PERSON] не записав себе батьком дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір`ю позивачки, та вказала, що її дочка та [PERSON] проживали разом, як одна сім`я, [PERSON] ставився до [PERSON] , як до рідної доньки, однак залишив родину, коли їй було три роки. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] вказала, що вважає [PERSON] батьком, а він її як доньку, та зазначила, що спілкується з іншими дітьми відповідача. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Об`єктивно, фактичні обставини справи та їх належна оцінка свідчать про те, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , який з червня 2005 року по березень 2009 року перебував у фактичних сімейно-шлюбних відносинах з матір`ю дитини з [PERSON] . Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам дитини. Оскільки суд вважає доведеним встановлення факту батьківства [PERSON] щодо його доньки [PERSON] , [INFO] , то задоволенню підлягають і позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 992,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Також у зв`язку з задоволенням позовних вимог щодо визнання батьківства з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнуто сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved