Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в обґрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] є спадкоємцем за своєю бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входить недоотримана пенсія [PERSON] у сумі 90 290, 44 грн. за період лютий 2018 року - червень 2020 року. Вказані кошти успадкував позивач [PERSON] . Відповідач не віддає позивачу зазначені грошові кошти, які успадкував позивач та які на сьогоднішній день належать позивачу на праві приватної власності. 06.09.2021 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/6173/21 було стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь [PERSON] зазначену суму основного боргу, а також інфляційні втрати та три відсотки річних за період із 12.06.2020 по 31.05.2021. 15.06.2022 постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 335/6173/21 залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми основного боргу та змінено в частині стягнутих інфляційних втрат та трьох відсотків річних, - зокрема суд апеляційної інстанції стягнув інфляційні втрати та три відсотки річних за період із 25.03.2021 (момент надання відповідачу нотаріальних документів) по 31.05.2021 та роз`яснив, що положення ст. 625 ЦК України розповсюджуються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Крім того, позивачем було пред`явлено позов до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за наступний період з 01.06.2021 по 31.10.2021, за яким 26.07.2022 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто інфляційні витрати та 3% річних за період з 01.06.2021 по 31.10.2021. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати у розмірі 4 481,78 грн. за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 та три відсотки річних у розмірі 682,74 грн. за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 Відповідно до відзиву представника ГУПФУ в Запорізькій області, поданого до суду 02.11.2022, зазначено наступне. По-перше, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 06.09.2021, розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів та винесено рішення, яким задоволено частково позовні вимоги, а саме: стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] набуті в порядку спадкування за заповітом у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , грошові кошти недоотриманої пенсії у розмірі 90290,44 грн., інфляційні втрати за період з 12.06.2020 по 31.05.2021 у розмірі 7274,93 грн. та 3% річних за період з 12.06.2020 по 31.05.2021 у розмірі 2622,96 грн., а всього стягнуто 100188,33 грн.; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 1001,88 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2022 у справі № 335/6173/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 у цій справі в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних змінено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 1814,03 грн., 3% річних за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 504,64 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін. Позивачем було подано позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за наступний період з 01.06.2021 по 31.10.2021, дана позовна заява розглядалась Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у межах справи №335/12105/21. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2022 по справі № 335/12105/21 позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів - задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 01.06.2021 по 31.10.2021 у розмірі 1997,68 грн., три відсотки річних у сумі 1135,43 грн. за період з 01.06.2021 по 31.10.2021, а всього стягнуто 3133,11 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 908,00 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не погодившись з винесеним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2022 у справі № 335/12105/21 оскаржило вищезазначене рішення суду до суду апеляційної інстанції. Таким чином, на теперішній час по справі № 335/12105/21 ще не винесено рішення по суті, оскільки дана справа перебуває на розгляді в Запорізькому апеляційному суді. Позивачем було подано позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за наступний період з 01.11.2021 по 31.05.2022. По даній справі, на теперішній час, не винесено рішення по суті, оскільки позовна заява перебуває на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя у межах справи № 335/4042/22. При цьому відповідач зазначає, що до звернення з позовною заявою до суду за захистом своїх ймовірно порушених прав позивач не звертався до відповідача з заявою встановленого зразка відповідно до вимог чинного законодавства, щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційних втрат в сумі 4481,78 грн. за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 та три відсотки річних у сумі 682,74 грн. за період з 01.06.2022 по 31.08.2022. На підставі чого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області дане питання не досліджувалося та рішення з цього приводу відповідачем не приймалося. Таким чином, позивачем у позовній заяві ні яке рішення про відмову суб`єкта владних повноважень не оскаржується. По-друге, [PERSON] має право лише на виплату грошових коштів недоотриманої пенсії своєї померлої бабусі. Право на виплату позивачу інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 у сумі 4481,78 грн. та 3% річних за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 року у сумі 682,74 грн. відсутні, оскільки [PERSON] за життя було нараховано лише пенсійні виплати у розмірі вказаній у Довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 622 від 12.02.2021. Інфляційні втрати та три відсотки річних у вказаній сумі та за вказаний період, [PERSON] не було нараховано за життя, у зв`язку з чим, вони не можуть бути нараховані після смерті спадкодавця та не входять до складу спадщини. Вищезазначена обставина, також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, в якому зазначено, що позивач має право лише на нараховані пенсійні виплати, які не були отримані спадкодавцем за життя. Крім того, відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена ст.625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання. Проте у даній справі предмет спору пов`язаний із виплатою недоотриманої пенсії, що не має ні якого відношення до грошових зобов`язань. Тобто, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі 642/6005/17 зазначає, що правовідносини, які виникають між сторонами стосовно індексації грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції, не є зобов`язальними в розумінні ст.625 ЦК України, вони розглядаються в рамках спору, що регулюються спеціальним законодавством про пенсійне забезпечення громадян окремої категорії. По-третє, відповідач посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що з огляду на характер спірних правовідносин, спори про відшкодування передбачених ст.625 ЦК України грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного боргу, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір. Тобто, вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак провадження у справі підлягає закриттю. Відповідно до відповіді на відзив позивача [PERSON] , поданого до суду 11.11.2022, зазначено, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву безпідставно посилається на відсутність владного рішення відповідача, з огляду на наступне. Відповідач визначив суми невиплаченої пенсії, які є спадщиною, зокрема відповідач нарахував невиплачену пенсію на суму 90290,44 грн. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину, яке є чинним та не оскаржувалось. Наведені факти встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15.06.2022 по справі № 335/6173/21 та постановою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2022 по справі № 335/6173/21. Також, вказаними рішеннями суду було стягнуто з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 25.03.2021 по 31.05.2021. У подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 26.07.2022 по справі № 335/12105/21 було стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати та три відсотки річних за період із 01.06.2021 по 31.10.2021. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за наступний період. Відповідач не віддає суми, які сам же і нарахував, і які були стягнуті рішенням суду. На вказані суми, які стягнуті рішенням суду, й нараховуються інфляційні втрати та три відсотки річних. Наведене нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України та не залежить від волевиявлення відповідача. Тобто нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на спадкову масу, яка стягнута рішенням суду, нараховується в силу вимог Закону, а не в силу владних рішень відповідача. Відтак посилання відповідача на відсутність його владного рішення щодо нарахування (чи не нарахування) інфляційних втрат та трьох відсотків річних не має жодного правового значення та ніяк не впливає на суть спору. Також зазначено, що посилання відповідача на те, що інфляційні втрати та три відсотки річних не можуть входити до складу спадщини не мають жодного правового значення, оскільки інфляційні втрати та три відсотки річних нараховані за період після смерті спадкодавця, з огляду на що вказані нарахування не є спадщиною; про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних є численна судова практика. Позивач зазначає про безпідставність посилань відповідача на «спеціальне» законодавство в сфері індексації пенсій, оскільки вказаним «спеціальним законодавством», яке має на увазі відповідач, є Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зокрема відповідно до ч. 2 ст. 2 вказаного Закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру. Виплата спадщини, про що йде мова, має разовий характер. Відтак норми Закону України ««Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не розповсюджуються на спірні правовідносини; на спірні правовідносини розповсюджуються норми ст. 625 ЦК України, про що й роз`яснив Запорізький апеляційний суд, який вже дослідив вказане питання. Зазначив про безпідставність посилань відповідача, що спір належить до адміністративної юрисдикції, оскільки вважає, що такі доводи є вочевидь безпідставними та необґрунтованими, тим більше, враховуючи, що аналогічні справи вже розглядав Запорізький апеляційний суд у межах цивільного судочинства. Відповідно до додаткових пояснень позивача, які подані до суду 18.11.2022, зазначено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21.10.2022 по справі № 335/4042/22 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ГУ ПФУ в Запорізькій області та стягнуто інфляційні втрати за період із 01.11.2021 по 31.05.2022 в сумі 13 977,03 грн. та три відсотки річних за період із 01.11.2021 по 31.05.2022 в сумі 1 573,28 грн. При цьому судом було вчергово надано правову оцінку одним і тим самим доводам та міркуванням відповідача, які останній зазначає в кожній справі. Наведене свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про безпідставність заперечень відповідача. Ухвалою судді від 05.10.2022 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління пенсійного Фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів, в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено перше судове засідання на 02 листопада 2022 року без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - строк для подання відповіді на відзив відповідача. Ухвалою судді від 02.11.2022 відкладено розгляд справи за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Призначено судове засідання на 01.12.2022 у справі без повідомлення сторін. 01.12.2022 розгляд вказаної справи не відбувся, у зв`язку з тим, що суддя Крамаренко І.А. перебувала у нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження з 30.11.2022 по 02.12.2022, та враховуючи, що 03.12.2022 та 04.12.2022 є вихідними днями, дану справу розглянуто 05.12.2022, без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 у справі 335/6173/21 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] набуті в порядку спадкування за заповітом у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] грошові кошти недоотриманої пенсії у розмірі 90 290, 44 грн., інфляційні втрати за період з 12.06.2020 по 31.05.2021 у розмірі 7 274,93 грн., 3% річних за період з 12.06.2020 по 31.05.2021 у розмірі 2 622,96 грн., а всього стягнуто 100 188,33 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 001,88 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2022 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2021 року у цій справі в частині стягнення з Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних змінено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 1814.03 грн., 3% річних за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 504, 64 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін. В решті рішення суду не оскаржується та апеляційним судом не переглядається. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2022, на яке позивач посилається у відповіді на відзив відповідача та є в вільному доступі в реєстрі судових рішень, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 01.06.2021 по 31.10.2021 у розмірі 1 997,58 грн., три відсотки річних у сумі 1 135,43 грн. за період з 01.06.2021 по 31.10.2021, а всього стягнути 3 133,11 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 908 гривень 00 копійок. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2022, на яке позивач посилається у додаткових поясненнях, та є в вільному доступі в реєстрі судових рішень, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] інфляційні втрати за період з 01.11.2021 по 31.05.2022 у розмірі 13 977,03 грн., три відсотки річних у сумі 1573,28 грн. за період з 01.11.2021 по 31.05.2021. На час розгляду справи рішення суду відповідачем не виконано, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відтак спір у цій справі виник внаслідок не сплати відповідачем стягнутих на підставі рішення суду грошових коштів отриманих позивачем у порядку спадкування за заповітом. На час розгляду справи сума грошових коштів, отримана позивачем у порядку спадкування відповідачем не виплачена, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. У статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2021 року факт набуття позивачем у порядку спадкування за заповітом у зв`язку із смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , грошових коштів недоотриманої пенсії у розмірі 90 290, 44 грн., не підлягає доказуванню. Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, якими відповідача зобов`язано здійснити позивачу виплату набутих грошових коштів у порядку спадкування за заповітом у зв`язку із смертю [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, отриманих позивачем у порядку спадкування за заповітом, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, провадження № 14-68цс18. З огляду на викладене доводи відповідача щодо розповсюдження положення ст.625 ЦК України тільки на договірні зобов`язання є безпідставними. За встановленими у справі обставинами на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2022 року у справі № 335/6173/21 відповідачем не виплачена сума недоотриманої пенсії отримана позивачем після померлої [INFO] бабусі [PERSON] та інфляційні втрати за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 1 814,03 грн., 3% річних за період з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року у розмірі 504,64 грн. Згідно розрахунку позивача 3% річних за період з 01.06.2022 по 31.08.2022 складають 682,74 грн., інфляційній втрати за період 01.06.2022 по 31.08.2022 складають 4 481,78 грн. З урахуванням зазначеного та враховуючи те, що вказаний розрахунок позивача відповідачем не спростовано, а тому суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Посилання представника відповідача ГУ ПФУ України в Запорізькій області на ті обставини, що зазначений спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства є безпідставними, виходячи з наступного. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин. Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1, 2 ч.1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Виходячи з предметної юрисдикції адміністративних судів, визначеної ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), справи, пов`язані із захистом соціальних прав громадян, розглядаються у порядку адміністративного судочинства. Так, відповідно до частини 6 статті 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України). За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин. З позовних вимог [PERSON] вбачається, що спір між сторонами стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати йому нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що увійшли до складу спадщини. Вказані вимоги є майновими, а правовідносини між сторонами - цивільними. Таким чином, при поданні позовної заяви [PERSON] не заявляв вимогу вирішувати публічно-правовий спір, тож суд, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин вважає, що позивач правильно обрав спосіб захисту, який не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу - права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати набутих позивачем в порядку спадкування за заповітом у зв`язку із смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , грошових коштів недоотриманої пенсії. Відтак спір має приватноправний характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. З урахування зазначеного, на підставі п.6 ч.3 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved