Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

26 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 05.10.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що вони з відповідачем припинили спільно проживати з листопада 2015 року, на даний час не підтримують ніяких зв`язків, перебування в шлюбі з відповідачем не бажає, вважає, що примирення між сторонами не можливе, а тому просила про розірвання шлюбу, після якого просила залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управлінням юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1420 від 05.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між подружжям припинилися, подальше перебування сторін в шлюбі та примирення між ними неможливе. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а відтак з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved