Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

15 квітня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 23 вересня 2011 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року сумісне життя з Відповідачем припинилося, та Позивач разом з дитиною почали проживати окремо. Як зазначає Позивач, збереження шлюбу стало неможливим та подальше існування шлюбу суперечить інтересам Позивача та інтересам спільної дитини. У зв`язку з чим, Позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 03 травня 2022 року відкрито провадження по справі, встановлений спрощений порядок розгляду справи. 16 травня 2022 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року клопотання [PERSON] про надання строку на примирення задоволено. Надано подружжю строк на примирення 3 місяці. Зупинено провадження по справі до 19 вересня 2022 року. 19 вересня 2022 року від представника Позивача до суду надійшла заява, у відповідності до якої просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 08 грудня 2022 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Також, 08 грудня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. На розірвання шлюбу не згодний. В судове засідання 08 грудня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2011 року, про що свідчить актовий запис №1420, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу, Позивач зазначила про те, що бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Як вбачається з позовної заяви, спір щодо проживання дитини відсутній. Дитина залишається проживати разом з матір`ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть, з січня 2021 року проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Судом надавався подружжю строк для примирення, однак сторони не досягли примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до роз`яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, майнового спору та спору щодо проживання дитини не існує. Сторони з січня 2021 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд враховує ту обставину, що Відповідач по справі не надає згоду на розірвання шлюбу, проте зазначає, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved