Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказано, що під час оформлення спадкових прав позивачем, вона дізналась, що в належній їй на праві власності згадуваній квартирі зареєстровані відповідачі, які не є членами сім`ї позивача. У квартирі відповідачі не проживають більше одного року, не сплачують комунальні послуги та в утриманні житла участі не приймають, чим порушують права власника житла вільно розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 40). В судове засідання 05.12.2022 року, 22.12.2022 р. сторони не з`явились. Позивач подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження, матеріалів позову, судових повісток на поштову адресу за місцем реєстрації останніх. Однак за поштовим повідомленням, повернулись на адресу суду за сплином терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач є власником 43/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, будинок фактично розділений на два окремі житлові приміщення, кожне з яких має окремий вхід та присвоєно окрему адресу: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Згадуване підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.12.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою В.В., витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67703917 від 09.12.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №289376762 від 09.12.2021 року, технічним паспортом на будинок (а.с.10-12, 26-27). Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивача, [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою [ADDRESS] , та за місцем реєстрації не проживали (а.с. 13, 14). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] більше шести місяців, інтересу до указаного житла не проявляють, факт реєстрації місця проживання відповідачів у будинку порушує права власника, а тому суд приходить до висновку про законність позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved