Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідача в якому вказує, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за нею на підставі договору дарування квартири від 28.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. В спірній квартирі зареєстрований відповідач. Шлюб відповідача з її донькою [PERSON] було розірвано на підставі рішення Пустомитівського районного суду м.Львова від 16.11.2020 року. З 2020 року відповідач в спірній квартирі не проживає, місце його проживання невідоме. Внаслідок того, що відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, вона несе додаткові витрати в оплаті за комунальні послуги, не може оформити субсидію та інше, що порушує її особисті інтереси, як власника квартири. Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.03.2022 відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.10.2022 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник в судове засідання не прибули, надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача та його представника, згідно\~ст. 280 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 16910726 від 28.01.2014, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] .. Підставою виникнення права власності є договір дарування квартири, серія та номер 350, виданий 28.01.2014 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. Згідно договору дарування квартири від 28.01.2014 року, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту №38 Львівського комунального ремонтно аварійного підприємства від 22.02.2022 року, під час обстеження було виявлено, що [PERSON] , 1976 року народження, зі слів сусідів в квартирі не проживає, проживають квартиранти. Згідно відповіді Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16.03.2022 року №35-вих-21221, в Реєстрі територіальної громади м.Львова за адресою: [ADDRESS] станом на 15.03.2022 зареєстрована одна особа, а саме [PERSON] , 1976 р.н. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] , він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення\~ст. 391 ЦК України\~підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до статей\~317\~,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника , у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319\~ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, а відтак наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved