Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

В січні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просило суд стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 р, а саме: за послуги з централізованого опалення в розмірі 11 967,20 грн, з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 649,89 грн; суму заборгованості за спожиті послуги після 01.05.2018 р, а саме: за послуги з постачання централізованого опалення в розмірі 15621,68 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 33,00 грн та судові витрати у розмір 2 481,00 грн. В обґрунтування позову, позивач вказує, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підготовлено та опубліковано договір в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Свідоцтвом повного і безастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які постачає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2021 року складає 15 621,68 грн. заборгованість за послуги з централізованого опалення. Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року №602-18, укладеного з публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 27 617,09 грн. На підставі викладеного позивач просив про задоволення позову. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Скрипник О.Г. Ухвалою судді від 26 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 03.08.2022 року відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вона фактично не отримує та не споживає гарячу воду за адресою: [ADDRESS] , оскільки квартира знаходиться на останньому 5-му поверсі, у будинку в якому технічний стан інженерних мереж, у тому числі із постачання гарячої води незадовільний, тобто гаряча вода до п`ятого поверху взагалі не доходить. У зв`язку з чим відповідачкою було прийнято рішення встановити електричний бойлер, який було встановлено у вересні 2017 року, тобто ще до набуття відповідачкою права власності на вищевказану квартиру. Зазначає, що з вересня 2017 року гарячою водою в зазначеній квартирі не користуються. Крім того, в 2013 році був встановлений лічильник гарячої води. Вказує, що актом б/н від 03.06.2021 року про приймання на абонентський облік засобів обліку води, було визначено показник споживання гарясої води у розмірі 201 м3, інформаційним листом до договору від 14.06.2021 №838303400170100 між відповідачкою та позивачем про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, про що було зафіксовано в договорі. Вказує, що у доданому позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води сума 15 649,89 грн. за постачання гарячої води, сума 11 967,20 грн. - за централізоване опалення, які вказані за період з 01.11.2008 року по 30.09.2021 року, що суперечить періоду зазначеному в позові. Зазначає, що володіє на праві власності квартирою за адресою: [ADDRESS] з 20.09.2018 року, тобто позивачем безпідставно включено до розрахунку періоди, що передували набуттю відповідачкою права власності на зазначену квартиру. Вказує, що позивач не мав права включати у розрахунок суму в розмірі 27 617,09 грн. без зазначення періоду та підстав виникнення такої заборгованості, за періоди, які минули до виникнення у відповідачки права власності на квартиру та укладення між нею і позивачем договору про надання послуг, а також позивач не мав права збільшувати заборгованість за періоди, за якими минув строк позовної давності. Крім того, у березні 2021 року було проведено повірку лічильника гарячої води та підтверджено його повну справність та відповідність вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації, про що 10.03.2021 року було видано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. 03.06.2021 представником ПрАТ АК «Водоканал» здійснено зняття контрольних показників гарячої та холодної води, значення показника гарячої води становить 201 куб.м., на підтвердження чого було видано акт б/н від 03.06.2021 року. Зазначає, що починаючи з грудня 2013 року із встановленням лічильника гарячої води до теперішнього часу, обсяг використаної гарячої води становить 201 куб.м, що на 144,72 куб.м. менше того обсягу, що був зазначений позивачем у розрахунку заборгованості за період з 01.05.2018 року - 30.09.2021 року та на думку позивача становить 345,72 куб.м. за 17 місяців, що не відповідає фактичній дійсності. 12.08.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просила позов задовольнити посилаючись на те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з квітня 2017 року. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву, в якій просила позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, а також просила при винесенні рішення застосувати строк позовної давності до нарахованої заборгованості до 2018 року. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго`здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережно о акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною адресою. Відповідно до розрахунку заборгованості, який був доданий позивачем до позовної заяви, станом на 01 жовтня 2021 року за відповідачем [PERSON] рахувалась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 72 098,78 грн., із яких: - заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - у розмірі 27 617,09 грн.; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення та постачання гарячої води - у розмірі 44 481,69 грн. Разом із цим, згідно з уточненими вимогами представник позивача просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: - за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 649,89 грн.; послуги з централізованого опалення у розмірі 11 967,20 грн.. - за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 15 621,68 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила). Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, а отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що внаслідок перерахунку заборгованості за спожиту з 01.05.2018 року послугу з постачання гарячої води у відповідачки відсутня заборгованість А тому відповідно до розрахунку у відповідачки [PERSON] залишилася заборгованість за спожиті послуги з 01 травня 2018 року з централізованого опалення у розмірі 15 621,68 грн. Щодо наданих позивачем послуг з централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року заборгованість відповідача становить 15 649,89 грн., що не підтверджено розрахунком заборгованості. Щодо наданих позивачем послуг з централізованого опалення до 01 травня 2018 року заборгованість відповідача становить 11 967,20 грн., необхідно застосувати строк позовної давності, виходячи з наступного. Позивач 24.01.2022 року звернувся до суду за захистом свого порушеного права за період до 01 травня 2018 року, що підтверджено відбитком штампу Подільського районного суду м. Києва. Відтак, слід задовольнити клопотання відповідачки та застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення станом до 01 травня 2018 року у сумі 11 967,20 грн, а тому суд прийшов до висновку про те, що у цій частині позову необхідно відмовити. Доказів на спростування вказаних обсатвин матеріали справи не містять. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже, враховуючи вищенаведене та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, а також беручи до уваги часткове визнання позовних вимог стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення наданих за адресою [ADDRESS] , підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року - 01.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 621,68 грн.. В іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 2481,00 грн та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 33,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial