Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив суд виключити з актового запису про народження [PERSON] , який народився [INFO] , усі відомості про його батька [PERSON] . В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] помер його (позивача) батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Спадщину після смерті батька прийняли він та його брат [PERSON] . Свідоцтва про спадщину за законом вони не отримували. [INFO] помер його брат [PERSON] , після смерті брата відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на належну частку вказаного житлового будинку, яку брат [PERSON] , хоча й не встиг належним чином оформити, проте успадкував за законом після смерті батька [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний його брат [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Шлюб між його братом [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований лише 25 березня 2006 року. Незадовго до своєї смерті брат [PERSON] повідомив його, що він не є батьком [PERSON] , про це брат говорив йому неодноразово, проте до суду з цього приводу брат звернутися не встиг, оскільки він раптово помер. На його звернення до матері [PERSON] - [PERSON] із пропозицією зробити тест ДНК на батьківство його брата та її сина, остання відмовилася, тому він змушений був звернутися до суду. Позивач вважає, що [PERSON] не є сином його брата [PERSON] , тому він як єдиний спадкоємець після смерті брата, вважає необхідним оспорити його батьківство відносно [PERSON] , оскільки брат збирався за життя це зробити особисто. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову категорично заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач [PERSON] відповідно до вимог закону, зокрема, ст. 137 СК України та ст. 1261 ЦК України, не належить до кола осіб, які наділені правом звертатися до суду з такими позовними вимогами. Їхній представник адвокат Ільїнов Р.В. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача і третьої особи та у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових судових дебатах. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. [INFO] у селі Рожівка Броварського району Київської області народився [PERSON] , його батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , про що 24 січня 2002 року у Книзі записів актів громадянського стану про народження було зроблено відповідний актовий запис за № 2. 25 березня 2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 125. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , посилаючись на те, що він є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , вважаючи, що [PERSON] , [INFO] , не є рідним сином померлого брата [PERSON] , який мав намір за життя оспорити своє батьківство, проте у зв`язку зі смертю не встиг цього зробити, звернувся до суду з цим позовом на підставі ч. 3 ст. 137 СК України, вказуючи на те, що його брат [PERSON] не знав про те, що він записаний батьком [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання та право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це дії з попередження, припинення порушення прав або відновлення порушених прав громадян і організацій. Будь-яка особа має право на захист свого права та інтересу, що не суперечить принципам цивільного законодавства, вимогам справедливості, сумлінності, розумності. Захист цивільних прав - це застосування судом цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Порядок оспорювання батьківства особи, яка померла, регулюється, нормами СК України, зокрема, ст. 137 СК України. За змістом ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3 ст. 136 СК України). У ч. ч. 1, 2 ст. 137 СК України передбачено, що якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства. Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Згідно із ч. 3 ст. 137 СК України якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. Відповідно до ч. 4 ст. 137 СК України до вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 761/29546/15-ц виклав правовий висновок, у якому зазначив, що з аналізу ст. 137 СК України слідує, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини. Аналогічний правовий висновок Верховним Судом викладено у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 542/1042/17. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. ст. 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. ст. 126, 127 СК України). За змістом п. 11 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. У п. 12 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що ст. 137 СК України передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ЦПК України про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 ЦК України, дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оспорювання батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе лише дружиною, батьками й дітьми у разі: подання тим, хто записаний батьком дитини, письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини та відсутності у нього з поважних причин інформації про запис його батьком дитини. Виходячи із загального правила щодо недопустимості оспорювання батьківства після смерті особи за інших обставин батьківство не може бути оспорено. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] у поданих до суду позовній заяві від 29 серпня 2018 року та позовній заяві від 26 вересня 2018 року на виконання ухвали суду від 03 вересня 2018 року про усунення недоліків, підписаних саме позивачем [PERSON] , які наявні у матеріалах справи, посилався на те, що йому (позивачу) відомо, що у свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний його брат [PERSON] , також зі слів брата йому відомо, що [PERSON] батьком [PERSON] не являється. Також повідомив, що [PERSON] , дружина померлого брата, у розмові з чоловіком [PERSON] повідомила його, про те, що [PERSON] не його син. Враховуючи, що позивач у справі [PERSON] не належить до спадкоємців першої черги за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] , тому за приписами ст. 137 СК України він не належить до осіб, які за законом мають право звертатися до суду з такими позовними вимогами. Доводи позивача [PERSON] про те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] та за законодавством він належить до першої черги спадкування прав та обов`язків після смерті батька, а тому саме до нього відбувся перехід прав та обов`язків, які належали батькові, як особі, яка мала право звернутися з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про [PERSON] як батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , суд до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм законодавства. Крім того, позивач [PERSON] не надав суду доказів того, що за життя його брат [PERSON] звертався до суду з позовом про виключення відомостей про нього як батька [PERSON] , або подавав відповідне письмове заперечення щодо свого батьківства відносно [PERSON] , або померлому братові позивача [PERSON] із поважних причин не було відомо про те, що він записаний батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року у справі призначено судово-медичну (генетичну) експертизу. 11 травня 2019 року до суду надійшло клопотання судового експерта Петричук С.В., у якому вона просила, у зв`язку з тим, що судово-медична (генетична) експертиза проводиться виключно у закладах судово-медичної експертизи МОЗ України, просила суд змінити вид даної експертизи та для визначення наявності спорідненості [PERSON] і [PERSON] по батьківській лінії призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та поставити перед експертами питання у такій редакції: "Чи можуть бути [PERSON] , [INFO] , і неповнолітній [PERSON] , [INFO] , біологічними родичами по батьківській лінії?" Ухвалою суду від 27 травня 2019 року для вирішення даного клопотання судового експерта провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у суді клопотання судового експерта підтримав, просив суд його задовольнити та призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. 06 червня 2019 року ухвалою суду у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої було поставлено питання: чи можуть бути [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , біологічними родичами по батьківській лінії? 18 лютого 2022 року до суду надійшов висновок експерта № СЕ-19-21/40256-БД від 10 лютого 2022 року. Зі змісту зазначеного висновку експерта видно, що біологічна спорідненість по чоловічій лінії між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виключається. Молекулярно-генетична експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань об`єктів біологічного походження людини з метою встановлення їх генетичних ознак та визначення чи мають два чоловіки батьківську спорідненість. Тестування на встановлення спорідненості по батьківській лінії засновано на факті, що Y-хромосома переходить від батька до сина відносно без змін впродовж багатьох поколінь. Тільки чоловіки можуть здавати таке тестування, тому що жінки не мають Y-хромосоми. Тестування на встановлення спорідненості по батьківській лінії визначає чи Y-STR маркери пов`язані або ні з висновком, що чоловіки, які здають тест, можуть мати загального предка чоловічої статі. Даний аналіз не може виявити конкретні відносини між чоловіками, які належать до однієї батьківської лінії. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Надаючи оцінку зазначеному висновку експерта, суд вважає його неналежним доказом не лише з підстав того, що проведення такої експертизи могло впливати на результат розгляду спору, якщо б у позивача виникло право на звернення до суду з підстав, передбачених ст. 137 СК України, якою визначено коло осіб, наділених законом правом оспорювати батьківство особи після її смерті, та умови (підстави) виникнення такого права, а й з підстав того, що достовірних відомостей про те, що померлий [PERSON] був біологічним братом позивача [PERSON] , суду не надано, виходячи з мети проведення судової молекулярно-генетичної експертизи - біологічна спорідненість лише по чоловічій лініїта її проведення не між батьком і сином. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини на вимогах законодавства не ґрунтуються, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed