Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

В серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків від мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, починаючи із 24.02.2022 року і до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначено, що сторони із 08.08.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2022 року у справі № 752/607/22. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами не було досягнуто згоди щодо утримання дітей. Останнім має бути забезпечено належний рівень життя, однак, вона самостійно на даний час не може утримувати дітей, а відповідач добровільно матеріально утримувати їх спільних дітей не допомагає, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2022 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. В листопаді 2022 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження у справі позивач з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 08.08.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2022 року у справі № 752/607/22. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею, між сторонами не досягнуто згоди щодо їх утриманні, та переконливих доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження належного утримання дітей з боку батька - відповідача у справі. В ході розгляду справи встановлено, що домовленостей між батьками щодо утримання спільних дітей не досягнуто. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Однак, слід зазначити про те, що ініціюючи позов про стягнення з відповідача щомісячно на утримання дітей аліментів у розмірі 1/2 частини від всіх заробітків (доходів) відповідача, позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження здійснення постійних реальних витрат щомісячно на утримання дітей в більшому розмірі ніж передбачено законодавцем - 1/3 частина на двох дітей. Окремо слід звернути увагу сторони позивача на те, що витрати, які нею здійснюються, в зв`язку зі станом здоров`я дітей та їх лікуванням, а також в зв`язку з їх здібностями та відвідуванням гуртків, - не входять до складу аліментних зобов`язань, а тому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з окремими позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дітей, які нею понесені в зв`язку зі станом здоров`я дитини та/або відповідними здібностями. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи із того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей із відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей в даному віці. Враховуючи наведені обставини, а також приймаючи до уваги розмір позовних вимог, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, та із відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову - 04.08.2022 року, а тому вимога позивача про стягнення аліментів із 24.02.2022 року також задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 141 ЦПК України, та на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: partial