Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 06 жовтня 2022 року (надійшла до суду 10 жовтня 2022 року), в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 15 грудня 2001 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1650. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 15 грудня 2001 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Горлівським міським\~відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Донецького\~обласного управління\~юстиції.\~Від шлюбу\~мають двох\~спільних дітей\~ сина\~ [PERSON] та\~доньку [PERSON] .\~За домовленістю\~між ними,\~донька [PERSON] \~проживає з\~матір`ю [PERSON] ,\~спір про\~визначення місця\~проживання дитини\~між ними\~відсутній. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з виникненням непорозумінь та сварок, розходженням поглядів на сімейні права та обов`язки. Погіршення між ними стосунків призвело до їх остаточного припинення. Наразі вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які відносини не підтримують. На переконання позивача, шлюб між ними розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам позивача. Надання строку на примирення вважає недоцільним. Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.16). Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] не скористався, згідно з клопотанням, викладеним в прохальній частині позову, просив справу розглянути за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 15 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1650 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15 грудня 2001 року, а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.10, 11). На момент пред`явлення позову [PERSON] є повнолітнім, а [PERSON] досягла 15-річного віку. Як вказував позивач, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, донька проживає з [PERSON] за досягнутою між ними домовленістю. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу і зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надала, клопотань про надання строку на примирення не заявляла. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 грудня 2001 року (а.с.9) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінив дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність вимоги позивача про відновлення дошлюбного прізвища. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок витрат, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: dismissed