Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову, ТОВ «ФК «Фангарант груп» вказує, що 04 травня 2021 року між ФОП [PERSON] та відповідачем укладено договір № К329/210504-2 на туристичне обслуговування, а з ним додаткову угоду про розстрочення платежу № 60200171086 до цього договору. Всі розстрочені періодичні (місячні) платежі за додатковою угодою відступлені на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» в момент укладення цієї додаткової угоди на підставі п. 2.1 договору про участь туристичної компанії в програмі «Тур в розстрочку» № 2017030902 від 09 березня 2017 року. В змісті додаткової угоди міститься письмове повідомлення про відступлення права вимоги на користь позивача, з яким відповідач ознайомлений, про що свідчить факт підписання відповідачем додаткової угоди. Згідно з умова додаткової угоди, відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо сплати платежів за договором згідно з умовами вказаного у додатковій угоді пакету фінансування «П`ять платежів-Туризм New», сума договору з урахуванням плати за розстрочення становить 81 200,00 грн, яку відповідач зобов`язався сплатити частинами: платіж при укладанні договору в розмірі 20 000, грн; місячні платежі щомісяця рівними частинами у розмірі по 15 300,00 грн до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому був укладений договір, на розрахунковий рахунок позивача; кількість місячних платежів (крім першого) - 4. Незважаючи на обов`язок своєчасно та в розмірі згідно з умовами пакету фінансування сплачувати місячні платежі за договором, відповідач за весь період його дії сплатив: 04 травня 2021 року 20 000,00 грн при укладенні договору; 19 жовтня 2021 року 2 000,00 грн, 09 листопада 2021 року 2 000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 93 920,00 грн, в тому числі: 61 200,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням та 32 720,00 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень додаткової угоди № 60200171086 від 04 травня 2021 року. Посилаючись на викладене, просить позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість з відповідача Ухвалою судді від 31 травня 2022 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у поданій позовній заяві, просив проводити розгляд справи без його та позивача участі. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача неодноразово подавав клопотання про відкладення судових засідань, проте, доказів поважності причин неявки суду не надано. При цьому, представник відповідача знаходиться у м. Києві й доказів неможливості з`явитися у судові засідання ним надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Представник позивача проти такого розгляду не заперечує. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Фангарант груп» укладено договір про участь туристичної компанії в програмі «Тур з розстрочкою» № 2017030902 від 09 березня 2017 року. Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, туристична компанія бере участь в програмі «Тур з розстрочкою», а саме продає клієнтам на умовах пакетів фінансування «Тур з розстрочкою». При цьому, права вимоги за договорами на умовах програми «Тур з розстрочкою», туристична компанія відступає ТОВ «ФК «Фангарант груп» (Процесинг-центр), а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування Туристичної компанії в розмірах та порядку, визначеному цим договором. Також встановлено, що 04 травня 2021 року між замовником [PERSON] та туроператором ТОВ «ТК «Анекс Тур», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діє турагент ТОВ «Мережа франчайзингових агенцій «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє турсубагент ФОП [PERSON] укладено договір на туристичне обслуговування № К329/210504-2. Положеннями п. 2.1 цього договору передбачено, що туроператор через турсубагента чи турагента, зокрема, зобов`язується, забезпечити бронювання та надання туристичних послуг до заявки. Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 договору, замовник зобов`язується оплатити вартість туристичних послуг після підписання даного договору у розмірі і порядку, визначеному у розділі 6 цього договору, при цьому враховується сума попередньої оплати, якщо така мала місце. Відповідно до пп. 6.1.1 п. 6.1 вищезазначеного договору, вартість наданих відповідачу туристичних послуг становить: 71 000,00 грн (еквівалент 2 482,52 долари США), яка може підвищуватися до фактичного розрахунку з урахуванням зміни курсу долара США до гривні (пп. 6.1.2. п. 6.1 договору № К329/210504-2) Крім того, 04 травня 2021 року між відповідачем та ТОВ «ФК «Фангарант груп» укладено додаткову угоду № 60200171086 від 04 травня 2021 року про розстрочення платежу в розмірі 81 200,00 грн до договору № К329/210504-2. Підписуючи вищезазначену додаткову угоду, відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо сплати платежів за договором, згідно з умовами вказаного пакету фінансування, згідно з узгодженими наступними графіками сплати 4 місячних платежів: - до 20 червня, 20 липня, 20 серпня та 20 вересня 2021 року в розмірі по 15 300,00 грн кожен, із донарахуванням фінкомісії по 2 550,00 грн. Як встановлено зі змісту наявного у матеріалах справи розрахунку суми заборгованості, внаслідок несвоєчасного та не у повному обсязі виконання умов договору № К329/210504-2 та додаткової угоди № 60200171086, станом на 26 січня 2022 за Відповідачем рахується заборгованість у розмірі 93 920,00 грн, а сааме: 61 200,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням та 32 720,00 грн - сума штрафних санкцій Зважаючи на факт невиконання узятих [PERSON] фінансових зобов`язань, ТОВ «ФК «Фангарант груп» звернулося із вказаним позовом про стягнення заборгованості. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 549 ЦК України закріплено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до статті 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що внаслідок несвоєчасного та не у повному обсязі виконання умов договору № К329/210504-2 та додаткової угоди № 60200171086 за відповідачем рахується заборгованість. Враховуючи вищевикладене, досліджені докази, позовні вимоги ТОВ «ФК «Фангарант груп» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 93 920,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved