Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , [PERSON] , жительки [ADDRESS] , Городенківської міської ради (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була головою колгоспного двору у приватній власності якої був житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 07.03.1990 року, виданого Городенківською районною радою на підставі рішення цієї ж ради за № 157 датоване від 07.03.1990 року, та Випискою з інвентаризаційних матеріалів виданою ОКП Коломийського МБТІ. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] .На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт на все майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося на користь позивача не встигла скласти.Відповідно до довідки виданої Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради за № 12-455 від 25.07.2022 року відомо, що станом на 15.04.1991 року в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали такі особи: [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору; [PERSON] , [INFO] ,- син; [PERSON] , [INFO] , - невістка (дружина позивача); [PERSON] , [INFO] , - дочка позивача; [PERSON] , [INFO] , - дочка позивача.Відповідно до довідки виданої Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради за № 12-454 від 25.08.2022 року відомо, що станом на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] були зареєстровані та проживали в житловому будинку, що вищевказаний такі особи: [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору; [PERSON] , [INFO] ,- син (позивач); [PERSON] , [INFO] , - невістка (дружина позивача); [PERSON] , [INFO] , - дочка позивача; [PERSON] , [INFO] , - дочка позивача.Крім цього згідно довідки виданої Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради за № 12-572 від 22.08.2022 року за домогосподарством, що розташоване за адресою [ADDRESS] району закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0, 24 га. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] чинним був ЦК УРСР 1963 року. Позивач звернувся до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини проте, згідно із змісту постанови винесеної державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неможливістю визначити частки в даному господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Позивач [PERSON] 15 листопада 2022 року подав до суду заяву, в якій просив, при розгляді справи та ухваленні судового рішення, не брати до уваги прізвище відповідача як [PERSON] , в брати до уваги прізвище - [PERSON] . Учасники справи в судове засідання 22.12.2022 не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив судові засідання проводити у його відсутності та ухвалити судове рішення на його користь. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07 березня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому [NUMBER] від 14.02.1990, та копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10541 від 22.07.2022 стверджується, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308498998 від 30.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для облуговування і будівництва житлового будинку і господарських споруд, площею 0,24 га, що стверджується довідкою Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради № 12-572 від 22.08.2022. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1955 році, господарські будівлі та споруди - в 1984, 1989, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 18.08.2022 становить - 102591 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопії по господарської книги за 1991-1995 роки, в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ), суспільна група якого - «колгоспники», проживали: [PERSON] , 1957 р.н., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , 1923 р.н., мати. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1957 р.н., голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] , мама, що стверджується довідкою Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради № 12-455 від 25.07.2022. [PERSON] , [INFO] , після одруження 07.05.2005 (запис за № 1 від 07.05.2005) з [PERSON] , 1985 року народження, присвоєно прізвище « [PERSON] », що доводиться копією свідоцтва про одруження від 07.05.2005, виданого Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2013 року по справі № 905/2956/2012, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 07.05.2005 року в Поточищенській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 - розірвано; після розірвання шлюбу прізвище залишено - « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу 06 лютого 2016 року (відповідний актовий запис за № 113 від 06 лютого 2016 року) з [PERSON] , 1980 року народження, присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06 лютого 2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу 22.04.2008 з [PERSON] , присвоєно прізвище " [PERSON] ", що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 22.04.2008. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років в с.Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2000 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , 1957 р.н., невісткою [PERSON] , [INFO] , внучкою [PERSON] , [INFO] , внучкою [PERSON] , [INFO] , що вбачається із довідки Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради № 12-454 від 25.07.2022. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія [NUMBER] , виданого 19.12.1974. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном є її син [PERSON] (позивач). На виконання ухвали суду від 12 жовтня 2022 року Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 51 (номер у Спадковому реєстрі 57186571), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, з якої вбачається, що спадщину прийняв спадкоємець першої черги за законом - син [PERSON] , [INFO] (позивач). 06 березня 2015 року державним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 159, на спадкове майно, що складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 74,67 в умовних кадастрових гектарах без визначеної межі цієї частки в натурі, що належала померлій [PERSON] , на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії РН № 221673. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. № 774/02-31 від 17.08.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копією спадкової справи № 51/2015, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] (позивач), як спадкоємець першої черги за законом. Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, актовий запис № 3182 від 25.11.2021, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 25.11.2021. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 1002 від 16.12.2022 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади. Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1106/01-16 від 16.11.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70644350 від 16.11.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 2/5 (1/5 - успадкована після смерті матері [PERSON] , 1/5 - належить йому як колишньому члену колгоспного двору)частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які є колишніми членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у них немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, позивачем [PERSON] не надано та не долучено до матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували його звернення до нотаріальної контори (нотаріуса) для видачі свідоцтва про право на спадщину чи відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину після смерті дочки [PERSON] , яка померла [INFO] , якій, як колишньому члену колгоспного двору, належала 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial