Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , який зареєстрований 28 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №\~312. В обґрунтування позову зазначав, що 28 серпня 2004 року він та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років відносини між подружжям погіршилися, вони не можуть разом проживати, виконувати сімейні обов`язки. Будь-які спроби примиритися, бажаних результатів не дали. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №\~312. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved