Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивували тим, [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована в [ADDRESS] та фактично проживала до дня смерті в [ADDRESS] з дочкою [PERSON] , [INFO] та її сім`єю. На випадок своєї смерті [PERSON] склала два заповіти, яким частину спадкового майна, яка складається з земельної частки (паю) площею 2,07 га згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 713159 заповідала онуку [PERSON] , інше майно заповідала трьом дітям в рівних частинах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначають, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядала за нею, та зазначає, що інші спадкоємці [PERSON] , [PERSON] мають право на отримання частини спадкового майна, так як весь тягар фінансового утримання матері, її лікування, інше ліг на плечі дочки [PERSON] , [PERSON] приймав активну участь в догляді за бабою [PERSON] . Просили визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після баби [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельну частку (пай) площею 2,07 га, що знаходиться в СГПП «Садів», с. Садів Луцького району Волинської області, площею 2,07 га згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 713159 Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1/3 частку земельної частки (пай) площею 2,24 га, в СГПП «Садів», с. Садів Луцького району Волинської області, яка належить [PERSON] на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 1 лютого 1997 року №37 (сертифікат серії ВЛ №01697798 від 25 вересня 1997 року) Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смепрті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] -земельну ділянку площею 0,55 га в с. Лище Луцького району Волинської області призначеної для обслуговування та будівництва житлового будинку та ведення городництва -1/3 частку земельної частки (пай) площею 2,24 га, в СГПП «Садів», с. Садів Луцького району Волинської області, яка належить [PERSON] на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 1 лютого 1997 року №37 (сертифікат серії ВЛ №01697798 від 25 вересня 1997 року) -майновий пай вартість 6280,00 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0123905 -майновий пай вартістю 3722,00 згідно свідоцтва про право на майовий пай № 36 від 08.02.2000 року. В ході розгляду справи повивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, просили Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме земельну ділянку площею 2,07 га, що знаходиться в с. Садів Луцького району Волинської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №112446 виданого 05.02.2002 року на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2000 р. №2-2691 АВО № 713159 Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: -Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] -Ѕ частину земельної ділянки, яка належить [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №112446 виданого 05.02.2002 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення Садівської сільської ради від 26.07.2001 р. № 18/10. -Ѕ частину майнового паю вартість 6280,00 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0123905 -Ѕ частину майнового паю вартістю 3722,00 згідно свідоцтва про право на майовий пай № 36 від 08.02.2000 року. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: -Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] -Ѕ частину земельної ділянки, яка належить [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №112446 виданого 05.02.2002 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення Садівської сільської ради від 26.07.2001 р. № 18/10. -Ѕ частину майнового паю вартість 6280,00 гривень згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0123905 -Ѕ частину майнового паю вартістю 3722,00 згідно свідоцтва про право на майовий пай № 36 від 08.02.2000 року. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із витягу погосподарської книги Торчинської селищної ради Луцького району №5 за 2011-2015 роки вбачається, що по об`єкту погосподарського обліку №0370-1 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить покійній [PERSON] , 1956 року народження і знаходитися за адресою: [ADDRESS] . Рік побудови будинку 1952 (а.с. 4) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 713159 від 12.12.2000 року, [PERSON] на праві власності належить земельна частка (пай) площею 2,07 га, що знаходиться в с. Садів Луцького району Волинської області, площею 2,07 (а.с. 7). У відповідності до державного акту серії Р3 №112446 про право власності на землю, виданого [PERSON] згідно рішення Садівської сільської ради від 26.7.2001 року № 18/10 та свідоцтва про право власності за законом від 12.12.2000 № 2-2691 АВС713159, належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 3,99 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Садівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на прав приватної власності на землю за № 511 (а.с.6) Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВЛ №0123905, виданого Садівською сільською радою 06.12.2007 року, [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Мічуріна Луцького району Волинської області, СГПП «Садів» загальною вартістю 6280,00 грн. (а.с. 5) У відповідності до свідоцтва на майновий пай № 36 згідно рішення зборів КСП ім. Мічуріна від 08.02.2000 року, протокол №1, [PERSON] , спадкоємцем майна якого є [PERSON] , має право на майновий пай в загальному пайовому фонді підприємства вартістю 3722,00 грн. (а.с ) Частиною 1\~ст.1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Як роз`яснено в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до\~\~вимог\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.77 ЦПК України,\~\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вбачається з довідки № 223 від 01.06.2021 року покійна [PERSON] на момент смерті проживала разом з дочкою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . (а.с. ). У відповідності до частини третьої статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За приписами цієї норми, саме постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. У постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які\~\~були надані позивачем та оцінені судом. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження 61-15926св). Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав та свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами\~\~України, або підставою для їх обмеження.\~\~ Як роз`яснено в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з роз`яснень державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області від 28.08.2021 року № 740/01-16, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] відмовлено, оскільки [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини. Однак, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на спадкове майно за заповітом.

Outcome: approved