Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів в розмірі 6582,33 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 20 серпня 2012 року до досягнення дочкою повноліття. Відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим станом на 30 березня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 7233,33 грн. У липні 2018 року відповідач заплатив 2000 грн., чим зменшив борг. Враховуючи наявність заборгованості позивачка просить суд, стягнути з відповідача на її користь неустойку у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у період з 01 квітня 2018 ро року по 01 липня 2018 року в сумі 6582,33 грн. Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги про стягнення неустойки підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про визнання позову. Справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.\~\~\~\~ Відповідно до\~Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя\~статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Частиною 1\~ст. 196 СК України\~встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено, що згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 20 серпня 2012 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття (а.с. 7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 0915/3152/12, виданого 11 грудня 2012 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області, у березні 2018 року відповідач мав сплатити аліменти в розмірі 7233,33 грн., у квітні 2018 року 400 грн., у травні 2018 року 400 грн. Аліменти в розмірі 2000 грн ним були сплачені лише в липні 2018 року (а.с.9). Відповідно до розрахунку неустойки по аліментам, що міститься в позовні заяві, сума неустойки за період з 01 квітня 2018 року по 01 липня 2018 року складає 7233,33 грн. Відповідно до правової позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/169, провадження № 14-616цс18, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, в попередніх рішеннях суду, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Разом з тим, суд звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також, консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його мотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від\~18\~грудня 2009\~року №\~14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, суд вважає за необхідно провести власний розрахунок пені по аліментам, а саме: -сума неустойки (пені) за березень 2018 року: нарахована сума аліментів 7233,33 грн. х 1%(пені) х 92 днів (з 01.04.2018 року по 01.07.2018 року) = 6654,36 грн.; -сума неустойки (пені) за квітень 2018 року: нарахована сума аліментів 400,00 грн. х 1%(пені) х 62 дні (з 01.05.2018 року по 01.07.2018 року) = 248 грн.; -сума неустойки (пені) за травень 2018 року: нарахована сума аліментів 400,00 грн. х 1%(пені) х 31 день (з 01.06.2018 року по 01.07.2018 року) = 124 грн. Отже, відповідно до наведеної методики судом розраховано розмір пені за весь час прострочення сплати відповідачем аліментів у період з 01 квітня 2018 року по 01 липня 2018 року на загальну суму 7026,36 грн., але враховуючи принцип диспозитивності, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених [PERSON] позовних вимог в розмірі 6582,33 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved