Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (в порядку спадкування за заповітом та частку у майні бувшого колгоспного двору) по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13.03.1990 року право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була мати позивача - [PERSON] . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ, за реєстровим № 312 від 13.03.1990 року. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними бюро технічної інвентаризації право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало [PERSON] , як голові колгоспному двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] була надана земельна ділянка площею 0.12 га, що доводиться довідкою Поточищенського старостинського округу № 12-581 від 25.08.2022 року. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТ» житлове господарство складається з житлового будинку Літ. «А», загальною площею 87,7 кв.м, житловою - 56,2 кв.м, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 131 550 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 18.03.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Поточищенської сільської ради 18.03.2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 168. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] .Згідно довідки Поточищенського старостинського округу № 12-579 від 25.08.2022 року на час смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав лише син позивач [PERSON] 3 метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я.Ю, де була заведена спадкова справа № 69/2021. 08.08.2022 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні його матері земельні ділянки. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що спадкове житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів. У зв`язку з цим нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2022 року. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. 3 довідки Поточищенського старостинського округу № 12-486 від 08.08.2022 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві в [ADDRESS] проживали мати позивача [PERSON] (померла [INFO] ), позивач та його доньки [PERSON] та [PERSON] . Ніхто з вище перелічених осіб не звертався за виділом своє частки у колгоспному дворі. Спадкодавець [PERSON] склала на користь позивача заповіт, він подав заяву про прийняття спадщини в Городенківську районну нотріальну контору, успадкував частину спадкового майна, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не можу через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Позивач змушений звернутись до суду, з огляду на відсутність можливості вирішити даний спір у інший спосіб. Ухвалою Городенківського районного суду від 20.09.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 07.10.2022 подали до суду зустрічний позов до [PERSON] та просять визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що Городенківським районним судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , на підставі заповіту, складеного на його користь [PERSON] .. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13.03.1990 року право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] .. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. 3 довідки Поточищенського старостинського округу № 12-486 від 08.08.2022 року, станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві в [ADDRESS] , проживали мати позивача [PERSON] (померла [INFO] ), позивач та його доньки [PERSON] та [PERSON] . Ніхто з вище перелічених осіб не звертався за виділом своє частки у колгоспному дворі. Посилались на норми ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та на п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду країни "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року,. Зазначили, що виходячи з вище наведених вимог закону житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав чотирьом членам колгоспного двору по ј частині кожному. Відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] належала ј житлового господарства, як члену колгоспного двору. Згідно заповіту [PERSON] , він успадкує належну спадкодавцю ј частку колгоспного двору та йому належатиме Ѕ житлового господарства. Відповідно, позивачам за зустрічним позовом належить по ј частці кожній. Правовий режим спільної сумісної власності членів колгоспного двору випливає із свідоцтва про право особистої власності [PERSON] , як голови колгоспного двору, та з приписів Постанови Пленуму Верховного Суду країни у постанові від 22.12.1995 року N20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Однак, жодного правовстановлюючого документу, в якому було б визначено право власності всіх членів колишнього колгоспного двору, немає. Просили визнати за ними право власності на житлове господарство по [ADDRESS] , по ј частині за кожною. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач/відповідач [PERSON] , у заяві, поданій до суду 14.11.2022, просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив, що позов підтримує. Відповідачі/позивачі [PERSON] , [PERSON] не прибули у позовній заяві, розгляд справи просили проводити у їх відсутності, на підставі поданих доказів. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України,відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223\~ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5\~Цивільного кодексу\~України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Житловий будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 12-641, видана 11.11.2022 Поточинським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно виписки із інвентарізаційних матеріалів, виданої ОКП «Коломийське міжрайоне бюро технічної інвентаризації» від 30.06.2021 року № 9770, станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на ім`я [PERSON] (голова колгоспного двору), на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 13.03.1990 року, на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990 року, р-р № 322. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123\~ЦК УРСР\~1963\~року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією виписки\~з по\~господарської книги\~Поточищенської сільської\~ради за\~1991-1995\~роки,\~виданою Поточищенським\~старостинським округом\~Городенківської міської\~ради,\~стверджується,\~що суспільна\~група господарства,\~розташованого по\~ [ADDRESS] - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 12-486, виданою 08.08.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на праві сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожній. [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Городенківським райбюро ЗАГС Івано-Франківської області 14.07.1967 року, свідоцтво серія [NUMBER] . [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 27.03.1976 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 8 від 07 вересня 1995 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.09.1995 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 19.03.1977 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 2 від 21 лютого 1998 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.07.2000 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, повторно. За заповітом, посвідченим 18.03.2008 секретарем Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 168, [PERSON] , все своє рухоме і нерухоме майно, заповіла синові [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46466009 (номер в реєстрі нотаріальних дій 168), що стверджується копією Інформаційної довідки № 64139342 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 30.03.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. [PERSON] помер [INFO] у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 03 жовтня 1978 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції м. Івано-Франківської області 03.04.2008 року, повторно. [PERSON] померла [INFO] у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 295 від 26 грудня 2020 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Городенківським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст.\~1268-1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою №12-579, виданою 25.08.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , як сином та матір`ю, підтверджують копії: свідоцтва про народження позивача, виданого Городенківським райбюро ЗАГС Івано-Франківської області 14.07.1967 року, свідоцтво серія [NUMBER] . Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину,- судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 69/2021, наданої суду приватним нотаріусом Городенкіського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, 30.03.2021 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] .. Копією Витягу № 64139330 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 30.03.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67425291 (номер у нотаріуса 69/2021), спадкодавець [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 08.08.2022 року, р-р № 1411, № 1410, позивач [PERSON] отримав у спадщину майно після смерті матері [PERSON] , а саме земельну ділянку, площею 0,4144 га, та земельну ділянку площею 0,3006 га. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивача [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефарук Н.Я., від 18 серпня 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , з посиланням на те, що частка померлої в житловому будинку не визначена та відсутній правовстановлюючий документ на будинок. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 19.07.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1960 р., господарські будівлі та споруди в 1969-1989 р. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 01.09.2022 становить 131550 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством закріплена земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка виділялась [PERSON] , про що свідчить довідка № 12-640, видана 11.11.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328\~ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] успадкував 1/4 частку у житловому будинку по [ADDRESS] , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Крім того, [PERSON] належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/4 частки (або 1/2 частка). Також судом встановлено, що позивачі за зустрічним позовом [PERSON] , та [PERSON] , правомірно набули право власності кожний на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд має належні підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст.120, 123, 563 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: partial