Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] (далі позивач) до ТОВ «Львівська Мрія» (далі відповідач), про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу та на відшкодування моральної шкоди. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 04.03.2019 року між ТОВ «Львівська Мрія» та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу паркомісця, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., зареєстрований в реєстрі за №452. Відповідно до п.1.1. договору продавець та покупець, за умови належного виконання покупцем зобов`язань, встановлених цим договором, зобов`язалися у майбутньому та на визначених цим договором умовах укласти і належним чином оформити у формі, яка встановлена чинним в Україні законодавством, договір купівлі-продажу паркомісця. Предметом договору є продаж продавцем покупцю паркомісця, що має наступні характеристики: загальна площа 18 кв.м., [ADDRESS] . Згідно п. 1.3. договору сторони зобов`язалися укласти основний договір протягом III кварталу 2019 року. Відповідно до п.2.1. договору сторони погодили, що покупець зобов`язується сплатити продавцю забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка в національній валюті України гривні складає 214\~897, 95 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить 8000, 00 доларів США. Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що продавець зобов`язаний укласти з покупцем основний договір у термін, місці та з дотриманням умов, встановлених цим Договором. Свої зобов`язання за договором позивач виконав своєчасно та в повному обсязі, сплативши відповідачеві обумовлену в п.2.1. договору суму коштів за парко місце в розмірі 214\~897,95 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить 8000, 00 доларів США, що підтверджується квитанціями. Натомість продавець ухилився від виконання зобов`язання щодо укладення основного договору протягом III кварталу 2019 року та не передав покупцю паркомісце за відповідним актом прийому-передачі. Також пояснив, що 06.01.2021 року ним направлено на адресу відповідача вимогу про негайне укладення основний договору купівлі-продажу паркомісця, загальною площею 18 кв. м., [ADDRESS] . Однак така залишилася без належного реагування, що й стало причиною звернення до суду. Відзив на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.01.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська Мрія» про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу та на відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022 року справу передано в провадження судді Гладишевої Х.В. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.07.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11:00 год. 22.08.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09:00 год. 21.11.2022 року. 15.11.2022 року представник позивача - адвокат Репак В.В. подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 12.12.2022 року в судове засідання представник позивача адвокат Репак В.В. не з`явився, подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 04.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівська Мрія» (надалі Продавець) та [PERSON] (надалі Покупець) укладено Попередній Договір купівлі-продажу паркомісця, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., зареєстрований в реєстрі за №452. Відповідно до п.1.1. Договору Продавець та Покупець, за умови належного виконання Покупцем зобов`язань, встановлених цим Договором, зобов`язалися у майбутньому та на визначених цим Договором умовах укласти і належним чином оформити у формі, яка встановлена чинним в Україні законодавством, Договір купівлі-продажу паркомісця (надалі Основний договір). Предметом Основного договору є продаж Продавцем Покупцю паркомісця, що має наступні характеристики: загальна площа 18 кв.м., №81, що розташовано на 5 поверсі 5-ти поверховому паркінгу номер 23 по вулиці Рубчака І. Згідно п. 1.3. Договору Сторони зобов`язалися укласти Основний договір протягом III кварталу 2019 року. Відповідно до п.2.1. Договору Сторони погодили, що покупець зобов`язується сплатити продавцю забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка в національній валюті України гривні складає 214\~897, 95 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить 8000, 00 доларів США. Пунктом 3.3.2 Договору передбачено, що Продавець зобов`язаний укласти з Покупцем Основний договір у термін, місці та з дотриманням умов, встановлених цим Договором. Також встановлено, що свої зобов`язання за Договором позивач виконав своєчасно та в повному обсязі, сплативши відповідачеві обумовлену в п.2.1. Договору суму коштів за паркомісце в розмірі 214\~897,95 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить 8000, 00 доларів США, що підтверджується квитанціями №25875646-1 від 05.03.2019 року, №32137085 від 09.07.2019 року, №32102621 від 08.07.2019 року та №30190917 від 26.05.2019 року. Натомість Продавець ухилився від виконання зобов`язання щодо укладення Основного договору протягом III кварталу 2019 року та не передав Покупцю паркомісце за відповідним Актом прийому-передачі. Як вбачається із вимоги від 06.01.2021 року позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про укладення основного договору купівлі-продажу паркомісця, загальною площею 18 кв. м., №81, що розташовано на 5 поверсі 5-ти поверховому паркінгу номер 23 по вулиці Рубчака І. у місті Львові. У вимозі зазначено, що у випадку ухилення відповідача від укладення Основного договору купівлі-продажу вказаного паркомісця, позивач звернеться до суду про стягнення з ТОВ «Львівська Мрія» понесених матеріальних збитків та моральної шкоди. Із відповіді ТОВ «Львівська Мрія» №02/11-9 від 02.11.2020 року вбачається, що ТОВ «Львівська Мрія» гарантувала позивачеві здійснити всі необхідні дії з оформлення основного договору до 20.12.2020 року. Однак вказані кошти так і не повернуто, договір не укладено, що й стало причиною звернення до суду. Судом в межах повноважень, визначених ЦПК України, було вжито необхідних заходів для забезпечення права відповідача подати відзив на позовну заяву, приймати участь в судовому засіданні та надати суду усні пояснення по суті справи, докази. Однак, відповідач відзиву на позов не надіслав, в судових засіданнях участі не брав. Норми права,які\~підлягають застосуванню\~при вирішенні\~спору та мотиви їх застосування. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Відповідно до частини першої статі 16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628\~ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі статтею 655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 656\~ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. За змістом статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 651\~ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~635\~ЦК України\~попереднім є\~договір,\~сторони якого\~зобов`язуються\~протягом певного\~строку (у\~певний термін)\~укласти договір\~в майбутньому\~(основний\~договір)\~на умовах,\~встановлених попереднім\~договором. Законом\~може бути\~встановлено обмеження\~щодо строку\~(терміну),\~в який\~має бути\~укладений основний\~договір на\~підставі попереднього\~договору. Істотні\~умови основного\~договору,\~що не\~встановлені попереднім\~договором,\~погоджуються у\~порядку,\~встановленому сторонами\~у попередньому\~договорі,\~якщо такий\~порядок не\~встановлений актами\~цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 ЦК України). Статтею 611 ЦК України\~передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Згідно п. 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 здійснено наступний висновок щодо застосування норм права в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625\~ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п. 41 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 зазначено, що стаття 625 ЦК України\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. За змістом п.6.2 попереднього договору зобов`язання, встановлені цим договором, припиняються, якщо основний договір не буде укладений протягом строку (терміну), встановленого цим договором, або якщо жодна з сторін не направить другій стороні пропозицій про його укладення. Строк (термін) укладення основного договору визначений відповідно до п.1.3 попереднього договору, може бути пролонгований сторонами шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього договору з нотаріальним посвідченням, але не більше ніж на 60 календарних днів від визначеної п.1.3 цього Договору дати (п.6.3 попереднього договору). Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази направлення продавцем пропозиції про укладення основного договору та додаткової угоди про пролонгацію строку укладення основного договору, відтак зобов`язання, встановлені попереднім договором, вважається припиненими. Згідно з п.5.4.3 попереднього договору у разі не укладення основного договору через невиконання продавцем своїх зобов`язань, продавець сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від розміру вартості, встановленої відповідно до п.2.1 цього договору. Відповідно до п.5.3.2 попереднього договору продавець,\~згідно з чинним законодавством та умовами цього договору,\~зобов`язаний повернути покупцю всі грошові кошти, що були сплачені покупцем продавцю за цим договором та сплатити штрафні санкції. За наведених обставин, враховуючи, що ТОВ «Львівська мрія» ухилилося від виконання своїх зобов`язань за попереднім договором, останнє повинне повернути [PERSON] 214897,95 грн. забезпечувального платежу, сплаченого ним на виконання п.2.1 договору, та сплатити на користь позивача штраф у розмірі 15042,86 грн. (214897,95 х 7% / 100). Оскільки відповідач не уклав з позивачем протягом III кварталу 2019 року основний договір та не передав паркомісце за відповідним актом прийому-передачі, а тому, починаючи з 01 жовтня 2019 року, в нього виник обов`язок повернути позивачу сплачені кошти из урахуванням 3% річних, а саме 14695,49 грн. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] просить стягнути з відповідача 20000 грн. моральної шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. виходив з того, що внаслідок тривалого невиконанням відповідачем зобов`язання щодо повернення належних позивачу коштів, він зазнав сильних душевних та психічних страждань. Також, на думку суду, при зверненні до суду, позивач належним чином не обґрунтував свої вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди та не надав доказів, які б підтверджували факт завдання моральної шкоди, її розмір, наявність вини відповідача у її завданні та, які підтверджують взаємозв`язок між укладенням договору та завданою шкодою. За таких обставин, суд приходить до переконання про безпідставність вимоги про стягнення моральної шкоди. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст.\~134\~ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2022 року між позивачем [PERSON] та адвокатським бюро "Віталія Репака", в особі керуючого Репака В.В., який діє на підставі статуту, укладено договір про надання правничої допомоги №1. Як вбачається із рахунку №1 за правничі послуги, що надані на підставі договору про надання правничої допомоги №1 від 14.01.2022 року у відповідності до п.4.1 договору про надання правової допомоги №1 від 14.01.2022 року здійснено оплату гонорару в розмірі 6000 грн. Із долученого платіжного доручення №129750695 від 18.02.2022 року вбачається, що [PERSON] оплатив адвокатові Репаку В.В. 6000 грн. за надані адвокатські послуги. Відповідно до ч.3 ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Статтею 59\~Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст.1 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.\~137\~ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved