Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , які самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не цікавляться життям та здоров`ям дитини. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, а також стягнути з відповідачів аліменти у розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини на користь закладу або особи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, до досягнення нею повноліття. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитина-інвалід. Дитина перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з лютого 2022 року як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, з причини проживання в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Малолітня [PERSON] протягом тривалого часу мешкає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2021 року до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшла заява [PERSON] , згідно якої [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно малолітньої [PERSON] , принижує дитину та обмежує її права, витрачає державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства на свої потреби. 23.11.2021 під час перевірки обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] мешкає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та з малолітньою донькою [PERSON] , 2019 р.н., в одній кімнаті в гуртожитку. В кімнаті є розкладний диван, диван-малютка, стіл, пральна машинка, душова кабінка, туалет, шафа для одягу. Санітарно-гігієнічні умови задовільні, але речі не впорядковані. Для виховання, розвитку та проживання малолітньої [PERSON] не створені умови: відсутнє спальне місце, одяг та взуття, канцелярське приладдя. [PERSON] повідомила, що вона майже два тижні не спілкується з донькою [PERSON] та бабусею [PERSON] у зв`язку зі сваркою. З матір`ю проведено бесіду стосовно належного ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки та ознайомлено з відповідальністю за неналежне виконання батьківських обов`язків згідно чинного законодавства. Спеціалістами служби у справах дітей 01.02.2022 обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] в двокімнатній квартирі. У дитини є окрема кімната, в якій наявні диван, крісло, письмовий стіл, шафа для одягу. Санітарно-гігієнічні умови добрі, чисто та прибрано, речі впорядковані. Під час бесіди [PERSON] повідомила, що [PERSON] рідко спілкується з матір`ю, яка здоров`ям та навчанням доньки не цікавиться,матеріально не забезпечує, не працює, банківська картка, на яку нараховуються кошти по інвалідності на малолітню [PERSON] , знаходиться у матері. Малолітня [PERSON] повідомила що вона мешкає з бабусею давно, бажає проживати з нею. Бабуся водить її до репетиторів, робить з нею уроки, гуляє з нею, водить її до лікарів. З мамою мешкати не бажає, оскільки її співмешканець [PERSON] кричить на неї та ображає її. Матір не бажає гуляти з нею, нічого не купляє. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» [PERSON] спостерігається у центрі, має статус дитини-інваліда, потребує нагляду педіатра, психоневролога, невропатолога, ортопеда, офтальмолога, фтизіатра, реабілітаційних заходів. Рекомендації щодо лікування та спостереження за дівчинкою виконує бабуся в повному обсязі. Відповідно до інформації КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Світанок» малолітня [PERSON] навчається в 4-В класі. Вихованням займається бабуся [PERSON] , яка підтримує тісний зв`язок з класним керівником та вихователями, прислухається до порад педагогів, виконує їх рекомендації, цікавиться успіхами в навчанні дитини. З початку 2021 та 2022 навчальних років батьки [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідали заклад освіти. Останні не цікавляться успіхами в навчанні своєї доньки, її досягненнями, не підтримують зв`язок з педагогами. Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб, [PERSON] працює без укладання трудового договору, отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям з інвалідністю та допомогу при народженні дитини. [PERSON] не працює, отримує пенсію за віком. Малолітня донька [PERSON] [INFO] , відвідує ДНЗ № 230. Родина мешкає в одній кімнаті гуртожитку, де дотримуються санітарно-гігієнічні умови. Для малолітньої [PERSON] відсутні спальне місце. Зі слів [PERSON] , її донька [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] , яка налаштовує дитину проти неї, тому [PERSON] відмовляється зустрічатися з нею. Через конфлікт з бабусею, вона не цікавиться навчанням і здоров`ям [PERSON] . З [PERSON] проведено виховну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, підвищення виховного потенціалу в родині. Рекомендовано звернутися до психолога. Від соціального супроводу матір відмовилась. Батько [PERSON] та матір [PERSON] надали нотаріально завірену згоду на супровід (відводити до школи, забирати зі школи) [PERSON] та поклали відповідальність за життя та безпеку доньки на [PERSON] , а також дали згоду проводити щеплення та будь - яке медичне втручання малолітній доньці. Питання щодо стану виконання батьками батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 21.07.2022. На засіданні комісії батько [PERSON] написав заяву про те, що він згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Матір [PERSON] на засідання комісії не з`явилася. Відповідно до висновку № 18.02/01-27-344 від 04.08.2022, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачами своїми обов`язками відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Визначення аліментів саме в такому розмірі призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч. 9 ст. 7 СК України. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави за двома окремими позовними вимогами: одна вимога немайнового характеру в розмірі 992,40 грн та одна вимога майнового характеру в розмірі 992,40 грн. Загальна сума судового збору, що підлягає стягнення з відповідача в дохід держави складає 1 984,80 грн. Однак, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 992,40 грн від 1 984,80 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках. На підставі викладеного та

Outcome: approved