Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

04.11.2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 1986 року /актовий запис № 154/ Корсунь-Шевченківським районним відділом ЗАГС Черкаської області. Свій позов позивач мотивує тим, що із відповідачем він перебуває у шлюбі, від якого вони мають двох повнолітніх доньок, спільних неповнолітніх дітей не мають. Вже близько чотирьох років їх шлюб із відповідачем носить виключно формальний характер, кожен із них має окремий бюджет, живе своїм життям без врахування інтересів іншого з подружжя, спільне господарство не ведеться, у них зникли довіра та почуття одне до одного. Вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим. Також зазначає, що оскільки вони не мають дітей, то мають можливість розірвати шлюб через органи РАЦС і 23.06.2022 року він і відповідач подавали заяву на розлучення до місцевого органу РАЦС, але в подальшому відповідач передумала і не дала своєї згоди на розірвання шлюбу. Тому про розірвання шлюбу він звертається до суду. Ухвалою суду від 14.11.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, направивши до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 жовтня 1986 року /актовий запис № 154/ Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГС Черкаської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу чоловікові і дружині присвоєно прізвища « [PERSON] ». Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 1986 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Сім`я фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, шлюб вже тривалий час існує формально, миритися не бажають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ч.1 ст.21 СК України. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при встановлених обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, а тому позов задовольняє і розриває шлюб між сторонами. Питання про поділ майна сторони на сьогодні у суді не ставлять. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач до суду не зверталася про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved