Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що на веб-сайті «АНТИКОР» (https:antikor.com.ua) в мережі Інтернет була поширена недостовірна інформація відносно [PERSON] як така, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, а саме в публікаціях за посиланнями: [INFO] під назвою « [INFO] »; [INFO] під назвою « Владелец водки «Хортица » [INFO] »; [INFO] під назвою « [INFO] ?»; [INFO] під назвою « [INFO] ». Зазначив, що відповідно до звіту за результатами фіксації і дослідження змісту веб -сторінок у мережі Інтернет від [INFO], проведених Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», встановити власника веб-сайту [INFO] не є можливим, а реєстратор та хостинг-провайдер не належать до українського сегменту Інтернет. Отже, належним способом захисту порушених прав заявника є визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування в порядку окремого провадження, згідно норм ЦПК України. Вказував, що поширення недостовірної інформації у цих публікаціях відбулось у формі фактичних тверджень, стосувалося особисто [PERSON] , наносить шкоду його честі, гідності та діловій репутації, оскільки інформація розміщена в мережі Інтернет, є у вільному доступі і будь-яка особа має можливість отримати вказану недостовірну інформацію. На підставі викладеного заявник просив суд встановити факт недостовірності інформації та спростувати інформацію, поширену відносно [PERSON] в мережі Інтернет на веб-сайті «АНТИКОР» за наступними посиланнями: [INFO] під назвою « [INFO] », наступного змісту, мовою оригіналу: «Алкогольные заводы, выпускающие в России водку « Хортица », « [INFO] », « [INFO] » из портфеля холдинга [INFO] »; [INFO] , під назвою « [INFO] », наступного змісту, мовою оригіналу:« Владелец водки « Хортица » [INFO] »,«смена владельца заводов « Русскийсевер » в Вологодской области и «Родник и К » в Подмосковье , входящих в алкогольний холдинг [PERSON] , и занимающихся в России выпуском водок «Хортиця», « Мороша » и «Первак»; [INFO] під назвою « [INFO] ?», наступного змісту, мовою оригіналу: «заводов « Русский север » в Вологодской области и «Родник и К » в Подмосковье , входящих в алкогольный холдинг [PERSON] , и занимающихся России выпуском водок « Хортица », « Мороша » и «Первак»; [INFO] під назвою « [INFO] », наступного змісту, мовою оригіналу: « [PERSON] продолжает финансировать бюджет России», «продукция предприятий [PERSON] замечена на временно оккупированной территории Украины в так называемых «Д-ЛНР», «водочный олигарх активно поставлял алкоголь на рынок «республик» з их акцизными марками», «предприятие Черняка профинансировало 1.5% военных расходов страны-агрессора». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2022 відкрито окреме провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник заявника звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1,2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про становлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що на веб-сайті «АНТИКОР» - [INFO] були розміщені публікації за посиланнями: [INFO] під назвою « [INFO] », в якій було оприлюднено інформацію наступного змісту, мовою оригінала: «Алкогольные заводы, выпускающие в России водку « Хортица », « Мороша », « [INFO] » из портфеля холдинга [INFO] [PERSON] , сменили собственника». Публікація розміщена була, згідно даних, які містяться на веб-сайті [INFO] о 13:06 год.; [INFO] під назвою « [INFO] », в якій було оприлюднено інформацію наступного змісту, мовою оригінала:« Владелец водки « Хортица » [INFO] »,«К сожалению, российские издания абсолютно правы - смена владельца заводов « Русский север » в Вологодской области и « Родник и К » в Подмосковье , входящих в алкогольний холдинг [PERSON] , и занимающихся в России выпуском водок «Хортиця», « Мороша » и «Первак» - чистейшая формальность» Публікація розміщена була, згідно даних, які містяться на веб-сайті [INFO] о 18:53 год.; [INFO]під назвою « [INFO] ?», в якій було оприлюднено інформацію наступного змісту, мовою оригінала: « Новым «зиц-председателем заводов « Русский севре » в Вологодской области и «Родник и К » в Подмосковье , входящих в алкогольный холдинг [PERSON] , и занимающихся России выпуском водок « Хортица », « Мороша » и «Первак», стал некий [PERSON] ». Публікація розміщена була, згідно даних, які містяться на веб-сайті [INFO] о 18:09 год.; [INFO] під назвою « [INFO] », в якій було оприлюднено інформацію наступного змісту, мовою оригінала: «Водочный король [PERSON] продолжает финансировать бюджет России. Помимо работы в стране-агрессоре, продукция предприятий [PERSON] замечена на временно оккупированной территории Украины в так называемых « Д-ЛНР ». Несмотря на официальную позицию Украины о невозможности работать с террористическими властями, водочный олигарх активно поставлял алкоголь на рынок «республик» з их акцизными марками… предприятие Черняка профинансировало 1.5% военных расходов страны-агрессора». Публікація розміщена була, згідно даних, які містяться на веб-сайті 15.06.2022 о 10:35 год. Зазначені публікації містять фотографії [PERSON] , мають посилання безпосереднє посилання на анкетні дані заявника та юридичні особи, які належать заявнику, а отже судом встановлено, що така інформація поширена безпосередньо відносно особи заявника. Також судом встановлено, що доступ до викладеної оспорюваної заявником у публікаціях інформація є вільним, в режимі відкритого доступу та поширена необмеженому колу осіб, а наявність інформації на самому веб-сайті «АНТИКОР» про кількість її переглядів свідчить, що така інформація поширена більш ніж одній особі. Поряд із цим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про електронні комунікації» домен це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву (доменне ім`я), що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється. Реєстрація (делегування) доменного імені здійснюється для адресації веб-сайту таким доменним іменем. Тільки реєстрант доменного імені отримує від реєстратора доменного імені дані доступу для управління доменним іменем, та відповідно тільки він чи уповноважені ним особи, відповідальні за здійснення адміністративних/технічних функцій щодо такого доменного імені, мають можливість здійснювати налаштування/зміну адресації доменного імені шляхом: визначення/зміни IP-адрес(-и), яким/якій відповідає доменне ім`я; визначення/зміни ns-серверів доменного імені; визначення/зміни серверів електронної пошти; встановлення переправлення (редиректу) на інше доменне ім`я. Початку функціонування (працездатності) веб-сайту та доступу до нього інших осіб через мережу Інтернет передує розміщення програмного забезпечення такого веб-сайту на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет (переміщення веб-сайту на хостинг) безпосередньо або шляхом укладення договору з постачальником послуг технічного зберігання (хостингу) веб-сайтів і (або) серверів (хостинг-провайдером). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Згідно із усталеною практикою, реєстрація доменних імен та замовлення послуг хостингу здійснюється в онлайн-режимі. При цьому реєстрант доменного імені та отримувач послуг хостингу під особисту відповідальність зазначає свої дані без їх додаткової перевірки реєстратором та хостинг-провайдером. Відповідно до ч. 11 ст. 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом "в" цієї частини. У звіті за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від [INFO] №112/2022-ЗВ, зробленому Дочірнім підприємством «Центр Компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український цент підтримки номерів і адрес» установлено, що за результатами проведеної перевірки веб-сайту [INFO], встановлено наступне: інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS скрита, реєстратор доменного імені та хостинг-провайдер є іноземними суб`єктами. Отже, згідно наданої суду інформації встановлено, що реєстратор доменного імені antikor.com.ua та хостинг-провайдер є іноземними суб`єктами, автора публікації та власника веб-сайту встановити не виявляється можливим. Будь-які дані про власника не містяться і на самому веб-сайті, що було встановлено судом під час розгляду цієї справи. Представником заявника направлений адвокатський запит від 21.06.2022 на адресу зазначену на веб-сайті [INFO] з метою отримання даних про власника веб-сайту та даних про автора публікацій, проте конверт повернувся із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст. ст. 28, 32 Конституції України, кожен має право на повагу до своєї гідності та право спростувати недостовірну інформацію про себе, а також на відшкодування моральної шкоди завданої поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009, № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно із п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи», а також відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Оцінюючи зміст інформації, яку заявник просить визнати недостовірною та спростувати її, оспорювану заявником інформацію, судом встановлено, що така інформація була викладена невідомим автором на вказаному веб-сайті у формі фактичних тверджень, а не у формі оціночних суджень, такі публікації не містять власні судження, думки, критика та переконання автора про викладені у публікаціях факти, як і не містять використання невідомим автором мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Поширена інформація може бути перевірена на предмет її достовірності, в той час коли оціночні судження не підлягають доведенню їх правдивості. Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. В ході розгляду справи судом встановлено, що заявник [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спірітс Груп», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 16-17). Основними видами діяльності цієї юридичної особи є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв та оптова торгівля напоями. Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спірітс Груп» використовує знаки для товарів і послуг «Хортиця», «Мороша», «Первак» на підставі договору про надання простої (невиключної) ліцензії на право використання торгових знаків (а.с. 72-85). При цьому, згідно умов вказаного договору ліцензіар за цим договором зберігає за собою право видачі ліцензії на використання товарних знаків іншим особам (пункт 2.4 договору). Поряд із цим, заявник не являється власником російських підприємств із назвами «Русский север», «Родник и К», «ТД «Мегаполіс», що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с. 87-175). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що поширена інформація відносно заявника є недостовірною та неправдивою. Інших доказів публікації не містять, а ґрунтуються виключно на припущеннях автора. Суд погоджується із твердженнями заявника про те, що встановити власника веб-сайту, на якому викладено інформацію, не видається можливим, тому заявником обрано належний спосіб захисту його порушених прав, а саме визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування в порядку окремого провадження, згідно норм ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved