Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача 1.1. [PERSON] , від імені та в інтересах котрої діє адвокат Філюк Віталій Іванович, звернулась до суду з позовом до Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом. 1.2. Представник позивачки зазначає, що предметом позову є домоволодіння [ADDRESS] , вказане нерухоме раніше належало неповнорідному братові позивачки [PERSON] , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , вступивши у фактичне володіння та користування нерухомістю. 1.3. [PERSON] помер [INFO] , за життя не зареєстрував на своє ім`я права власності на спірний житловий будинок, право власності на земельну ділянку під згаданим будинком також в установленому законом порядку зареєстроване не було. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , єдиною особою, котра бажає прийняти спадкове майно. 1.4. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 [PERSON] відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння [ADDRESS] спадкодавцеві [PERSON] .. 1.5. Позивачка позбавлена можливості здійснити оформлення своїх майнових прав на спадкове майно в позасудовому порядку, оскільки документи на спірний об`єкт нерухомого майна не збереглись, в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухомість за попередніми власниками. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 2. Стислий виклад позиції відповідача 2.1. Відповідача Литовезьку сільську раду Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом. 2.2. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, заявлено клопотання щодо здійснення розгляду справи без участі такого представника, в заяві від 19.10.2022 № 632 відповідачем повністю визнані позовні вимоги (а. с. 71). 3. Заяви (клопотання) учасників справи 3.1. Під час судового розгляду цивільної справи позивачка [PERSON] , представник позивачки адвокат Філюк В.І. (діє на підставі свідоцтва про права на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1049, виданого 08.10.2018 Радою адвокатів Волинської області, договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2022, ордера серії АС № 1040872 на надання правової (правничої допомоги), виданого адвокатом 28.09.2022; а. с. 40-42) заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навели доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. 3.2. Представник позивачки адвокат Філюк В.І. 06.10.2022 подав до суду клопотання про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (із застосуванням власних технічних пристроїв). Таке клопотання судом задоволено. 3.3. Представник позивачки 18.11.2022, 12.12.2022 подавав до суду клопотання щодо витребування доказів від компетентних органів та установ на підтвердження належності спірного об`єкта нерухомого майна померлому [PERSON] , щодо виклику для допиту свідків. Зазначені клопотання судом задоволені. 4. Інші процесуальні дії в справі 4.1. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 30.08.2022 у справі № 165/2227/22 вказана справа передана для розгляду за належною територіальною підсудністю до Іваничівського районного суду Волинської області. 4.2. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 20.09.2022 у справі № 165/2227/22 позовну заяву залишено без руху через невідповідність ст. 175,177 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, надано позивачці (представнику позивачки) строк для усунення недоліків. 4.3. Представником позивачки 04.10.2022 надана до суду позовна заява в уточненій редакції, документи щодо сплати судового збору. Ухвалою судді від 04.10.2022 прийнято до розгляду позов, відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 4.4. Ухвалою суду від 19.10.2022 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2022 на 13 год. 00 хв., витребувано у приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , витребувано інформацію з КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», з Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області. \~ 4.5. Ухвалою суду\~від 18.11.2022\~за клопотанням\~сторони позивача\~ відкладено\~судовий розгляд\~цивільної справи\~№ 165/2227/22\~на 07.12.2022\~на 13\~год.\~00\~хв.,\~витребувано додаткові докази з Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, з архівного відділу Володимирської районної військової адміністрації Волинської області, з Державного архіву Волинської області. 4.6. За клопотанням сторони позивача відкладено судовий розгляд цивільної справи № 165/2227/22 на 12.12.2022 на 11 год. 00 хв.. 5. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі 5.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 5.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 5.3. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника позивачки -адвоката Філюка В.І., допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. \~ \~5.4. Позивачка [PERSON] народилась [INFO] у сел. Іваничі Іваничівського району Волинської області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 45-46). Батьками позивачки є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] , виданого 23.09.2021 Нововолинським відділом ДРАЦС у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.48). 5.5. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] у м. Нововолинську Волинської області (а.с.49). 5.6. Згідно з наданою стороною позивача копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.07.2022 № 00036124375 [PERSON] народився [INFO] у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, його батьками були [PERSON] , [PERSON] (а. с. 51). Відтак, [PERSON] є неповнорідним братом позивачки [PERSON] .. Брат позивачки проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Литовезької сільської ради від 08.07.2022 № 216 (а. с. 44). [PERSON] помер [INFO] у с. Литовеж Володимир-Волинського району Волинської області (а. с. 50). 5.7. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленим станом на 12.08.2022 ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Еконвервіс» на замовлення [PERSON] , до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок, прибудова, колодязь; вартість нерухомості станом на 22.08.2022 складає 80780,00 грн. (а.с.52-57). 5.8. [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом після смерті [PERSON] ; заведена спадкова справа № 69464890 9номер у нотаріуса 30) (а. с. 47). Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 позивачці відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння [ADDRESS] спадкодавцеві [PERSON] (а.с.43). Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачкою не була оскаржена в судовому чи адміністративному порядку. 5.9. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.10.2022 № 312772613, № 312773179, № 312773535, № 312773724, № 312773961, № 312776774 на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , право власності, інші речові права, іпотеки обтяження не зареєстровані за будь-якими особами; на ім`я фізичної особи [PERSON] не зареєстровані право власності, інші речові права (а.с.62-68). 5.10. Зі змісту документів спадкової справи № 64/2018 (заведеної після смерті [PERSON] ), наданих на запит суду Іваничівською районною державною нотаріальною конторою (а. с. 86-92), убачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Павловичі (Респ. Польща), постійно мешкав у с. Литовеж Волинської області, помер [INFO] , після нього залишилось спадкове майно: грошові кошти на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначену спадщину прийняв син померлого [PERSON] , подавши про це заяву до державного нотаріуса 21.03.2018 та отримавши свідоцтво про спадщину за законом на грошові кошти; на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] свідоцтво про спадщину за законом після смерті [PERSON] не отримував. 5.11. Зі змісту документів спадкової справи № 58/2021 (заведеної після смерті [PERSON] ), наданих на запит суду приватним нотаріусом Башинською Л.П. (а. с. 117-153), убачається, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Риковичі Іваничівського району Волинської області, постійно мешкала у м. Нововолинську Волинської області, померла [INFO] . [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , подавала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після матері, нотаріусом було видано їй відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з трьох земельних ділянок (для ведення особистого селянського господарства), розташованих поза межами населених пунктів на землях Литовезької сільської ради Волинської області. 5.12. Зі змісту документів спадкової справи № 30/2022 (заведеної після смерті [PERSON] ), наданих на запит суду приватним нотаріусом Башинською Л.П. (а. с. 94-104), убачається, що [PERSON] народився [INFO] , постійно мешкав у с. Литовеж Волинської області, помер [INFO] , за життя заповіту на випадок своєї смерті не складав. [PERSON] є сестрою померлого [PERSON] , подавала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після брата, однак нотаріусом не було видано їй відповідне свідоцтво через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. 5.13. Згідно з довідкою КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 27.10.2022 № 3527 інвентаризація на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не здійснювалась, станом на 31.12.2012 право власності на вказане майно не було зареєстроване (а. с. 108). 5.14. За повідомленням Литовезької сільської ради від 07.12.2022 № 721 в цій установі не збереглись документи, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] , укладення відповідного договору між [PERSON] та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 5.15. За повідомленням архівного відділу Володимир-Волинської РДА від 25.11.2022 № 136/01-33 в цій установі не збереглись документи, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] , укладення відповідного договору між [PERSON] та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 5.16. За повідомленням Державного архіву Волинської області від 29.11.2022 № 346/07.30 в цій установі не виявлено документів, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] , укладення відповідного договору між [PERSON] та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 5.17. Крім того, в судовому засіданні 12.12.2022 за клопотанням представника позивачки були допитані як свідки в справі [PERSON] та [PERSON] . 5.18. Так, свідок [PERSON] повідомила, що є родичкою [PERSON] , знає позивачку змалечку; [PERSON] тривалий час мешкала (у 1980-х роках) в [ADDRESS] , там же жили її мати [PERSON] , її вітчим [PERSON] , її брат [PERSON] . [PERSON] утримував той будинок, де жила родина, господарював у ньому. На теперішній час усі перелічені родичі [PERSON] померли, [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна після них. Кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння, свідок пояснити не змогла. 5.19. Свідок [PERSON] пояснила, що тривалий час мешкає в м. Нововолинську, [PERSON] є її знайомою, свідок знає, що в дитинстві [PERSON] з родиною мешкала у с. Литовеж, в будинку поблизу «дачного масиву», там садили город, вели присадибне господарство, в будинку господарював спочатку [PERSON] , а згодом його син [PERSON] . Разом з [PERSON] тоді проживали її родичі (мати [PERSON] , вітчим [PERSON] , брат [PERSON] ), на теперішній час всі родичі померли, [PERSON] фактично вступила в спадщину, здійснюючи користування та володіння житловим будинком. Інших спадкоємців, котрі б виявляли інтерес до згаданого житлового будинку, проживали би там, свідок не знає. Кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння, свідок пояснити не змогла. \~ 6.\~Оцінка суду. 6.1. Вирішуючи заявлені позивачкою [PERSON] вимоги по суті, суд виходить з такого. 6.2. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 6.3. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним. 6.4. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 6.5. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 6.6. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. 6.7. Як зазначено в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 6.8. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 6.9. Предметом судового розгляду в цивільній справі є констатація наявного речового права позивачки на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок, прибудова, колодязь. Право власності на вказане домоволодіння на теперішній час не є зареєстрованим за жодною особою. 6.10. Зі змісту наданих представником позивачки технічних документів убачається, що будинок по [ADDRESS] зведений впродовж 1960 року, його попереднім власником зазначено [PERSON] . 6.11. У 1960-1965 р. р. питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до зазначеного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці нормативні документи, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. 6.11. Згідно зі ст. 1 згаданого Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. П. 2 Постанови від 26.08.1948 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. 6.13. Згідно з цими нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. 6.14. Лише згодом, 31.01.1966 Міністерством комунального господарства Української РСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. 6.15. Згідно з п. п. 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п.10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, зведений після видання Указу від 26.08.1948, був затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. \~ 6.16.\~Відповідно до\~ст.\~5\~ЦК України\~акт цивільного\~законодавства не\~має зворотної\~дії у\~часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує або\~скасовує цивільну\~відповідальність особи. 6.17. У постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13 висловлена правова позиція, згідно з якою право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 та Постанова Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. 6.18. Отже, суд вважає встановленим, що [PERSON] за життя отримав у встановленому на той час порядку земельну ділянку під будівництво жилого будинку по [ADDRESS] , збудував там житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, мав право власності на це домоволодіння. 6.19. [PERSON] був рідним батьком [PERSON] (неповнорідного брата позивачки) та вітчимом [PERSON] ; він помер [INFO] у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області. 6.20. На час смерті [PERSON] чинними були положення Цивільного кодексу (ЦК) України (ухвалений 16.01.2003, в ред. станом на 19.07.2017), які регулювали, зокрема, спадкові правовідносини. \~ \~6.21.\~Згідно зі\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 6.22. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України). 6.23. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України). 6.24. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За загальним правилом, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України). 6.25. Згідно зі ст. 1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 6.26. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). \~ \~ 6.27.\~Згідно зі\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого ст.\~1270\~ЦК,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. 6.28. Зі змісту довідки Литовезької сільської ради від 08.07.2022 № 216 (а.с.98) убачається, що [PERSON] мав зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] , помер [INFO] , разом з [PERSON] проживав і був зареєстрований його син [PERSON] , останній прийняв спадщину після батька, але не здійснив належного оформлення своїх спадкових прав. 6.29. Відтак, суд вважає доведеним фактичне прийняття [PERSON] спадщини (з чого б вона не складалась) після смерті його батька [PERSON] , оскільки [PERSON] впродовж 6 місяців з дня смерті батька (і відповідно з дня відкриття спадщини) не заявив про свою відмову від спадщини. 6.30. [PERSON] помер [INFO] у с. Литовеж (Володимир-Волинський район) Волинської області. За життя [PERSON] не склав заповіту, єдиною спадкоємицею за законом після його смерті є неповнорідна сестра померлого [PERSON] (позивачка). 6.31. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 [PERSON] відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння [ADDRESS] спадкодавцеві [PERSON] .. 6.32. Позивачка через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно позбавлена можливості оформити своє право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). 6.33. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 6.34. Відповідно до ч. 3 ст. 3 згаданого Закону права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 6.35. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959 «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» (втратила чинність). 6.36. При цьому виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 6.37. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчував прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до них, визнавався технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (згідно з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затв. наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994 № 48, чинність з 01.01.1995 по 18.10.2004). 6.38. Натомість стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами виникнення у померлого нині [PERSON] права власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , надання [PERSON] на певній правовій підставі земельної ділянки для забудови згаданого об`єкта нерухомого майна. 6.39. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.10.2022 на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , право власності, інші речові права, іпотеки обтяження не зареєстровані за будь-якими особами. Згідно з довідкою КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» інвентаризація на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не здійснювалась, станом на 31.12.2012 право власності на вказане майно не було зареєстроване. Наданий стороною позивача технічний паспорт на спірний будинок виготовлений лише в серпні 2022 року ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Еконвервіс» на замовлення самої позивачки [PERSON] .. Складених за життя [PERSON] документів, які б відповідно до вимог чинного на той час законодавства УРСР чи України засвідчували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного житлового будинку, стороною позивача не надано. Допитані за клопотанням сторони позивача свідки [PERSON] , [PERSON] у своїх показаннях не змогли пояснити, кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння. Згідно з повідомленнями Литовезької сільської ради, архівного відділу Володимир- Волинської РДА, Державного архіву Волинської області, наданими на запити суду, в цих установах не виявлено документів, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] , укладення відповідного договору між [PERSON] та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 6.40. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, якщо [PERSON] за життя не мав права власності на спірне домоволодіння, то відповідно таке право не могло перейти в порядку спадкування після його смерті до [PERSON] , а згодом до [PERSON] .. 6.41. Водночас у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 372/4235/19 (провадження № 61-655св21) висловлена правова позиція, згідно з якою: «…якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності…». 6.42. З вказаного можна зробити висновок, що позивачка [PERSON] після смерті [PERSON] ,, [PERSON] має право на спадкування майнових прав спадкодавця (спадкодавців), у тому числі прав забудовника. 6.43. Отже, в розглядуваному випадку ефективним способом судового захисту прав позивачки (які не визнаються невизначеним колом осіб) буде визнання за нею прав і обов`язків забудовника житлового будинку (з надвірними будівлями і спорудами), розташованого за адресою: [ADDRESS] . 6.44. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 6.45. Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується; «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави; спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (п.29 рішення Суду від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07). 6.46. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 6.47. Як зазначено у ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 6.48. Як вбачається зі змісту п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 399/142/16-ц (провадження № 14-508цс18) «ефективний спосіб судового захисту» - це пред`явлена до суду вимога (матеріально-правовий захід примусового характеру) про захист приватного права чи інтересу, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує його реальне поновлення, а у разі неможливості такого поновлення повинна гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. 6.49. У п. 85,86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) викладені правові позиції, згідно з якими: «…суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснюють правильну правову кваліфікацію останніх та застосовують для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини…»; «…зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору…» ; «…саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту...». 6.50. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] у зв`язку зі смертю не встиг за життя зареєструвати своє право власності на спірне домоволодіння, його син [PERSON] після смерті батька фактично прийняв спадщину (з чого б вона не складалась), єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є його неповнорідна сестра [PERSON] , то позивачка, котра прийняла спадщину після смерті брата, набула в порядку спадкування за законом права та обов`язки забудовника об`єкта нерухомого майна, які належали спадкодавцю на момент його смерті. \~\~\~

Outcome: partial