Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 31.03.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 31032101, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в загальному розмірі 35000 грн. строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30.03.2026 на споживчі цілі. За користування кредитним коштами позичальнику встановлено відповідну плату в розмірі 56 % річних. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договорів виконав у повному обсязі. Однак відповідач, у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за існуючими кредитними зобов`язаннями. Станом на 17.02.2022 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 38494,21 грн., з яких: 31498,89 грн. заборгованість за основним боргом; 6737,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 31.03.2021 до 19.01.2022; 136,73 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 121,38 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за договором про споживчий кредит № 31032101 від 31.03.2021, яка станом на 17.02.2022 становить 38494,21 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі та задовольнити заявлені позовні вимоги, зазначивши, що банк не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до частиною четвертої статті 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.03.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 31032101. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику на умові цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з пунктом 2.2 кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 35000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.03.2026, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Відповідно до пункту 2.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Згідно з пунктом 3.2.1 кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. При цьому згідно з пунктом 1.1.12 кредитного договору поточний рахунок рахунок відкритий у банку позичальником поточний рахунок № [NUMBER] . Факт перерахування коштів на поточний рахунок позичальника підтверджується меморіальним ордером № 31032101 від 30.03.2021 на суму 33250 грн., з урахуванням різниці, сплаченої позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту згідно з п. 3.1.1 кредитного договору. За змістом пункту 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 583,33 грн., сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з квітня 2021, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної договором. Відповідно до пункту 3.9.3.2 кредитного договору строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів. Крім того, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (за кредитом та/або процентами та/або комісіям) на строк понад 88 календарних днів (пункт 3.10.2.2 кредитного договору). За умовами пункту 4.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, відповідати всіма власними коштами та майном своїх зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору. Пунктом 4.2.2 кредитного договору встановлено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконалися, а відповідач систематично порушує умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту) протягом строку дії кредитного договору призвело до виникнення простроченої заборгованості. Згідно із наданими банком розрахунками заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 31032101 від 31.03.2021 станом на 17.02.2022 становить 38494,21 грн., з яких: 31498,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 6737,21 грн. проценти за користування кредитом; 136,73 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 121,38 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним договором про споживчий кредит, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача, як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, який виконав свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість щодо повернення кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має непогашену заборгованість у загальній сумі 38236,10 грн., з яких: 31498,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 6737,21 грн. проценти за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то суд в цій частині у задоволенні позову відмовляє, оскільки відповідальність боржника за даною нормою закону наступає після закінчення строку дії договірних зобов`язань між сторонами, тобто після спливу строку дії укладеного договору. У даному випадку строк дії договору про споживчий кредит погоджено сторонами до 30.03.2026. Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом договір споживчого кредиту є діючим, тому нарахування штрафних санкцій за частиною другою статті 625 ЦПК України застосуванню не підлягає. У даному випадку за порушення сплати строкових платежів на позичальника покладається відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій (пені, штрафу), що позивачем не нараховані. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його погашення чи часткового погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованості за договором про споживчий кредит № 31032101 від 31.03.2021 у загальній сумі 38236,10 грн., з яких: 31498,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 6737,21 грн. проценти за користування кредитом, а у задоволенні решти вимог відмовити. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2456,19 грн.

Outcome: partial