Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -вони намагались створити міцні стосунки, однак, упродовж останнього року сімейне життя між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; -вони не в змозі як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми; -кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, життя та сім`ї; -їхній шлюб має формальний характер і продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає; -надання їм строку на примирення не виправить стану їхніх шлюбних відносин, оскільки вищевказані обставини тривають вже певний час, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.24/, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглянути справу без її участі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved