Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відповідача, яка вихованням та утриманням дітей не займається. Крім того, просить передати малолітніх дітей органу опіки та піклування Великосевернівської сільської ради для вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей, стягнути з відповідача на користь тієї особи чи установи, де будуть перебувати діти, аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір на користь держави. В судовому засідання представник позивача [PERSON] надала пояснення по суті. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4-6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, батько в свідоцтві про народження дітей записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України - зі слів матері (а.с.7-9). Діти зареєстровані разом з матір`ю по [ADDRESS] (а.с.26). З вересня 2021 року діти навчалися у Рівненській спеціалізованій школі КОР, з 02 лютого 2022 року навчаються у Високобайрацькій гімназії Великосеверинівської сільської ради. Відповідно до педагогічних характеристик, мати дітей недостатньо приділяє уваги навчанню та вихованню дітей. Діти не забезпечені шкільним приладдям, не мають рюкзаків та верхнього одягу. За період дистанційного навчання жодного виконаного завдання на перевірку, не надіслали. При обстеженні умов проживання сім`ї відповідача встановлені незадовільні умови. Сім`я проживає в невеликій однокімнатній квартирі, газопостачання відрізано. В квартирі холодно, шпалери обдерті, на стінах тріщини та грибок. Разом з матір`ю та бабусею діти сплять на двох невеликих диванах. Місце для вивчення уроків, не облаштовано (а.с. 19, 20, 21). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст.18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висновку органу опіки та піклування в особі Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великосеверинівської сільської ради від 20.04.2022 № 30, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с.10, 11-12). Ч.4 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Стаття 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Зі змісту ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України слідує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що відповідач не приймає належної участі у вихованні та утриманні дітей, не виявляє щодо них батьківської уваги та турботи, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому, виходячи із інтересів дітей, необхідно відібрати у відповідача її малолітніх дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Крім того, суд вважає за необхідне, з метою недопущення порушення прав малолітніх на отримання аліментів, зобов`язати їх законних представників, у разі їх відмови отримувати аліменти від [PERSON] , відкрити на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду та здійснювати перерахування аліментів на відповідний особистий рахунок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1984,80 грн. На підставі ст.ст.150, 155, 164, 166, 170, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved