Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.03.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №390. В обґрунтування вимог зазначено, що від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З червня 2021 року відносини між сторонами почали погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ведення спільного господарства та сумісне подружнє проживання припинено, фактично сім`я припинила свої існування. Малолітня дитина проживає з позивачем, спору з цього питання між сторонами не має. Позивач вважає, що збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2022 відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 11.11.2022 до суду надійшла заява відповідача, у якій він повідомив, що перебуває у лавах ЗСУ, на підтвердження чого долучив довідку №368 від 26.09.2022 т.в.о. командира ВЧ [NUMBER] . Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.03.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №390. У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має намір\~\~зберігати\~\~ шлюб\~\~з відповідачем. Приймаючи до уваги\~\~зазначене,\~суд\~\~вважає, що вимоги про розірвання\~\~шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов\~\~підлягає\~\~задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи доводи [PERSON] , наведені у позові, а також те, що заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу до суду не надійшло, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивача, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється\~у день\~набрання\~чинності\~рішенням\~суду про\~розірвання\~шлюбу. У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України,\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та враховує, що позивач у позові просить стягнути з відповідача частину сплаченої суми судового збору.

Outcome: approved