Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломацького районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, що укладений між ним та відповідачкою 12 лютого 2011 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 03. В обґрунтування заявленої вимоги позивач вказав, що під час перебування у шлюбі у них з відповідачкою народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначив, що подружнє життя в нього з відповідачкою виявилося невдалим, в зв`язку із її частими зрадами дружини. Протягом останніх років відповідачка проживає з іншим чоловіком, з яким бажає створити нову сім`ю. Крім того позивач вказав, що спільного побуту із відповідачкою немає, шлюбні відносини фактично припинені, а шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення. Ніякого спору щодо утримання їх неповнолітніх дітей немає, оскільки вони проживають разом з його батьками, тому що він на теперішній час проходить військову службу у лавах Збройних силах України. Відповідачка будь-якої участі у вихованні дітей не приймає та діти перебувають на його повному матеріальному утриманні. З огляду на це позивач вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам та інтересам його сім`ї. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 01 грудня 2022 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Будучи належним \~чином повідомленим\~ про місце,\~ дату і\~ час розгляду \~справи (а.с. 28),\~позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому ним до суду подано заяву за вх. № 1440/01-54/22 від 15 листопада 2022 року (а.с. 14), в якій позивач просив суд провести розгляд справи за його відсутності, а також повідомив про підтримання ним заявлених вимог. Відповідачка [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, подавши відповідною телефонограмою за вх. № 1613/01-54/22 від 21 грудня 2022 року заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі та просила суд провести судове засідання за її відсутності. ( а.с. 29 ). Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надала, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~\~\~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що 12 лютого 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 03 (а.с. 4). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області(а.с.9), вбачається, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2013 року відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Коломацького районного\~управління юстиції\~Харківської області(а.с.10), [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Сімейне життя у сторін не склалося, подружніх стосунків вони не підтримують, разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд керується вимогами чинного законодавства України стосовно добровільності шлюбу як однієї із основних його засад, розуміючи поняття шлюбу в контексті сімейного союзу, де слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та його добровільний характер. При цьому суд зазначає, що шлюб припиняється шляхом його розірвання внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків шляхом реалізації права одним із подружжя на пред`явлення відповідного позову. Повага до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потребує прояву іншим із подружжя власної гідності та самоповаги. З огляду на те, що позивач, не маючи наміру зберегти шлюб із відповідачкою, скористався своїм гарантованим правом та звернувся до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу й наполягає на його задоволенні, взявши до уваги ту обставину, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам, в зв`язку з чим існують визначені законом підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Також, у відповідності із вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок. На підставі зазначеного та

Outcome: approved