Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 14 червня 2014 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу з відповідачкою мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що до шлюбу з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Вказує, що на підставі судового наказу Білопільського районного суду Сумської області від 22 липня 2022 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 липня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2009 року у цивільній справі №2-551/2009 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 30 вересня 2009 року та до її повноліття. Вказує, що на сьогодні він є слухачем Національної академії сухопутних військ ім. П. К. Сагайдачного, тобто є військовослужбовцем. Єдиним його доходом є посадовий оклад за посадою слухач, який виплачується йому щомісячно в розмірі 3440 грн. В грошовому виразі сукупна сума аліментів, які він має сплачувати [PERSON] та [PERSON] складає 1720 грн, а йому на проживання залишається 1720 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу, виданого 22 липня 2022 року Білопільським районним судом Сумської області у справі № 573/704/22 з ј частини до 1/6 частини. Відповідно до ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2022 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини, передана до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. 27 вересня 2022 справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2022 року справу передано на розгляд судді Севериновій А.С. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі на правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 листопада 2022 року. 08 листопада 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 19 грудня 2022 року за клопотанням відповідачки. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала, про що подала відповідну заяву, але заперечила проти стягнення з неї судових витрат. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Третя особа [PERSON] про причини неявки суду не повідомила, пояснення щодо позову до суду не подала. За положеннями частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2009 року у цивільній справі № 2-551/2009 р. з стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 30 березня 2009 року та до її повноліття (а.с. 13). 14 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 9). Від шлюбу з відповідачкою [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с. 10). 22 липня 2022 року Білопільським районним судом Сумської області у справі № 573/704/22 було видано судовий наказ, яким стягнуто з позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 липня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини [PERSON] (а.с. 12). Згідно з витягом з наказу Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного Міністерства оборони України від 11 липня 2022 року № 196 [PERSON] є слухачем Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного з 11 липня 2022 року з виплатою грошового забезпечення (а.с. 14). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2009 року у цивільній справі № 2-551/2009 року, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення донькою 18-річного віку, тобто до [INFO] включно. Відкликано виконавчий лист № 2-551/2009р., виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області 19 листопада 2009 року. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу він має доньку [PERSON] , яка перебуває на його утриманні. Відтак, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягування з 30 березня 2009 року та до її повноліття (а.с. 13). Судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 22 липня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 липня 2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Крім того, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2022 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 червня 2009 року у цивільній справі № 2-551/2009 року, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення донькою 18-річного віку, тобто до [INFO] включно. Відкликано виконавчий лист № 2-551/2009р., виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області 19 листопада 2009 року. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 591/926/20, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у [PERSON] відбулася зміна матеріального стану, оскільки у зв`язку зі вступом до Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного змінився розмір його грошового забезпечення, який складає 3440 грн (а.с. 14). Відповідачка у заяві визнала пред`явлений до неї позов про зменшення розміру аліментів з ј на 1/6 частину. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей, які проживають в окремих сім`ях, є слухачем Національної академії сухопутних військ ім. П. К. Сагайдачного, отримує посадовий оклад в сумі 3440 грн, що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану позивача. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення судового наказу про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved