Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Гайворонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства. Позов мотивовано тим, що позивач з 21.07.2010 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Проживають разом, але шлюб між нами не зареєстрований. При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів позивача, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач ставиться до [PERSON] як до дочки, сторони проживають однією сім`єю, вони спілкуються, проводять час разом, відповідач купує речі. Донька позивача та відповідач завжди називають один одного як батько та дочка відповідно. Відповідач подати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, не має можливості, оскільки згідно контракту проходить військову службу в Збройних сил України та приймає активну участь у бойових зіткненнях з противником захищаючи волю та незалежність України, через що позивач змушена звертатися до суду з даним позовом. Просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Гайворонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши [PERSON] прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву до суду не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник третьої особи Гайворонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за відсутності представника відділу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що добре знають як позивача так і відповідача, так як являються їх кумами. З 2010 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом однією сім`єю, а [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яка завжди називає [PERSON] батьком, а він у свою чергу [PERSON] називає донькою. [PERSON] бере активну участь у вихованні [PERSON] , турбується про неї, купує речі, забезпечує усім необхідним. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 06.02.2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, де матір`ю дитини зазначено - [PERSON] , а батьком дитини - [PERSON] . Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved