Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса коштів, в якому просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 11 203,39 грн. та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2019 р. приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 3186 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 174,95 грн. 22.08.2019 р. приватним виконавцем міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. В рамках даного виконавчого провадження [PERSON] примусово стягувались кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Загальна сума відрахувань за даний період становить 8 285,14 грн. Позивач вважає стягнення безпідставним, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2022 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Третя особа також про розгляд справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача та третьої особи, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів та стягнення процентів за користування коштами, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що була винесена 05.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в рамках виконавчого провадження [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого напису, вчиненого 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. і зареєстрованого в реєстрі за №3186 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 14 174,95 грн. З довідки управління поліції охорони в Миколаївській області від 12.02.2020 року № 482/43/34/5/01-2020 вбачається, що за вище наведеним виконавчим написом № 3186 від 01.08.2019 року з позивача стягную на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»: основну заборгованість у розмірі 8 285,14 грн., основну винагороду приватного виконавця у розмірі 828,51 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 400 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року по цивільній справі № 490/9685/19 позовні вимоги [PERSON] до TOB «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л.. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. «Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3186, вчинений 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., щодо стягнення з [PERSON] на користь TOB «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» боргу у загальному розмірі 14 174,95 грн.» Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 етапі 82 ЦПК України). 13.05.2021 року приватним виконавцем Юхименко О.Л. у травні 2021 року на розрахунковий рахунок позивача було повернуто безпідставно стягнуті грошові кошти в сумі 828,51 грн. основної винагороди приватного виконавця. Крім того, частиною 2 статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Тобто, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховується відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття та збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно- набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491 цсі 5). Отже, позивач вважає, що також підлягають стягненню з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 29.04.2020 року по 11.10.2021 року - та, згідно наданого розрахунку, складають суму 2 918,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» коштів в розмірі 8 285,14 грн., став оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 3186 від 01.08.2019 року. Тому вважається, що правова підстава для отримання TОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» коштів в розмірі 8 285,14 грн. від позивача [PERSON] відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як безпідставно одержані відповідачем. Оскільки вимога щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами є похідною від основної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих коштів, вона також підлягає задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме: з відповідача TOB «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в сумі 11 203,39 грн., з яких: 8 285,14 грн. - безпідставно стягнуті кошти, 2 918,25 грн. - проценти за користування грошовими коштами за період з 29.04.2020 року по 10.11.2021 року. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved