Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 761 786,01 грн. Посилається в позові на те, що 08 лютого 2013 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» укладений кредитний договір № 05/2013, відповідно до умов якого Товариство отримало кредит у розмірі 762 720,00 грн. на строк по 08 лютого 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,3 % річних та 25,3 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ». Однак, ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернуло кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Станом на 05 червня 2019 року ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» не сплачено: -нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 05.06.2016 р. по 05.06.2019 р. - 453 455,94 грн.; -заборгованість за кредитом - 609 901,36 грн. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладений договір поруки № 1 від 08.02.2013 року, за умовами пункту 1.1. якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. У зв`язку із наведеним Банк просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість у сумі 1 761 786,01 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначити справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк 'УКРГАЗБАНК' до [PERSON] про стягнення заборгованості до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві вказав, що проти розгляду справи без його участі та винесення заочного рішення судом не заперечує. Відповідач в судове засідання 07.12.2022 не з`явився, виклик за його місцем перебування є неможливим, оскільки з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Окрім того, у попередні судові засідання 08.12.2020 та 11.11.2021 відповідач не з`явився, оголошення про його виклик на 07.12.2022 було розміщено на веб-сайті суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подали. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2013 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» укладений кредитний договір № 05/2013 від 08 лютого 2013 року, відповідно до умов якого Товариство отримало кредит у розмірі 762 720,00 грн. на строк по 08 лютого 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,3 % річних та 25,3 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладений договір поруки № 1 від 08 лютого 2013 року. За умовами пункту 1.1. даного договору № 1 від 08 лютого 2013 року [PERSON] поручилася перед АБ «УКРГАЗБАНК» за виконання позичальником ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» зобов`язань по кредитному договору № 05/2013 від 08 лютого 2013 року. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач був зобов`язаний надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. З наявних в матеріалах справи рішення Господарського суду Київської області від 22 січня 2019 року по справі № 911/2411/18, що накарало законної сили, та виписки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] вбачається, що банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу 11.02.2013 року кредитні кошти у розмірі 762 720,00 грн., однак ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» не виконало належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернуло кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Так, станом на 05 червня 2019 року відповідачем не сплачено заборгованості за кредитом 609 901,36 грн. Також, із доданих судового рішення Господарського суду Київської області та виписки по особовому рахунку відповідача ТОВ «КРИМСЬКІ ПЕРЕВЕЗЕННЯ» вбачається, що нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 05.06.2016 по 05.06.2019 становлять 453 455,94 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України yеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 05 червня 2019 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 1 761 786,01 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 609 901,36 грн., заборгованість по процентах нарахованих, але не сплачених процентів за користування кредитними коштами за період з 05.06.2016 по 05.06.2019 - 453 455,94 грн., заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування ним - 458 642,70 грн.; сума боргу, нарахованої в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування ним - 239 786,01 грн. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3256,38 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved