Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У квітні 2021 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1169, спадкова справа № 1/2018 є спадкоємцем [PERSON] на спадщину за законом, що складається із недоотриманої пенсії за період з 11.02.2015 по 30.11.2017 в розмірі 124 753 грн. Нормами ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено право отримання пенсії, яку не виплачено за період не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, яке розповсюджується на пенсіонера, який не отримував пенсію та нерозривно пов`язане з ним та не передбачено правонаступництва, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 12.02.2018 відповідачем поданого до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області заяву про запит архівної пенсійної справи та заяву про виплату недоотриманої пенсії батька відповідача [PERSON] , який помер [INFO] . Датою звернення відповідача до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є 12.02.2018, отже відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» три роки до дня звернення за отриманням пенсії є дата - 11.05.2015. Оскільки, [PERSON] помер [INFO] і після цієї дати не бути нарахована пенсія, вбачається, що відповідач має право отримати недоотриману пенсію за умови надання відповідних документів за період з 11.02.2015 по 21.11.2017. 30.08.20218 відповідачем повторно подано заяву про виплату недоотриманої пенсії з відповідними документами, тому разовим дорученням за № 288/8 від 18.09.2018 [PERSON] отримано недоотриману пенсію в сумі 124 753,64 грн. за період з 11.02.2015 по 30.11.2017. Зазначений період було розраховано від поданої відповідачем заяви від 12.02.2018 до якої не було надано всіх необхідних документів. Як вказано в позовній заяві, при розрахунку недоотриманої пенсії померлого [PERSON] було порушено норми ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із внесеними змінами та доповненнями, оскільки недоотримана пенсія мала бути розрахована за період з 29.08.2015 по 30.11.2017 в сумі 104 512,64 грн., так як за період з 11.05.2015 по 28.08.2015 відповідачем не додано необхідних для здійснення таких виплат документів. Розмір надміру виплаченої відповідачу пенсії станом на 15.03.2019 складає 20 241,00 грн. 19.12.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надіслано лист [PERSON] за № 16273/08 з проханням повернути надміру виплачені кошти в сумі 20 241,00 грн. 02.01.2019 позивачем повторно надіслано лист відповідачу за номером 1/08 з проханням повернути надміру виплачені кошти в сумі 20 214,00 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області заподіяну шкоду в сумі 20 241,00 грн. 20.07.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 18.05.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, просила суд розглядати справу за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи відсутність заперечень представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області реорганізувалось шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Головне управління діє на підставі положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1169, спадкова справа № 1/2018 є спадкоємцем [PERSON] на спадщину за законом, що складається із недоотриманої пенсії за період з 11.02.2015 по 30.11.2017 в розмірі 124 753 грн. Згідно вищезазначеного свідоцтва неотримана пенсія належала спадкодавцю ( [PERSON] ), що підтверджується письмовою відповіддю Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 10390/08 від 20.07.2018. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали; члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Положення ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. В матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] про виплату йому недоодержаної пенсії його батька [PERSON] , який помер [INFO] , яка датована [INFO] . Представник позивача зазначила, що під час подання даної заяви не були долучені необхідні документи, які були долучені відповідачем вже після його повторного звернення до органів Пенсійного фонду 30.08.2018. Представник позивача вказала про неправильно виплачену суму, оскільки остання, враховуючи вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мала бути розрахована за період з 29.08.2015 по 30.11.2017, а не за період з 11.02.2015 по 30.11.2017. Так, згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вказуючи про повторне звернення із заявою про виплату недоодержаної пенсії, та виплату Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області 124 753,64 грн. за період з 11.02.2015 по 30.11.2017 представник позивача не надає належних та допустимих доказів таких тверджень, що позбавляє суд можливості встановити наявність/відсутність таких фактів. Як наслідок, суд не може стягувати з особи надмірно сплачені їй кошти, якщо виплата таких коштів останній взагалі не була доведена. Крім того, право на отримання недоотриманої пенсії [PERSON] саме у розмірі 124 753,64 грн. та за період з 11.02.2015 по 30.11.2017 передбачено свідоцтвом про право на спадщину за реєстровим номером 1169, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок. Зазначене свідоцтво є чинним та недійсним не визнано. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз норм ст. 46, ст. 52 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1216, 1227 Цивільного кодексу України, ст. ст. 46, 52 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: dismissed