Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

У вересні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.08.2005 року в розмірі 11558 грн. 85 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 23.08.2005 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 14000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Позичальник,\~при підписанні\~анкети-заяви\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Але, в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 20.04.2021 року по 20.10.2021 року. В даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . 06.08.2021 року позивач направив претензію кредитора до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори та 16.08.2021 року отримана відповідь. 07.09.2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно з якими позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.08.2005 року становить 11558,85 грн., яка складається з наступного: 11558,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11558,85 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів по справі, оскільки вони проживали з позичальником за однією адресою на день його смерті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав повністю та просив їх задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Суд, вивчивши матеріали справи, копію спадкової справи № 494/2021 після померлої [INFO] [PERSON] та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 23.08.2005 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 14000,00 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Як позивач сам зазначає в позовній заяві та підтверджено матеріалами справи 06.08.2021 року позивач направив претензію кредитора до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори. 16.08.2021 року надійшла відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 07.09.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно з якими позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на\~дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.08.2005 року становить 11558,85 грн., яка складається з наступного: 11558,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11558,85 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Так, в позовній заяві Банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Разом з позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 23.08.2005 року, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній. В матеріалах справи міститься Анкета-Заява [PERSON] від 23.08.2005 року, з якої не простежується, що остання отримала кредитні кошти в розмірі 14000,00 грн. Також позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказаний документ на момент підписання нею анкети-заяви взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачка є спадкоємцем померлої, прийняла після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, оскільки саме в межах вартості одержаного у спадщину, вона може відповідати за борги спадкодавця. Позивач зазначає, що спадкоємцем померлої [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, є відповідачка [PERSON] , яка мала право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини, оскільки згідно копії паспорту позичальника та відповідачки зазначена спільна адреса реєстрації: [ADDRESS] . Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачки за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Крім того, із матеріалів спадкової справи № 494/2021 після померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що вказана спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ "Приватбанк". Що стосується відповідачки, то вона взагалі не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та у встановлений законодавством термін [PERSON] не було отримано свідоцтво про право на спадщину. Будь-які докази, на підтвердження того, що відповідачка прийняла спадщину після померлої [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Як було встановлено у судовому засіданні свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримував, отже вимоги позовної заяви, пред`явлені до відповідачки є передчасними. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки [PERSON] померла, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Разом з цим матеріалами справи встановлено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно свідоцтво про прийняття спадщини не видавалося. У матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову банку про стягнення заборгованості зі спадкоємця позичальника [PERSON] . Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року. Такі ж правові висновки зроблені Верховним Судом у Постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 336/5443/16, провадження № 61-34319св18, від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц, провадження № 61-34931св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 279/7765/15-ц, провадження № 61-28853св18, підстав відступити від яких не встановлено. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування, як і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Втім позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів наявності спадкового майна та його вартості, одержаного відповідачем у спадщину після смерті [PERSON] . Отже позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] , що вона прийняла після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed