Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно допомогу на утримання сина, який навчається, не надає. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2022 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 27 лютого 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11). Від шлюбу позивач та відповідач мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи [PERSON] , з 19 вересня 2022 року є студентом 1 курсу денної форми навчання, за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія», факультет інформаційних технологій Національного університету біоресурсів і природокористування України, що підтверджується відповідною довідкою № 3319 від 01 грудня 2022 року. Строк закінчення навчання 30 червня 2026 року (а.с.29). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Визначаючи розмір стягуваних аліментів з відповідача суд враховує наступне. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки по справі встановлено, що їх спільний з відповідачем син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги . Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина, тому кошти на його утримання необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Проаналізувавши матеріали справи та всі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити стягнувши з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення терміну його навчання. Суд вважає, що саме за умови стягнення з відповідача аліментів у такому розмірі будуть забезпечені передбачені законом права, як самого відповідача, так і його сина, який потребує матеріальної допомоги. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved