Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

ВНТУ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, який мотивовано тим, що відповідач, навчаючись у Вінницькому національному технічному університеті на факультеті «Менеджменту та інформаційної безпеки» уклав угоду на проживання у гуртожитку ВНТУ. Проживання здійснювалось на умовах надання платних послуг згідно з угодою №165 від 28.08.2019 р. Станом на 07.07.2022 р. відповідач не сплатив за вже надані йому комунальні послуги, чим спричинив заборгованість перед ВНТУ у розмірі 5 260,15 грн. Такі дії відповідача змусили позивача звернутись до суду із даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ВНТУ заборгованості за угодою №165 від 28.08.2019 року у розмірі 5 260,15 грн. та судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Ухвалою суду від 16.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 28.08.2019 року між ВНТУ та [PERSON] укладено угоду №165 на проживання в гуртожитку №2 ВНТУ. З даної угоди вбачається, що [PERSON] є студентом Вінницького національного технічного університету, 1 курсу, МФК факультету. Відповідно до п 3.2. даної угоди передбачено, що в обов`язок студента входить своєчасно та в повному обсязі вносити плату за гуртожиток (згідно встановленого порядку); під час перепоселення за 6 місяців наперед, надалі не менше ніж за 3 місяці наперед. Угода укладена строком з 01.09.2019 р. по 01.07.2020 р. з правом наступного його продовження на тих самих умовах. Угоду продовжено до 01.07.2021 р. (а.с. 4). Відповідно до довідки ВНТУ станом на 07.07.2022 р. за [PERSON] рахується заборгованість по оплаті послуг з проживання в гуртожитку в сумі 5 260,15 грн. На момент видання довідки заборгованість не погашена (а.с.5). З довідки ВНТУ № 14-436 від 17.11.2022 р. вбачається, що [PERSON] проживав в гуртожитку [ADDRESS] . Нараховано за проживання в гуртожитку за 05.2021 р. - 526,26 грн.; 04.2021 р. - 626,66 грн.;03.2021 р. - 753,11 рн.; 02.2021 р. - 835,52 грн., 01.2021 р. - 774,03 грн.; 12.2020 р. - 850,08 грн.; 11.2020 р.- 556,28 грн., 10.2020 р. - 486,59 грн. Заборгованість на 01.11.2022 р. становить 5 260,15 грн. (а.с. 23). З листа ректора ВНТУ, який надсилався [PERSON] , вбачається, що позивач звертався до відповідача з проханням погасити заборгованість за користування гуртожитком. Сума боргу складає 5 760,15 грн. (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до ст. 130 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 р. №572 обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За положеннями п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Оскільки відповідач не сплачує вартість наданих житлово-комунальних послуг та допустив заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Вінницького національного технічного університету підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved