Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

05.10.2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до [PERSON] 09.10.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шумко А.В. постановлено ухвалу про залишення заяви без руху. 07.11.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 17.05.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 19.09.2007 року укладено кредитний договір № 1914, за умовами якого банк надав позичальнику на споживчі цілі грошові кошти у розмірі 45 000, 00 дол. США під 12, 5 % річних терміном на 120 місяців з датою погашення не пізніше 19.09.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 19.09.2007 року укладено іпотечний договір № 1999, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гайдамака О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1407. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.1997 року, що посвідчений державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований за № 6-1658. Право власності на квартиру зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 03.09.1997 року за реєстровим № 139/30731/31559. За згодою сторін, вартість предмету іпотеки становить 645 348, 00 грн. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав кошти [PERSON] , однак останній порушив умови договору щодо повернення коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 257, 00 дол. США та судовий збір у розмірі 6 295, 00 грн. Однак, станом на час звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року, яке набрало законної сили 16.02.2017 року, [PERSON] не виконано. У зв`язку з чим, банк змушений звернутися до суду з позовом для захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1999, що укладений 19.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] ; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів в межах Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації 645 348, 00 грн.; за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 10 173, 19 дол. США та 32 267, 40 грн. штрафу за невиконання зобов`язання по страхуванню предмета іпотеки; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. 19.09.2018 року до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Так, виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року розстрочене на три роки шляхом сплати боргу рівними платежами щомісячно. Судом встановлено, що на його утриманні перебуває дитина з інвалідністю, він є учасником війни, має пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», неодноразово брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Крім того, відповідно до правил Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», квартира, яка є предметом іпотеки не може бути примусово відчужена, оскільки є єдиним житлом його родини. Він продовжує виконувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року, а тому нарахування штрафних санкцій та звернення стягнення на предмет іпотеки є неправомірним. Просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. 06.02.2019 року судом отримано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач заперечував зазначені відповідачем обставини, як підстави для відмови у задоволенні позову, просив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Позивач АТ «Державний ощадний банк України» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з клопотанням про завершення розгляду справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Врахувавши думку позивача АТ «Державний ощадний банк України», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1914, за умовами якого банк надав позичальнику на споживчі цілі грошові кошти у розмірі 45 000, 00 дол. США під 12, 5 % річних терміном на 120 місяців з датою погашення не пізніше 19.09.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 19.09.2007 року укладено іпотечний договір № 1999, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гайдамака О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1407. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.1997 року, що посвідчений державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований за № 6-1658. Право власності на квартиру зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 03.09.1997 року за реєстровим № 139/30731/31559. За згодою сторін, вартість предмету іпотеки становить 645 348, 00 грн. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав кошти [PERSON] , однак останній порушив умови договору щодо повернення коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 257, 00 дол. США та судовий збір у розмірі 6 295, 00 грн. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Державний ощадний банк України» зазначено, що станом на час звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року, яке набрало законної сили 16.02.2017 року, [PERSON] не виконано, у зв`язку з чим, банк змушений звернутися до суду з позовом для захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Просили звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1999, що укладений 19.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] ; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів в межах Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації 645 348, 00 грн.; за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 10 173, 19 дол. США та 32 267, 40 грн. штрафу за невиконання зобов`язання по страхуванню предмета іпотеки; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] зазначає, що він продовжує виконувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року, а тому нарахування штрафних санкцій та звернення стягнення на предмет іпотеки є неправомірним. На утриманні [PERSON] перебуває дитина з інвалідністю, він є учасником війни, має пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», неодноразово брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Крім того, відповідно до правил Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», квартира, яка є предметом іпотеки не може бути примусово відчужена, оскільки є єдиним житлом його родини. 18.09.2018 року Верховний Суд у складі Великої Палати розглянув справу № 921/107/15-г/16, яка стосувалася звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Основним питанням правозастосування, що розглядав суд, було можливість звернення стягнення на майно майнового поручителя за наявності рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника. Аналізуючи норми чинного законодавства Велика Палата прийшла до висновку, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Що ж стосується іпотеки, то вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Однак, за правилами ст. 1 Закону України України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна . Відповідач [PERSON] заявив суду, що квартира, що є предметом іпотеки та на яку просить звернути стягнення банк, є його та його родини місцем постійного проживання. Позивач, зазначену обставину не спростував. Крім того, [PERSON] виконує рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором, про що свідчать подані самим позивачем заяви про зменшення розміру заборгованості відповідача перед банком. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed