Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить визнати за ним право власності на 1/8 ч. буд. [ADDRESS] , як на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та скасувати державну реєстрацію права власності запис №36843593 і припинити дане право власності за № 2098242359104 на вказаний житловий будинок, що належить на праві власності [PERSON] . Вимоги обгрунтовує тим, що в [ADDRESS] , який зареєстрований за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Конотопською держнотконторою 17.12.1973 р. за №7348. Право власності на будинок було набуто батьком під час шлюбу з матір`ю [PERSON] , зареєстрованому 25.07.1971 р. Житло належить подружжю на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними, тобто по 1/2 ч. кожному. [INFO] [PERSON] померла. За життя матір не отримала свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя. На день її смерті в будинку разом з нею були зареєстровані він, брати [PERSON] і [PERSON] , батько [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина. Є спадкоємцем за законом, тому звернувся до нотаріуса для оформлення 1/8 ч. житлового будинку, однак отримав відмову, оскільки [PERSON] при житті не отримала свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на зазначений будинок, що змусило його звернутися з позовом до суду. [PERSON] , його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, фактично пославшись на вищевказане. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] заперечує задоволенню позовних вимог, про що надала письмовий відзив. [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, заперечують задоволенню позовних вимог, вважають, що долю будинку повинен вирішувати власник. Приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Ничвидюк Н.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладається на рішення суду. Встановлено судом, що 25.07.1971 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.11), під час перебування у якому побудували буд. [ADDRESS] (а.с.8-9), право власності на який зареєстровано за [PERSON] (а.с. а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла (а.с.7). На момент смерті останньої у спірному будинку були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.87). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.28 ч.1 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі поділу майна, яка є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, оскільки спірне житло побудоване померлою під час шлюбу з відповідачем, тому [PERSON] належала 1/2 ч. буд. [ADDRESS] . Відповідно до ст.1258 ч.1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] на момент смерті матері був зареєстрований і постійно проживав за вищевказаною адресою, не заявив про відмову від спадщини, тому вважається таким, що прийняв її після смерті [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/8 ч. буд. [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірний будинок, то вони також підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04.06.2020 р. [PERSON] зареєстрував право власності реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2098242359104 на буд. [ADDRESS] . Згідно ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки внаслідок не отримання [PERSON] за життя свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя на будинок, порушуються право її спадкоємців, у даному випадку позивача, на отримання спадщини після її смерті. При цьому резолютивну частину рішення суд вважає за необхідне викласти у відповідності до ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з метою належного виконання рішення державним реєстратором. На підстав ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1984,80 грн. сплаченого ним при подачі позову судового збору.

Outcome: approved