Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 57 847,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2001 року відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 22 червня 2001 року до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №АЕ-22 від 02 липня 2011 року. Позивач стверджує, що відповідач взагалі не сплачує аліменти у зв`язку із чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 21 листопада 2017 року (момент досягнення повноліття дитини) у розмірі 57 847,00 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчук. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 57 847,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1390/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі №536/1390/21, призначено справу до судового розгляду по суті. 11 лютого 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] з тих підстав, що Автозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчук зроблено перерахунок наявної заборгованості по аліментах на утримання дочки [PERSON] у період з жовтня 2013 року по листопад 2015 року та складає 13 510,28 грн, тому заявлена сума позивачем у розмірі 56 571,50 грн є завищеною. Окрім того вказує, що з 21 жовтня 2013 року до 05 травня 2015 року позивач працював слюсарем у фірмі «Адела», про що свідчить копія трудової книги, та бухгалтерією утримувалися кошти на сплату аліментів, тобто заборгованості за цей період по аліментам не було. Також у відзиві відповідач зазначає, що з травня 2015 року по серпень 2016 року був у зоні АТО і не мав можливості сплачувати аліменти, відтак вважає, що за цей період нарахування пені за несплату аліментів є незаконним. При цьому, просить врахувати стан його здоров`я після поранення. За твердженням відповідача, позивач взагалі не має право на отримання заборгованості по аліментах і пені, оскільки дочка на момент подання позову є повнолітньою і сама має право звернутися до суду. У сенсі правового обґрунтування відзиву [PERSON] посилається на частину 1 статті 195, частини 1, 2 статті 196 Сімейного кодексу України (далі ? СК України). До відзиву додано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 03 лютого 2022 року; копію трудової книжки; копію довідки про мобілізацію; копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів; копію довідки про участь в АТО; медичні документи про стан здоров`я [PERSON] 23 лютого 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла уточнена позовна заява представника позивача [PERSON] про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 14 785,78 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Радзинської Я. Л. про забезпечення позову у справі №536/1390/21. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року у справі №536/1390/21 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Зобов`язано Кременчуцьку державну податкову інспекцію ГУ ДПС у Полтавській області надати до Кременчуцького районного суду Полтавської області відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] (ІПНПП [NUMBER] ) за період з жовтня 2013 року по травень 2015 року. Зобов`язано Мале колективне підприємство фірму «Адела» надати до Кременчуцького районного суду Полтавської області відомості щодо утримування аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] із заробітної плати за період з жовтня 2013 року по травень 2015 року. Зазначена ухвала суду не виконана Малим колективним підприємством фірма «Адела». У матеріалах справи наявний поштовий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернуто до суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Ухвалою Кременчуцького\~районного суду\~Полтавської області\~від 28\~вересня 2022\~року у\~справі №536/1390/21\~задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у строк до 14 жовтня 2022 року надати до Кременчуцького районного суду Полтавської області відомості щодо банківських операцій Малого колективного підприємства фірма «Адела» за період з жовтня 2013 року по травень 2015 року в частині відрахування з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення просить враховувати обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчук Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) свого представника в судове засідання не направили, подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просять ухвалити рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального\~кодексу України(далі ? ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Щодо поданої до суду 23 лютого 2022 року уточненої позовної заяви представника позивача [PERSON] суд зазначає таке. Положеннями пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. За змістом частини 5 статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі №536/1390/21 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Тобто, уточнена позовна заява представника позивача [PERSON] надійшла до суду поза межами процесуального строку, передбаченого частиною 2 статті 49 ЦПК України, клопотання щодо поновлення такого строку відсутнє. Окрім того,\~доказів щодо\~вручення або\~направлення засобами\~поштового зв`язку\~заяви про\~уточнення позовних\~вимогучасникам справи, на виконання вимог частини 5 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України, представником позивача суду не надано. Ураховуючи,\~що заяву\~про уточнення позовних\~вимогподано без додержання вимог пункту 2 частини 2 статті 49, частини 5 статті 49 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті та повернути відповідну заяву з додатками представнику позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчук на виконанні перебуває виконавче провадження №40169907 з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-22-2001 виданого 02 липня 2001 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше Ѕ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується листом начальника відділу Шевченко М. С. №41135 від 04 квітня 2021 року. Також вказано, що у межах зазначеного виконавчого провадження перевірено майновий стан боржника та відповідно довідок Державної фіскальної служби і Пенсійного фонду України установлено, що пенсії, офіційних доходів та рахунків в банківських установах боржник не має. При цьому, за [PERSON] значиться автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , на який державним виконавцем 11 грудня 2020 року накладено арешт і оголошено у розшук (станом на 12 квітня 2021 року автомобіль не розшукано). За відомостями Реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] значиться на праві власності земельна ділянка площею 3,3399га, яка перебуває в оренді Приватного підприємства «Агрофірма Олександр». Для забезпечення виконання рішення суду 11 грудня 2020 року на все нерухоме майно боржника та рахунки накладено арешт. При цьому того ж дня відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) ? це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання ? сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно із статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Копичко Т. Д., доданого до позовної заяви, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №40169907 станом на повноліття дитини складає 57 847,00 грн. Відповідач у відзиві не заперечує, що згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття. Проте, не погоджується із розрахунком державного виконавця, наданого до позовної заяви, щодо суми заборгованості та періоду її нарахування з жовтня 2013 року по листопад 2017 року. Відповідач стверджує, що дочка народилася [INFO] , а тому повноліття вона досягла [INFO] , а не [INFO] , як вказано у розрахунку. Окрім того, відповідач надає розрахунок державного виконавця відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2013 року по листопад 2015 року складає 14 785,78 грн. Ураховуючи, що повноліття дитини настало [INFO] , суд погоджується із вказаним розрахунком, та вважає, що сума заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] становить 14 785,78 грн. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Згідно із наданим позивачем розрахунком загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у період з 01 жовтня 2013 року по 21 листопада 2017 року, що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, складає 351 951,09 грн. При цьому, у розрахунку вказано, що відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України сума неустойки, яка підлягає стягненню становить 57 847,00 грн. Суд зазначає, що у зв`язку із зменшенням розміру заборгованості зі сплати аліментів до 14 785,78 грн, з урахуванням приписів частини першої статті 196 СК України таку ж суму слід стягнути в рахунок погашення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів у період перебування його в зоні АТО з 21 травня 2015 року по серпень 2016 року та те, що нарахування пені за цей період є незаконним спростовуються правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17, де вказано, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Доводи відповідача про те, що з 21 жовтня 2013 року до 05 травня 2015 року він працював слюсарем у фірмі «Адела» підтверджуються копією трудової книжки, доданої до відзиву. Однак, твердження відповідача, що з нього утримувалися кошти на сплату аліментів на утримання дочки за період роботи з жовтня 2013 року по травень 2015 року не підтверджено матеріалами справи, з урахуванням витребуваних судом доказів та наданих відповідей: ? згідно довідки заступника начальника Державної податкової служби України Головного Управління ДПС у Полтавській області Алли Рябкової станом на 26 травня 2022 року суми виплачених доходів громадянці [PERSON] за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2022 року відсутні; ? у довідці Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» зазначено, що банк не може надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану у запиті особу ? Мале колективне підприємство «Фірма «Адела». Посилаючись на частину 2 статті 196 Сімейного кодексу України відповідач у відзиві не просить про зменшення суми неустойки та не наводить відповідне обґрунтування такого. Таким чином, твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, інші доводи відповідача не спростовують вимоги позовної заяви. За викладених підстав, ураховуючи, що відповідачем відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплаті аліментів не доведено, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача неустойки у сумі 14 785,78 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а тому відповідно до статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу Україниз відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved