Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] до ТОВ «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 15 жовтня 2020 року, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 63099585 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем від 21 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого напису № 24420 від 02 вересня 2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., відповідно до якого запропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», яке є кредитором за кредитним договором № 233737 від 30 липня 2017 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року. Загальна сума грошових вимог станом на 07.08.2020 року (включно) складає: 21 107,00грн., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 500,00грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14 284,20грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 322,80грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00грн. За вчинення цього виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача в розмірі 900,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом складає 22 007,00грн. Вважає виконавчий напис вчинений з порушеннями чинного законодавства. Сума боргу не є безспірною. Жодних нотаріальних договорів із відповідачем він не укладав. Просить суд визнати виконавчий напис № 24420 від 02 вересня 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в сумі 22 007,00грн. та стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач ТОВ «Веллфін» подав до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою, доводи на які посилається позивач є недоведеними виходячи з наступного. Нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті https://creditup.com.ua. ТОВ «ВЕЛЛФІН» укладаються електронні договори з надання грошових коштів у позику, в числі фінансових кредитів, з фізичними особами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою спеціалізованого веб-сайту - https://creditup.com.ua у\~всесвітній мережі\~Інтернет (під\~ТМ СгеditUp),\~за умови\~ідентифікації позичальника\~та використання\~електронного цифрового\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~у відповідності\~до Закону\~України «Про\~електронну комерцію». Отже,\~у позовній\~заяві позивач\~ніяким чином\~не заперечує\~факт укладання\~договору з\~ТОВ «ВЕЛЛФІН».\~тим самим\~визнає факт\~наявної заборгованості.\~Щодо договірних\~зобов`язань,\~між ТОВ\~«ВЕЛЛФІН» та\~позивачем було\~укладено догові\~позики №233737\~від 30.07.2017р.,\~відповідно до\~умов якого\~останньому надано\~у позику\~грошові кошти\~у сумі\~500\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язався\~повернути позику\~та сплатити\~проценти за\~користування позикою,\~зазначені у\~п.1.5\~цього договору. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний\~договір укладений\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості ( такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, через неналежне виконання [PERSON] умов договору позики: невиконання зобов`язання, неповернення позики і несплати відсотків за користування коштами утворилася заборгованість за договором позики перед ТОВ «Веллфін». 02.09.2020р. ТОВ «Веллфін» направлено позивачу письмове повідомлення про наявну заборгованість відповідно до договору позики, яка станом на 02.09.2020р. становила 21107,00 грн. Запропоновано позивачу сплатити заборгованість за договором позики, однак вона залишилась поза увагою останнього. Факти які підтверджують відсутність боргу, або невідповідність суми боргу в позові відсутні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання позивач не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис 02.09.2020 року про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором 233737 від 30 липня 2017 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін». Строк платежу за кредитним договором 233737 від 30 липня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 30 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 21 107,00грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 500,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченими відсоткам за користування кредитом становить 14 284,20грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 322,80грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 22 007,00грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 63099585 від 21.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 24420, виданий 02.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 233737 від 30.07.2017 року укладеним з ТОВ "ВЕЛЛФІН" (код 39952398). Сума заборгованості складає 21107,00 гри. в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 500,00 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14284,20 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6322,80 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ "Про нотаріат" отримано плати із стягувача в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" складає 22007,00 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що він не визнає суму заборгованості зазначену у виконавчому написі, та й кредитний договір, нотаріально завірений він не укладав. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 840,00грн. за подання позовної заяви та 420,40грн за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved