Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 04.04.2016 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.10.2020 року має заборгованість 11 550,90 грн., яка складається з: 6 394,55 грн. - заборгованість за тілом кредита; 2 300,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 855,95 грн - заборгованість за пенею. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну від відповідача по справі. Зі змісту заперечення вбачається, що відповідач заявляє про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені. 11 липня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача. У своїх пояснення позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до позовної заяви долучив заяву, згідно якої проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Судом встановлено, що 04 квітня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого був ПАТ АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.10-13). В заяві зазначено, що [PERSON] отримав платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості, та згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також зазначено, що Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. [PERSON] також було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також передбачена базова відсоткова ставка, що становить 2,5% - UAH в місяць, щомісячна комісія за кредитне обслуговування - відсутня, непогашеної пільгового періоду, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, ПЕНЯ = пеня (1)+ пеня (2), де: пеня (1) = базова процентна ставка по договору) / 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., пільговий період, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, штрафні санкції (а.с.13). Згідно з Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 04 квітня 2016 року станом на 18 жовтня 2020 року має заборгованість 11 550,90 грн., яка складається з: 6 394,55 грн. - заборгованість за тілом кредита; 2 300,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 855,95 грн - заборгованість за пенею. Відповідачем надано до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, яка підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року за результатами розгляду цивільної справи № 637/105/17, статтею 253 ЦК України визначено, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними ями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевказане, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними місячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно наданої Позивачем виписки за договором № б/н від 04.04.2016 року відповідач виконував умови кредитного договору у період по 24 лютого 2017 року, а в подальшому припинив оплату чергових платежів. Саме у цей день здійснено останній платіж на погашення заборгованості. При цьому вказаний платіж здійснено третьою особою через платіжний термінал у м. Чернівці. Враховуючи, що відповідно до умов кредитного договору погашення здійснюється щомісяця до 25 числа, порушення умов договору, прострочення за кредитом, та, відповідно, право на звернення до суду у Позивача виникло 26 березня 2017 року, отже, звернувшись до суду у листопаді 2020 року, Позивач пропустив трирічний строк позовної давності. Після цієї дати у виписці є лише автоматичні списання - тобто односторонні дії Позивача, які не вливають на строк позовної давності. Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2020 у справі № 442/5498/16-ц, договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Тягар доказування обставин, пов`язаних з умовами кредитного договору, що мають значення для вирішення заявленого позову, в тому числі й щодо строку дії договору та строку дії кредитної картки, покладено на позивача. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження позовних вимог позивачем окрім анкети-заяви, копії Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», надано також розрахунок заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2016 року, укладеного між сторонами у справі, станом на 18 жовтня 2020 року, довідки про відкриття карткових рахунків, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, виписку по кредитному договору відповідача. Так, зокрема, відповідно до довідки Банку між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні картки: -№ [NUMBER] , дата відкриття - 04 квітня 2016 року, термін дії - 12/19; -№ [NUMBER] , дата відкриття - 19 вересня 216 року, термін дії - 05/20; -№ [NUMBER] , дата відкриття - 11 серпня 2017 року, термін дії -05/21; -№ [NUMBER] , дата відкриття - 26 червня 2018 року, термін дії -05/22. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку відбувся 04 квітня 2016 року по картці № [NUMBER] . Протягом 2016-2019 року по вказаній кредитній картці позивачем було проведено операції щодо зміни кредитного ліміту відповідачу, а саме: 04 квітня 2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 00,00 грн, 26 червня 2018 року - збільшено кредитний ліміт до 1 000,00 грн; 26 червня 2018 року - зменшено кредитний ліміт до 300,00 грн; 13 травня 2019 року - зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; З виписки за кредитним договором №б/н вбачається, що остання фінансова операція, була здійснена 24 квітня 2017 року. Відомості про користування відповідачем в подальшому грошовими коштами за кредитним договором №б/н від 04 квітня 2016 року, а саме зняття, переказ грошових коштів та внесення коштів на погашення кредитної заборгованості, відсутні. З огляду на те, що позивачем на підставі кредитного договору №б/н від 04 квітня 2016 року було видано відповідачу, а в подальшому неодноразово перевипущено нові кредитні картки, останній раз кредитна картка видана 26 червня 2018 року з терміном її дії до 05/22, відомості про видачу відповідачу нової кредитної картки після цього відсутні, як і відсутні відомості про здійснення відповідачем будь-яких операцій з банківською картою після 24 лютого 2017 року, суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності за даним кредитним договором сплинув в березня 2020 року. Позивач звернувся з позовною заявою до суду 21 листопада 2020 року, яка надійшла до суду 30 листопада 2020 року, тобто з пропуском строку загальної позовної давності. Відповідно до положень частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, пред`являючи позовну заяву до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної позовної заяви.

Outcome: dismissed