Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Адвокат Бражник Д.С., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 15 лютого 2022 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17537, вчинений 18 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18 листопада 2021 року за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі за текстом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17537 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків кредитора за договором №1659626 від 08 березня 2021 року на підставі договору факторингу №ККЛУ-20082021 від 20 серпня 2021 року, заборгованості за період з 20 серпня 2021 року по 09 вересня 2021 року в розмірі 10\~000 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 22\~630 грн. простроченої заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом, а в загальному розмірі 33\~559 грн. 94 коп. 25 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження №68353177 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Позивач зауважив, що про відступлення прав грошової вимоги за договором факторингу від первісного кредитора на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» він не був повідомлений, а фактично про заміну кредитора дізнався з матеріалів виконавчого провадження. Факт відсутності в матеріалах виконавчого провадження копії договору факторингу, на переконання [PERSON] та його представника, ставить під сумнів наявність у ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» права на стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчилася в наявності повідомлення [PERSON] як позичальника з боку ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» щодо наявності заборгованості, як і не встановила безспірність такого боргу. До того ж вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, суперечить положенням закону, адже фактично кредитний договір було укладено в електронній формі. Разом з тим, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не дослідила первинні документи, які б давали можливість достеменно встановити факт підписання кредитного договору саме [PERSON] з огляду на ненадання ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» доказів, що саме [PERSON] своїм електронним ключем підписав цей договір; відсутні відомості про перерахування на рахунок позичальника [PERSON] кредитних коштів, зазначених в договорів, що свідчило про наявність між ним та кредитором зобов`язань. Щодо спірності стягнутої суми заборгованості позивач та його представник зазначили, що за умовами кредитного договору, сума кредиту складає 10\~000 грн., строк кредитування до 08 квітня 2021 року. Таким чином, кредитор мав право нарахувати та стягнути відсотки за користування кредитом виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 08 квітня 2021 року, в той час як за виконавчим написом сума стягнутої заборгованості за відсотками розрахована за період з 20 серпня 2021 року по 09 вересня 2021 року за межами строку кредитування, а тому є безпідставною. Порушення вказаних вище вимог нотаріусом при вчиненні виконавчого напису в сукупності, на переконання позивача та його представника, визначають можливість визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 01 березня 2022 року позов прийнято до провадження із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача подав заяву, направлену через електронну пошту суду, про розгляд справи за відсутності позивача та його як представника. На задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, однак на електронну пошту суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась про розгляд справи судом, письмових пояснень з викладенням позиції щодо заявлених вимог на адресу суду не направила. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, що підтверджується поштовими повідомленнями, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 18 листопада 2021 року за заявою ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17537, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором №1659626 від 08 березня 2021 року, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитор), строк платежу за яким настав 08 травня 2021 року, в загальному розмірі 33\~559 грн. 94 коп. за період з 20 серпня 2021 року по 09 вересня 2021 року, яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 10\~000 грн., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 22\~630 грн. 00 коп. (а.с.23). Зі змісту виконавчого напису слідує, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №1659626 від 08 березня 2021 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як кредитором та [PERSON] як позичальником, на підставі договору факторингу №ККЛУ-20082021 від 20 серпня 2021 року. Як слідує з матеріалів справи, та не оспорювалось позивачем, дійсно 08 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір №1659626 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство надано клієнтові кредит в сумі 10000 грн. строком кредитування 30 днів, з датою повернення по графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Сторонами погоджений тип процентної ставки фіксований; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15\~700 грн. за стандартною реальною процентною ставкою річних, та 11\~710 грн. за зниженою процентною ставкою річних. Відповідно до п.21. договору, кредит надано клієнтові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (а.с.12-20). Договір було укладено за правилами електронної комерції шляхом підписання договору клієнтом підписом аналогом ЕЦП у формі одноразово ідентифікатора Е439 08 березня 2021 року о 19.15 год., що слідує з довідки про ідентифікацію клієнта, наданої ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.22). На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. 25 січня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68353177 за заявою стягувача ТОВ №ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», боржником визначено [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (а.с.24). У ході виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з КП «Швидкісний трамвай», де отримує дохід у вигляді заробітної плати. У зв`язку з цим постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 10 лютого 2022 року звернуто стягнення на його доходи шляхом здійснення відрахувань в розмірі 20% із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах суми звернення стягнення у загальному розмірі 37\~315 грн. 93 коп., у тому числі з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 3\~355 грн. 99 коп., витрат виконавчого провадження на організацію та проведення виконавчих дій - 400 грн. 00 коп. (а.с.26-28). З інформації про виконавче провадження №68353177 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] передано до КП «Швидкісний трамвай», де позивач працює. Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] та його представник посилалися на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №1659626 від 08 березня 2021 року про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 20 серпня 2021 року по 09 вересня 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, який сплинув 09 квітня 2021 року. До того ж заявлена сума заборгованості по процентам за користування кредитом 22\~630 грн. більш ніж вдвічі перевищує суму тіла кредиту, що є свідченням прямого порушення прав споживача, та сумарно з тілом кредиту не відповідає сукупній вартості кредиту, обумовлений положеннями кредитного договору. До того ж нарахування процентів за користування кредитом після строку кредитування суперечить приписам ст.1048 ЦК України. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що заявлена стягувачем у виконавчому написі кредитна заборгованість апріорі не може бути безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №\~1172\~\~від\~\~29 червня 1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором комерційної концесії та укладений в електронній формі з накладенням підпису позивача ЕЦП, а відтак за своєю формою виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріусом. Позивач також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як дійсного кредитора звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача та його представника з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного з [PERSON] відсутні, доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову та 7000 грн. витрат на правничу допомогу, наданих адвокатом Бражником Д.С., які є документально доведеними (а.с.29-35), а їх розмір належно обґрунтованим, таким, що відповідає критеріям розумності та пропорційності, рівню складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг). Заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.22 Закону), тому судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 17 лютого 2022 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved