Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2022 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.01.2021 р. в смт Білий Колодязь по вул. Героїв України Великобурлуцького району Харківської області сталася ДТП за участю водія [PERSON] - відповідача по справі, який допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого останній помер. За вироком суду від 12.04.2021 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, який знаходиться на перегляді в апеляційній інстанції. В результаті ДТП та її наслідків матері загиблого, позивачці, було завдано шкоди, оскільки вона втратила сина, що спричинило їй надзвичайні страждання, які продовжуються до цього часу, вона втратила підтримку і допомогу, втрата є невідворотною, а тому душевні страждання тривають і будуть тривати, позивачка є пенсіонеркою за віком, тобто непрацездатною, а тому з урахуванням вищевикладеного та глибини вже перенесених нею моральних страждань та тих, які продовжуються, вона оцінює у 150 000,00 грн і такий розмір є розумним і справедливим і зможе частково допомогти в організації її життя після тяжкої втрати. Оскільки власник автомобіля не застрахував свою відповідальність, а тому саме відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду. У зв`язку з наведеним позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 150 000, 00 грн заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті сина та 30 000, 00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 23.02.2022р. за ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.33). Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/0-22 від 08.03.2022р. змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема: Машівському районного суду Полтавської області визначена підсудність справ Вовчанського та Великобурлуцького районних судів Харківської області. Позиції учасників судового провадження У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.11). Відповідач не з`явився без поважних причин, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки та документів на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», які отримані ним 04.11.2022р. (а.с.51). В установлений судом 15-денний строк відповідач відзив на позов чи заяву про участь в розгляді справи не направив (а.с.42, 49). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що за довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3021003296943634 від 04.08.2021р., видану Управлінням патрульної поліції у Львівській області, 01.01.2021 р. в смт Білий Колодязь на вул. Героїв України Вовчанського району Харківської області відбулася ДТП за участю водія автомобіля ВАЗ 2106 днз [NUMBER] - [PERSON] та пішоходів: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Вироком Вовчанського районного суду Полтавської області від 12.04.2021 року, який не набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, а також стягнено з останнього судові витрати та моральну і матеріальну шкоду на користь потерпілої [PERSON] (а.с.15-17). За змістом вироку, 01.01.2021 р. близько 17 год 00 хв [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем ВАЗ 21061 днз [NUMBER] , порушив п.п. 2.9 а, 12.1 ПДР та рухався по вул. Героїв України смт Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області, не врахував дорожню обстановку, вибрав небезпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , що спричинило їхню загибель. При перевірці полісу на транспортний засіб [NUMBER] від 08.02.2022 р. в мережі Інтернет, що наданий представником позивача, поліс не знайдено (а.с.24). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2021 р. та довідки Вовчанської лікарні від 08.01.2021р. [PERSON] помер [INFO] внаслідок набряку головного мозку, перелом основи черепа через дорожній нещасний випадок (а.с.19,20). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , вбачається, що його матір`ю записана [PERSON] - позивач у справі, яка за інформацією Вовчанської міської ради станом 07.01.2021 р. була зареєстрована з сином ним за однією адресою, зокрема в [ADDRESS] (а.с.21, 22). Мотиви суду Судом установлено, що відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом, допустив наїзд на пішохода [PERSON] в результаті чого останній загинув. Так, згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19. Між тим, відповідач не надав доказів того, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За таких обставин, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивачки суд враховує, що внаслідок ДТП вона втратила сина, що є невідворотною подією та спричинило їй надзвичайні страждання, які продовжуються до цього часу, оскільки вона є пенсіонеркою, а тому не зможе в майбутньому розраховувати на підтримку і допомогу від сина, а також враховуючи глибину страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про повне задоволення позову та визначення відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті, що становить 150 000, 00 грн. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У своїй позовній заяві позивач вказала, що від сплати судового збору звільнена, але очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000, 00 грн (а.с.6). Водночас, у адресованій суду заяві, представник позивача просив надати строк на подання доказів сплати витрат на правничу допомогу (а.с.12). За таких обставин, суд розцінює таку заяву представника позивача, в розумінні ч.8 ст. 141 ЦПК України, як таку, що зроблена до закінчення судових дебатів, а тому протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі він має право подати суду відповідні докази. На підставі викладеного,

Outcome: approved