Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького Андрія Андрійовича та просить визнати таким, що не відповідає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни №58556 від 22 грудня 2021 року про стягнення з нього заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в сумі 16448,30 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що постановою від 02 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким A.A. було відкрито виконавче провадження №69551256 на підставі виконавчого напису №58556 від 22 грудня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про дані обставини та про зазначену постанову приватного виконавця він дізнався від повідомлення з Онлайн-сервісу державних послуг "ДІЯ" в рубриці "Борги", де він ознайомився з вищезазначеною постановою приватного виконавця. За допомогою ідентифікатора доступу через "Автоматизовану систему виконавчого провадження" він зміг ознайомитись із змістом виконавчого напису №58556 від 22 грудня 2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", якому право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень", згідно договору відступлення права вимоги №20210513 від 13 травня 2021 року, заборгованості за кредитним договором №5913836131 від 07 травня 2019 року, укладеним між ним та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" у сумі 16398,30 грн. Загальна заборгованість за виконавчим написом - 16448,30 грн. Позивач відзначає, що ані з ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", ані з ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" він не укладав нотаріально посвідчених цивільно-правових угод, на підставі невиконання яких, згідно закону, можливо було видання виконавчого напису нотаріуса. Також з виконавчого напису неможливо зрозуміти яким чином і на підставі яких документів проводився розрахунок заборгованості. Вказує, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі №5913836131 від 07 травня 2019 року, який не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості. Позивач посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 2 постанови КМ України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", Перелік документів доповнено новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин", де передбачено, що виконавчий напис нотаріуса може бути видано і на кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, позивач звертає увагу суду на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, пункт 2 постанови КМ України №662 від 26 листопада 2014 року визнано недійсним. Отже, з огляду на зазначене, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню. При цьому, відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Оскільки будь-яких цивільно-правових угод він з відповідачем, на підставі невиконання яких згідно закону можливо було видання виконавчого напису нотаріуса він не укладав, вважає дії, спрямовані на стягнення з нього грошових коштів незаконними. Водночас, позивач вказує, що не отримував повідомлень про наявність боргу. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки, як це визначено постановою ПВСУ від 31 січня 1992 року №2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені". Зазначає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач вказує, що будь-яких вимог стягувача він не отримував, тому він, як боржник, не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Позивач, зважаючи на вищевикладене, вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився ,подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задоволити. Від представника відповідача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" Чечельницької А.О., що діє на підставі довіреності від 06.12.2021 року, до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилася, оскільки конверт із судовим викликом повернувся на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А. у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином шляхом відправки повідомлення на електронну адресу. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №58556, про звернення стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" на підставі Договору відступлення прав вимоги №20210513 від 13.05.2021 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №5913836131 від 07.05.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] . Стягнення заборгованості проведено за період з 13.05.2021 року по 30.11.2021 року на загальну суму 16448,30 грн. (а.с.10). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №69551256 від 02.08.2022 року (а.с.7-9). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України "Про нотаріат", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. керувалася статтею 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З позовної заяви вбачається, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, у зв`язку з прийняттям постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/6492/17, К800/7651/17 від 01 листопада 2017 року. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року по справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у частині п. 1 та п. 2 зазначеної постанови. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі №6-887цс17, які також знайшли своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №320/8269/15-ц від 16.05.2018 року в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі 910/10374/17, зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як встановлено судом, виконавчий напис був вчинений нотаріусом 22.12.2021 року, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін у повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, у підпункті "б" передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, відповідачем не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника, а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] і вчинив виконавчий напис без дотримання вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved