Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року по 29.03.2007 року. У період шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час донька навчається на Гуманітарному факультеті Варшавського Університету соціальних та гуманітарних наук за спеціальністю «Шведська філологія», є студенткою 1 курсу бакалаврату денної форми навчання. Донька навчається за рахунок коштів фізичних осіб, академічну стипендію не отримує. В подальшому, протягом трьох років за навчання необхідно буде внести кошти, крім того існують витрати на проживання, проїзд, харчування дитини. Позивачка працює, але її заробіток не дозволяє самостійно забезпечувати належне утримання доньки, яка проживає разом із позивачкою та не має власних доходів. Відповідач працює, отримує пенсію, таким чином його дохід достатній для виконання обов`язку по наданню матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Відповідач в добровільному порядку фінансової допомоги дитині не надає. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј всіх видів заробітку доходу щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до суду, на період навчання до 22.06.2027 року включно, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.11.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивачка подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити, з викладених підстав. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково. Пояснив, що має можливість сплачувати лише 15 % від його доходу, оскільки сукупний дохід його складає 28500 грн., а на його утриманні ще перебуває донька [PERSON] , [INFO] , про що надано копію свідоцтва про народження дитини. Враховуючи, що положення ст. 183 СК України передбачає розмір аліментів на 2 дітей - 1/3 заробітку (доходу), а відтак вважає, що запропонований ним розмір є обґрунтованим та можливим для виконання. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву, відповідно до якої [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Вислухавши вступне слово позивачки, відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували шлюбі, який було розірвано 29.03.2007 року про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з письмових матеріалів справи позивачка [PERSON] та донька [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 17.08.2022 року, [PERSON] прийнята до Університету гуманітарних і суспільних наук на період з 01.10.2022 року по 30.09.2025 року на стаціонарне навчання бакалаврату за напрямком Шведська філологія на платній основі. Таким чином, позивач обґрунтовуючи свою позовну заяву, вказує, що відсутня домовленість між сторонами щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання досягнуто не було. Позивач самостійно утримувати повнолітню доньку не може. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ч.1 ст. 198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки не заперечував, проте не підтримав позовну заяву в частині розміру аліментів. Згідно копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні. Таким чином, повнолітня донька сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, проте позивач всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала доказів розміру витрат, що нею здійснюються щомісячно на утримання повнолітньої доньки. Відповідач в свою чергу не заперечує щодо сплати ним аліментів на доньку, проте на своєму утриманні має ще неповнолітню доньку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За таких обставин, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення донькою двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 12.09.2022 року, таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки у зв`язку з навчанням з 12.09.2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial