Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилось четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, однак даних коштів недостатньо. Відповідач має постійний дохід, хоча офіційно непрацевлаштований. Зазначає, що дітям необхідно забезпечити належний рівень життя, який вона не взмозі забезпечити сама. Відповідач здоровий, інших дітей на утриманні немає. Ураховуючи наведене, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 листопада 2022 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що твердження позивача, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, оскільки матеріальну допомогу на утримання дітей він надає, купує їм продукти харчування, одяг. На даний час офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід. Крім того, останнім часом стан його здоров`я значно погіршився, він потребує постійного лікування, тому не має спроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги визнає частково, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. 23 листопада 2022 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що відповідач дійсно надав грошові кошти для придбання дітям одягу та взуття. На даний час позивач офіційно працює на підприємтві «Рудер». Однак, ціни збільшуються, діти дорослішають, тому збільшуються їх потреби. Самостійно забезпечити дітей всім необхідним немає змоги. Вказує, що відповідач є молодим, здоровим чоловіком, має можливість В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак в меншому розмірі як заявлено позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 08 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 01. Під час шлюбу у сторін народилось четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Судом встановлено, що діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №276 від 24 жовтня 2022 року. Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення аліментів, звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] хворіє. Консультаційним висновком спеціаліста від 14 липня 2022 року останньому встановлено діагноз: Варикозна хвороба правої ноги, хронічна венозна недостатність І-го ступеня. Оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, а [PERSON] є їх батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку на момент звернення до суду з цим позовом не досягнуто, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін і малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей та те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 2022 грн, з 1 грудня - 2272 грн.; від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 481 гривні, з 1 липня 2600 гривень, з 1 грудня 2684 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, особу відповідача, який хворіє та потребує лікування, а також, що обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладено на обох батьків, суд доходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 24 жовтня 2022 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 992,40 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial