Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Полтаваобленерго» у особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго», третя особа Лубенське відділення Управління виконавчої Дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди, вказавши в позові, що 19.11.2018 року її чоловік [PERSON] працюючи на посаді електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго», знаходячись на робочому місці та виконуючи роботу за розпорядженням посадових осіб відповідача близько 8 години 10 хв виїхав на робоче місце будинок [ADDRESS] . Близько 9 години 30 хвилин він був смертельно травмований екскаватором 30-2621 ДНЗ [NUMBER] , замовлення на роботу якого видано майстром виробничої дільниці [PERSON] , під керуванням тракториста [PERSON] , який здійснював запуск двигуна на екскаваторі, внаслідок чого екскаватор почав самовільно рухатись назад, у напрямку траншеї, в якій перебував [PERSON] , та впав заднім лівим колесом у траншею, наніс смертельне травмування [PERSON] . Відповідно до висновків Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2019 року від 20 листопада 2019 року, затвердженого начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л. (надалі Акт)-нещасний випадок із електромонтером з ремонту та монтажу кабельних ліній 4-го розряду Лубенської філії ПАТ «Полтаваобленерго» [PERSON] стався під час виконання потерпілим трудових обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства. Комісія із спеціального розслідування прийшла до висновку, що у відповідності до п.п.1 п.52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків та професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Внаслідок цього п.8 підпункт 2 висновків вказаного акту, який стосується порушень її покійного чоловіка, зовсім не відповідає дійсності так, як він був травмований та загинув внаслідок порушень вимог «Інструкції з охорони праці №52 машиніста трактора», а саме : П. 1.11 «Перш, ніж зійти з трактора, необхідно поставити важіль переключення передач у нейтральне положення і включити гальмо»; П. 2.3 «Для пуску двигуна потрібно додержуватись таких вимог: встановити важіль переключення передач у нейтральне положення». Яке відношення до даних положень, міг мати електромонтер [PERSON] не зрозуміло. І яке відношення вказані порушення мають до «Правил безпечної експлуатації електроустановок», посадової інструкції електромонтера [PERSON] порушення яких, нібито мали місце у [PERSON] теж не зрозуміло і вона вважає вказані положення надуманими. Вона вважає, що порушення викладені у п.8 підпункту 2 Акту, безпідставно внесені у висновки для того, щоб усунути від відповідальності посадових осіб відповідача, та зменшити виплати сім`ї потерпілого. Відповідальність за смертельне травмування її покійного чоловіка [PERSON] лежить на посадових особах та працівниках відповідача і саме відповідач повинен відшкодовувати збитки, завдані вказаним нещасним випадком. Крім цього, їй відомо зі слів компетентних осіб, його посада електромонтера з ремонту кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи не дозволяла його призначення керівником робіт на даному участку та робіт даного об`єму і це є порушенням з боку посадових осіб відповідача. 4 липня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Подальше розірвання вказаного шлюбу було викликане необхідністю оптимізації та зменшення обов`язкових виплат у зв`язку із матеріальним становищем і воно було вимушеним, вони ж проживали у любові і злагоді і фактичних шлюбних відносин не припиняли, що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду від 29 травня 2019 року. Крім цього, у Лубенському відділі поліції по факту загибелі її чоловіка [PERSON] порушене кримінальне провадження у якому вона визнана потерпілою. Вважає, що докази, які містяться у вищевказаному Акті спеціального розслідування нещасного випадку, постанові слідчого є належними, допустимими та достовірними та у взаємозв`язку між собою свідчать про їх достатність стверджувати, що відповідач, внаслідок бездіяльності посадових осіб, та неналежного виконання робіт водієм самосвалу, вчинив правопорушення, яке привело до загибелі її чоловіка. Хоча вона і отримала виплати по втраті годувальника, діями працівника та посадових осіб відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні спогади та думки про наслідки психотравмуючої події, страх за своє майбутнє матері-одиначки, без люблячого чоловіка, та страх за майбутнє своєї доньки, яка не відчуває поруч батьківської підтримки, не отримала виховання, та підтримки, які зможе надати тільки чоловік. Її життя переслідують негативні переживання, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, відчуття того, що її нормальне життя закінчене так, як жодна людина не зможе їй замінити чоловіка, знижений нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття глибокого суму, безпросвітності, безпорадності, самотності. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Її переслідує постійний страх, що вона не в змозі дати дитині того, що могла б дати разом із покійним чоловіком. Наслідки події, що сталась, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу у побуті вона позбавлена допомоги, чоловічих рук, обумовилась необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Вона була змушена виживати без допомоги, негативні наслідки, викликані трагічною подією підірвали її здоров`я та вона була змушена звертатись до психіатра, до сімейного лікаря у зв`язку із загостренням хронічних хвороб та проходити курси лікування хвороб, які загострились та реабілітацію від подій, які критично вплинули на її фізичний та психічний стан. Завдану моральну шкоду вона оцінюю у 550000 грн. і з огляду на вищевикладене вважає, що вона повинна бути стягнута із відповідача у повному обсязі. На її неодноразові звернення до представників відповідача з приводу проведення необхідних виплат їй було відмовлено. Просила суд стягнути із Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» у особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» на її користь за завдану моральну шкоду, спричинену загибеллю на виробництві 19 листопада 2018 року її чоловіка [PERSON] у сумі 550000 гривень та судові витрати. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. На підставі ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021, з підстави закінчення терміну повноважень судді Хоменка Д.Є., який перебував у відрядженні з 01.12.2020 по 30.11.2021 у Лубенському міськрайонному судді, до провадження судді Алтухової О.С. передано цивільну справу за позовом [PERSON] до АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», третя особа Лубенське відділення Управління виконавчої Дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди. 14.04.2020 начальник Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» Чеберяк М.О. надав суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, вказуючи при цьому, що 19 листопада 2018 року по вулиці Героїв Чорнобиля, м. Лубни стався нещасний випадок, що стався при виконанні земляних робіт по розкопці траншеї для пошуку місця пошкодження кабельної лінії 10 кВ, з [PERSON] . [PERSON] на момент загибелі був офіційно розлученим з позивачкою [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.10.2018. Спільних дітей вони не мали. Документів щодо батьківства [PERSON] на повнолітню дочку [PERSON] немає. На підприємстві створена служба охорони праці, функціонує система управління охороною праці. Недоліків у організації роботи з охорони праці на підприємстві та у виконанні службою охорони праці функцій, визначених законодавством немає. Аналогічних нещасних випадків у АТ «Полтаваобленерго» не зареєстровано. 19.11.2018 р. електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] прийшов на роботу о 07 годині 20 хвилин. О 07 годині 40 хвилин пройшов інструктаж у чергового диспетчера для виконання робіт, та о 08 годині 05 хвилин отримав від майстра дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 0,4-10 кВ [PERSON] усне підтверджені на виконання робіт по розпорядженню № 184, яке було видане 15.11.18 майстром [PERSON] . Близько 08 години 10 хвилин виїхав у бригадному автомобілі з території філії. Прибувши на робоче місце - [ADDRESS] , по радіозв`язку о 08 годині 28 хвилин повідомив чергового диспетчера [PERSON] про можливість безпечного виконання робіт, та отримавши дозвіл на підготовку робочого місця та допуск до роботи по розпорядженню №184, приступив до підготовки робочого місця, після чого провів цільовий інструктаж члену бригади електромонтеру з ремонту та монтажу КЛ [PERSON] . О 08 годині 33 хвилин електромонтер [PERSON] повідомив чергового диспетчера [PERSON] про проведення цільового інструктажу та допуск до роботи по розпорядженню №184 члена бригади [PERSON] . Електромонтер [PERSON] , який згідно розпорядження №184 був призначений керівником робіт, разом з електромонтером з ремонту та монтажу КЛ 5 р. [PERSON] приступили до виконання земляних робіт «в ручну» почергово змінюючи один одного. Приблизно о 08 годині 50 хвилин, на місце проведення робіт прибув екскаватор ЭО-2621 ДНЗ [NUMBER] , замовлення на роботу якого було видане майстром виробничої дільниці [PERSON] , під керуванням тракториста [PERSON] ; після чого робота з виймання ґрунту продовжилася з періодичним використанням екскаватора. Керівник робіт електромонтер [PERSON] цільовий інструктаж щодо безпечного проведення робіт, трактористу [PERSON] не провів, чим допустив порушення вимог законодавства з охорони праці. Керівники, які безпосередньо організовують роботу, зобов`язані забезпечити виконання її відповідно до вимог «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 6 жовтня 1997 р. №257, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13 січня 1998 р. за№11/2451. Близько 09 години 30 хвилин тракторист [PERSON] почав від`їжджати від розробленої ділянки траншеї для більш зручного виконання робіт, але проїхавши 1.5-2 м двигун трактора перестав працювати. Перебуваючи з правого боку екскаватора поза кабіною, здійснюючи запуск двигуна, та не переконавшись у тому, що важіль перемикання передач знаходиться у нейтральному положенні, що екскаватор поставлений на ручні стоянкові гальма, тракторист [PERSON] здійснив запуск двигуна, внаслідок чого екскаватор почав самовільно рухатися назад, в напрямку траншеї, в якій перебував електромонтер [PERSON] . Некерований екскаватор заднім лівим колесом впав в траншею, в якій знаходився [PERSON] , та задньою опорною лапою екскаватора наніс останньому смертельне травмування. Близько 10-ої години лікар ЕМД, яка прибула на виклик, констатувала смерть електромонтера [PERSON] . Важливою причиною нещасного випадку 19 листопада 2018 року є: - невиконання вимог інструкцій з охорони праці [PERSON] - тракторист 6 розряду порушив вимоги «Інструкції з охорони праці №52 машиніста трактора (тракториста)», затвердженої головою правління ПАТ «Полтаваобленерго» наказ № 480 від 06.12.2013 року, переглянута наказом № 398 від 08.12.2016 р.; - недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання виробничого завдання. Керівник робіт електромонтер з ремонту та монтажу КЛ 4 групи Лубенської філії [PERSON] порушив вимоги «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 6 жовтня 1997 р. №257, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13 січня 1998 р. за №11/2451; - неналежне виконання посадових обов`язків майстром дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 0,4-10 кВ [PERSON] , який порушив вимоги «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 6 жовтня 1997 р. №257, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13 січня 1998 р. за№11/2451. Сумна звістка 19 листопада 2018 року про смерть [PERSON] сколихнула колектив енергетиків. Кожен працівник підприємства висловив співчуття родині [PERSON] та? [PERSON] , яке було опубліковане в газеті «Лубенщина». Колектив працівників Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго», профспілкова організація АТ «Полтаваобленерго» надали значну матеріальну допомогу [PERSON] та родині [PERSON] . Шляхом добровільних внесків було додатково зібрано грошову допомогу в сумі 25 960,41 грн., з яких 11 250,00 грн. було вручено [PERSON] для поховання [PERSON] . Була надана сума коштів 26 957,00 грн. на спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] . Профспілкова організація АТ «Полтаваобленерго» також надала фінансову допомогу для проведення поховання [PERSON] за умовами Колективного договору по 2 000,00 грн. кожному: родині [PERSON] та особисто [PERSON] .. Отже працівники Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» проявили велике співчуття з приводу нещасного випадку. Колектив підприємства повністю взяв на себе організацію похоронів, всі матеріальні, транспортні та організаційні витрати. АТ «Полтаваобленерго» вважає, що позивачка не обґрунтувала належно свої вимоги та фактично не довела, що вона відчувала фізичні, душевні страждання. Такі прямі докази в матеріалах справи відсутні. Вказував на те, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, ступінь вини керівника робіт [PERSON] , та зважаючи на дії самого потерпілого, що виразилися в грубому порушенні, яке підтверджується документами, актом про нещасний випадок, АТ «Полтаваобленерго» вважає, що розмір моральної шкоди позивачем значно завищений і перебільшений та не обґрунтований достатньо. Позивачка не обґрунтувала та не підтвердила, з яких саме міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами вказаний позивачкою розмір моральної шкоди підтверджується. (а.с. 51-78) Третя особа Лубенське відділення Управління виконавчої Дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області 14.04.2020 до суду надало пояснення згідно яких, 11.12.2019 позивач звернулася до Полтавського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області з заявою про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника. Постановою від 17.12.2019 № 1608/1939/1939/1 про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого постановлено призначити одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім`ї в розмірі 184,100 тис. грн. 19.12.2019 року одноразова допомога в розмірі 184,100 тис. грн. була перерахована на реквізити позивача. (а.с. 85-86) В судове засідання при розгляді справи по суті позивач [PERSON] та її представник адвокат Бондаренко С.Г. не з`явилися. Адвокат подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просив стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Представники відповідача АТ «Полтаваобленерго» у особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» в судове засідання не з`явилися, звернулися з клопотанням про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи неможливість явки представника через встановлення на підприємстві неповного робочого тижня. Суд вважає, що причина неявки представника відповідача не є поважною, оскільки у відповідача є два представники, один з яких є адвокатом і на нього не розповсюджується наказ товариства про встановлення неповного робочого часу. Крім того, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представника відповідача, а тому підстави для чергового відкладення відсутні. Представник третьої особи Лубенського відділення Управління виконавчої Дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в наданому до суду поясненні просив розглядати справу за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] 04 липня 2011 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2011 (т. 1 а.с. 21). [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2018 (Т. 1 а.с. 8). Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2019 року заяву [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю без шлюбу з 20.10.2018р. до часу відкриття спадщини [INFO] (Т. 1 а.с. 22-23) Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2018 р. о 09 год. 40 хв. на АТ «Полтаваобленерго» від 20.11.2019 (т. 1 а.с. 9-20), 19.11.2018 р. електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» [PERSON] прийшов на роботу о 07 годині 20 хвилин. О 07 годині 40 хвилин пройшов інструктаж у чергового диспетчера для виконання робіт, та о 08 годині 05 хвилин отримав від майстра дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 0,4-10 кВ [PERSON] усне підтверджені на виконання робіт по розпорядженню № 184, яке було видане 15.11.18 майстром [PERSON] . Близько 08 години 10 хвилин виїхав у бригадному автомобілі з території філії. Прибувши на робоче місце - [ADDRESS] , по радіозв`язку о 08 годині 28 хвилин повідомив чергового диспетчера [PERSON] про можливість безпечного виконання робіт, та отримавши дозвіл на підготовку робочого місця та допуск до роботи по розпорядженню №184, приступив до підготовки робочого місця, після чого провів цільовий інструктаж члену бригади електромонтеру з ремонту та монтажу КЛ [PERSON] . О 08 годині 33 хвилин електромонтер [PERSON] повідомив чергового диспетчера [PERSON] про проведення цільового інструктажу та допуск до роботи по розпорядженню №184 члена бригади [PERSON] . Електромонтер [PERSON] , який згідно розпорядження №184 був призначений керівником робіт, разом з електромонтером з ремонту та монтажу КЛ 5 р. [PERSON] приступили до виконання земляних робіт «в ручну» почергово змінюючи один одного. Приблизно о 08 годині 50 хвилин, на місце проведення робіт прибув екскаватор ЭО-2621 ДНЗ [NUMBER] , замовлення на роботу якого було видане майстром виробничої дільниці [PERSON] , під керуванням тракториста [PERSON] ; після чого робота з виймання ґрунту продовжилася з періодичним використанням екскаватора. Керівник робіт електромонтер [PERSON] цільовий інструктаж щодо безпечного проведення робіт, трактористу [PERSON] не провів. Близько 09 години 30 хвилин тракторист [PERSON] почав від`їжджати від розробленої ділянки траншеї для більш зручного виконання робіт, але проїхавши 1.5-2 м двигун трактора перестав працювати. Перебуваючи з правого боку екскаватора поза кабіною, здійснюючи запуск двигуна, та не переконавшись у тому, що важіль перемикання передач знаходиться у нейтральному положенні, що екскаватор поставлений на ручні стоянкові гальма, тракторист [PERSON] здійснив запуск двигуна, внаслідок чого екскаватор почав самовільно рухатися назад, в напрямку траншеї, в якій перебував електромонтер [PERSON] . Некерований екскаватор заднім лівим колесом впав в траншею, в якій знаходився [PERSON] , та задньою опорною лапою екскаватора наніс останньому смертельне травмування. Близько 10-ої години лікар ЕМД, яка прибула на виклик, констатувала смерть електромонтера [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Ст. 153 КЗпП України передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. На власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. (ст.1168 ЦК України). З Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2018 на АТ «Полтаваобленерго» від 20.11.2019 (Т. 1 а.с. 9-20) встановлено, що згідно п.п. 4, 5, 8 Акту, основною причиною нещасного випадку є невиконання вимог з охорони праці трактористом [PERSON] за обставин, коли «... тракторист [PERSON] почав від`їжджати від розробленої ділянки ... але проїхавши 1,5-2 м. двигун трактора перестав працювати ...». Виходячи з нього з метою запуску двигуна, тракторист не переконався у тому, що важіль перемикання передач знаходиться в нейтральному положенні, екскаватор поставлений на ручні стоянкові гальма. Згідно п.п. 4, 5, 8 Акту, супутніми причинами нещасного випадку є: 1) недодержання електромонтером з ремонту та монтажу кабельних ліній КЛ 4 групи [PERSON] «Правил безпечної експлуатації електроустановок» - в якості керівника робіт не провів інструктажу з охорони праці трактористу [PERSON] ; 2) невиконання посадових обов`язків майстром дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 0,4 - 10 кВ [PERSON] , який порушив вимоги «Правила безпечної експлуатації електроустановок», згідно яких при виконанні «... найбільш складних і небезпечних робіт за нарядом повинен призначатись працівник з групою V зі складу керівників чи спеціалістів», до таких робіт належать і земляні роботи, які пов`язані з ремонтом та прокладанням кабелю у зонах розташування підземних комунікацій. Комісія з дійшла висновку про те, що нещасний випадок який стався із [PERSON] пов`язаний з виробництвом. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Факт смерті [PERSON] це психологічний стрес, моральні переживання, позивач змушена змінити спосіб свого життя, оскільки попередній стан не може бути відновлений, пристосовуватись до того, що немає близької людини, не буде його фізичної допомоги та моральної підтримки. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 03.07.2020 року по даній справі призначено судово-психологічну експертизу, провадження якої доручено експертам Полтавського філіалу Харківського інституту судових експертиз ім. Бокаріуса. (Т.1 а.с. 109) Згідно з висновком експерта №925 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 25.05.2021 року (Т.1 а.с. 205-218), складеного експертом Полтавського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», індивідуально-психологічними особливостями [PERSON] є активність, комунікабельність, компромісність у повсякденній взаємодії з оточуючими, емоційна чутливість, спрямованість на відповідність критеріям соціально схвалюваної в значимому оточенні поведінки, ретельність у виконанні обов`язків, невисокий рівень домагань. Провідними життєвими цінностями [PERSON] є підтримання емоційного зв`язку із значимими особами, сімейне благополуччя, взаємодія з оточуючими на засадах порядних відносин та взаємоповаги. Загибель [PERSON] , чоловіка [PERSON] , стали причиною існування у [PERSON] негативних змін в емоційному стані та індивідуально-психологічних особливостях. Такими змінами є переживання горя, неможливість відволіктися від тяжких переживань, відчуття виснаженості, наявності нездоланних перешкод для задоволення провідних потреб, стійке зниження настрою, втрата життєвих смислів, стан хронічного психофізіологічного стресу. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмуючою для [PERSON] . [PERSON] завдані моральні страждання, які характеризуються значною глибиною, інтенсивністю, тривалістю та широким діапазоном негативного впливу на основні сфери її життєдіяльності, тобто, є суттєвими. Суттєві моральні страждання є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди. В разі встановлення судом факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди, орієнтовний розмір її відшкодування, визначений за результатами даного дослідження в межах наданих матеріалів, може становити 243 мінімальні заробітні плати. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до АТ «Полтаваобленерго» у особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Суд вважає, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди є завищеною, тож, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору під час звернення з позовною заявою до суду, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та, у зв`язку з тим, що позов задоволено частково, покладає його сплату на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 305,71 грн. Крім того позивачем понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 16344,00 грн. Дані витрати документально підтверджені, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно п.3 ч. 2 ст. 142 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2545,20 грн. (правова допомога) та 5942,68 грн. (витрати на проведення судово-психологічної експертизи). На підставі викладеного і

Outcome: partial