Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

16.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована [PERSON] , але фактично не проживає з 2017 року, даний факт підтверджується актом обстеження домогосподарства. Оскільки відповідач у житловому будинку не проживає з травня 2017 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні житловим будинком їй ніхто не чинив та не чинить, але реєстрація відповідача в домоволодінні, обмежує її права щодо користування та розпорядження власністю, також створює перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за даною адресою осіб, та створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. Тривала відсутність відповідача свідчить про те, що вона має інше місце проживання, не буде свідчити про втрату ним житла взагалі і в свою чергу буде захищати її права як власника приміщення. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням (том 1 а.с.3-6). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 16.03.2021 року справа №535/299/21 передана головуючому судді Цвітайлу П.В. (том 1 а.с. 14). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайла П.В. від 17.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження (том 1 а.с. 16). Відповідач [PERSON] 25.03.2021 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою, мотивуючи наступним, з 24.01.1987 року вона разом з донькою, чоловіком [PERSON] , його матір`ю [PERSON] проживала в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] . 03.03.2021 року [PERSON] подав позовну заяву про розірвання шлюбу, після подачі позовної заяви [PERSON] фактично не впускає її до житлового будинку, крім цього змінив замки в будинку, господарських спорудах, чим позбавив її доступу до домогосподарства, що підтверджується актом про встановлення факту недопуску до домоволодіння від 15.03.2021 року. Чотири роки тому, за згодою її чоловіка, вона почала їздити на роботу до Києва, часто приїжджати немала можливості, але повернувшись додому 12.03.2021 року, попасти в будинок не змогла, незважаючи на те, що там залишилися її особисті речі, також 13.03.2021 року [PERSON] не впустив її додому, у зв`язку з чим зверталася до працівників поліції. Відповідач зазначає, що іншого житла у даний час не має, проживати їй ніде, знаходиться в скрутному положенні та вимушена ночувати у сестри та доньки. На її думку, позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження її відсутності у житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, неприязні стосунки з [PERSON] та створення останнім перешкод у користуванні домогосподарством позбавило її можливості вільно та безперешкодно користуватися житловим приміщенням (том 1 а.с. 26-30). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] пояснення щодо позову [PERSON] до суду не подавав. 16.03.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 24.01.1987 року вона разом з донькою, чоловіком [PERSON] , його матір`ю [PERSON] була зареєстрована та проживала в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Після подання позовної заяви про розірвання шлюбу [PERSON] фактично не впускає її до житлового будинку, крім цього змінив замки в будинку, господарських спорудах, чим позбавив її доступу до домогосподарства. Чотири роки тому, за згодою її чоловіка, вона почала їздити на роботу до Києва, часто приїжджати додому не мала можливості, але повернувшись додому 12.03.2021 року, потрапити до будинку не змогла, незважаючи на те, що там залишилися її особисті речі. Відповідач не визнає її права проживання в будинку, та вважає, що лише він та його мати мають право проживати. Відповідач [PERSON] не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування домогосподарством мирним шляхом, але не надає їй право повноцінно користуватися її ж житлом. Іншого житла вона не має. Зверталася в поліцію щодо протиправної поведінки відповідача [PERSON] та перешкоджанні в доступі до житла (том 1 а.с. 64-67). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 16.03.2021 року справа №535/304/21 передана головуючому судді Цвітайлу П.В. (том 1 а.с. 78). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайла П.В. від 17.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження (том 1 а.с. 81). Відзив на позов [PERSON] відповідачі до суду не подавали. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 06.07.2021 року цивільну справу №535/299/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та цивільну справу №535/304/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, об`єднано в одне провадження, присвоївши об`єднаній цивільній справі №535/299/21 (том 1 а.с. 61-62). Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 29.09.2021 року №57, у зв`язку з тим, що суддю [PERSON] , у провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, відраховано зі штату Котелевського районного суду Полтавської області 23.09.2021 року у зв`язку з відставкою, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №535/299/21 (том 1 а.с. 163-164). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 29.09.2021 року на розгляд судді Шолудько А.В. надійшла цивільна справа №535/299/21, провадження №2/535/146/21 (том 1 а.с. 165). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 06.10.2021 року об`єднана цивільна справа №535/299/21 була прийнята до провадження судді Шолудько А.В. у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (том 1 а.с. 167, 168). 01.12.2021 року ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження по об`єднаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 198, 199). Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (том 2 а.с. 126-131). [PERSON] 04.11.2021 року подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підтримує у повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю (том 2 а.с.181). Представник [PERSON] - адвокат Скляренко Д.С., який діє на підставі довіреності від 08.02.2022 року (том 2 а.с.120, 132), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав. [PERSON] та її представник - адвокат Рой Наталія Олександрівна, яка діє на підставі ордера ПТ №008879 на надання правової допомоги від 06.07.2021 року (том 1 а.с.119), про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали. Представник [PERSON] 05.12.2022 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі (том 2 а.с.133). [PERSON] та її представник - адвокат Рой Н.О., під час судового розгляду позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не визнали у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та підтримали в повному обсязі заявлені [PERSON] позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, посилаючись на обставини й підстави, викладені у позовній заяві. Під час судового розгляду справи [PERSON] також зазначила, що вона у період перебування у шлюбі з [PERSON] проживала у домоволодінні його матері [PERSON] , приймала участь в облаштуванні садиби, проведенні ремонтних робіт у житловому будинку та господарських приміщеннях, добудові підсобних приміщень, в тому числі й у садибі бабусі [PERSON] , а тому вона вважає, що теж має право на житло за спірною адресою. Крім того, [PERSON] пояснила, що вона не мала спільного сімейного бюджету з [PERSON] , не вела з нею спільного господарства, [PERSON] жила в окремому будинку в цьому ж домоволодінні за спірною адресою, мала окремі абонентські номери на отримання комунальних послуг, та окремо від [PERSON] користувалася пільгами з їх оплати, та сплачувала їх самостійно зі своєї пенсії. Пільгами за вказаною адресою користуються як [PERSON] так і [PERSON] . Право власності на житло за спірною адресою зареєстровано за [PERSON] , з якою вона не укладала договору найму житла чи будь-яких угод щодо поліпшення житла (ремонт, перепланування та добудову тощо). [PERSON] зазначила, що вона працювала у дитячому садку в смт Котельва Полтавської області до літа 2016 року. На роботу до Києва поїхала навесні 2017 року, і постійно там проживає до цього часу. Спочатку у Києві працювала по два тижні, а на наступні два тижні їздила додому. До того як поїхала до м. Київ на роботу вона проводила оплату комунальних послуг, що надавалися до будинку по [ADDRESS] , зазначаючи платником [PERSON] . Коли поїхала до Києва - комунальні послуги оплачувала її сім`я, коли особисто припинила проводити оплату наданих комунальних послуг за спірною адресою вона не пам`ятає. Зазначила, що (на час надання пояснень по справі - 19.01.2022) майже рік не проживає у спірному будинку, свої особисті речі не забрала, оскільки не має доступу до нього. З [PERSON] не спілкувалася з січня 2020 року. На святкуванні 55-річчя чоловіка [PERSON] у 2020 році не була, оскільки її не було у смт Котельва. Крім того, [PERSON] зазначила, що у після розірвання шлюбу вона постійно проживає за місцем роботи у м. Київ та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Спільне господарство з відповідачем [PERSON] не веде після того як поїхала до м. Київ (з весни 2017 року). Те, що її раптово не впустили в житло за спірною адресою 12.03.2021 року, для неї було неочікуваним, до цього у неї з [PERSON] були нормальні відносини, сварок не було. Їй не відомо чому [PERSON] привів додому іншу жінку, яка теж перешкоджала їй користуватися житлом. До подій 12.03.2021 востаннє вона спілкувалася з чоловіком у грудні 2020 року, а перед цим приїжджала додому восени. Одночасно [PERSON] повідомила, що приїжджала додому влітку 2020 року та, не влаштовуючи сварки, попрохала [PERSON] придбати для неї окреме інше житло. У березні 2021 року, після того, як він подав позов до суду про розірвання шлюбу, вона теж просила придбати їй житло, на що [PERSON] погодився, і повідомив їй, щоб вона вибирала житло. Однак, на її пропозицію придбати окреме домогосподарство він не погодився. Нею у 2017 році була видана довіреність на представництво її інтересів дочкою [PERSON] . Одночасно [PERSON] повідомила, що коли вона прийшла 12.03.2021 додому за спірною адресою, [PERSON] повідомив їй, що він її речі вивіз та купив їй квартиру, але не повідомив де, та ображав її, у зв`язку з цим вона викликала працівників поліції. 13.03.2021 року знову зверталася до поліції. З відповідачем [PERSON] не спілкується з січня 2021 року. Вважає, що фактично шлюбні відносини з [PERSON] були припинені 12.03.2021 року. До подання [PERSON] 03.03.2021 позову до суду про розірвання шлюбу не було будь-яких питань щодо того, що вона втратила право користування житлом за спірною адресою. Крім того, представник [PERSON] - адвокат Рой Н.О. зазначила, що позивачем [PERSON] не надано доказів неповажності причин відсутності [PERSON] за адресою реєстрації протягом року. [PERSON] немає доступу до свого будинку через неприязні відносини з [PERSON] , який після подання позову про розірвання шлюбу змінив замки в будинку і господарських спорудах. [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав. Представник [PERSON] - адвокат Литвишко Інна Василівна, яка діє на підставі ордера ПТ №180423 на надання правової допомоги від 06.07.2021 року (том 1 а.с. 121), під час судового розгляду проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заперечень не надала, та зазначила, що ??як встановлено у судових засіданнях, [PERSON] добровільно зібрала свої речі та виїхала проживати й працювати до м. Києва більш як за три роки до подання позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що підтверджується актом обстеження домоволодіння [PERSON] від 01.03.2021 року, показаннями свідка [PERSON] , які не були спростовані у судовому засіданні, а показання свідка [PERSON] підтверджують відсутність [PERSON] у місці її проживання за спірною адресою близько трьох-чотирьох років, оскільки у [PERSON] з`явилися інша жінка, в решті показання свідка, яка є рідною сестрою [PERSON] , є суперечливими, як і показання свідка [PERSON] . Жодних інших доказів з приводу того, що [PERSON] не проживала у спірному домоволодінні менше року до дня подання позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, надано не було. При цьому власник спірного домоволодіння [PERSON] категорично не бажає вселення її колишньої невістки [PERSON] до її житлового будинку. Фактично разом з [PERSON] та [PERSON] вже кілька років проживає співмешканка її сина [PERSON] . Зважаючи на такі обставини, вважає, що позовні вимоги [PERSON] повністю доведені і підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та відсутності порушеного права, оскільки [PERSON] добровільно залишила місце своєї реєстрації на кілька років, не вносячи оплати комунальних платежів, не піклуючись про господарство. Лише після подання [PERSON] позову про розірвання шлюбу, приїхала додому до [PERSON] та викликала поліцію. Під час судового розгляду не було встановлено що [PERSON] вчиняла будь-які дії для перешкоди у користуванні [PERSON] житлом за спірною адресою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно задовольнити повністю, та у задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і вселення до житлового приміщення необхідно відмовити повністю, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1994 року, що зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №3741 в реєстровій книзі №18 (том 1 а.с. 10). На підставі довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №827 від 01.03.2021 року, згідно з рішенням четвертої сесії Котелевської селищної ради ХХІІІ скликання від 02.12.1998 року «Про впорядкування адресного господарства» та згідно з рішенням восьмої позачергової сесії VІІ скликання Котелевської селищної ради від 17.02.2016 року Про перейменування вулиць та провулків відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону їхньої символіки» змінено адресу домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ) (том 1 а.с. 12). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №767 від 24.02.2021 року, в господарстві за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 13). Відповідно до виписки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №02-43/219 від 15.03.2021 року, домогосподарство за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ) належить [PERSON] . У даному господарстві зареєстроване місце проживання: [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] . Інформація надана згідно з даними погосподарського обліку Котелевської селищної ради за період з 1991 по 1995 роки (том 1 а.с. 73). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року, шлюб, зареєстрований 24.01.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №3, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили 23.06.2021 року (том 1 а.с. 32, 143, 144). Постановою Полтавського апеляційного суду від 23.06.2021 року рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року залишено без змін (том 1 а.с. 145, 146). Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частинами 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. На обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилається на статті 71, 72 ЖК УРСР та на статті 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини. Ураховуючи, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі №369/13285/18. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житла. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України строки без поважних причин. Стаття 156 ЖК УРСР передбачає, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до пунктів 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК УРСР», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Згідно з актом обстеження домогосподарства [PERSON] , проведеного 01.03.2021 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавської області Шевченко Валентиною Іванівною та сусідів: [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , зазначено, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . [PERSON] за даною адресою не проживає з 2017 року (том 1 а.с. 11). Згідно з актом про встановлення факту недопуску до домоволодіння за адресою [ADDRESS] , складеного 15.03.2021 року депутатом Котелевської селищної ради Шевченко Валентиною Іванівною та сусідами [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , та [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] , на основі свідчення вказаних сусідів, що 12 та 13 березня був факт недопуску [PERSON] до домогосподарства по [ADDRESS] , в якому вона зареєстрована з 24.01.1987 року, але в силу своїх обставин змушена тимчасово бути у від`їзді (на заробітках). [PERSON] взагалі обмежив доступ до домогосподарства, а іншого житла [PERSON] не має (том 1 а.с. 77). Однак, допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] , пояснила, що проживає по сусідству зі сторонами у справі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала у спірному будинку із 1987 року. Поїхала на роботу до м. Київ, оскільки її чоловік [PERSON] припинив надавати їй кошти. Інколи [PERSON] приїжджала додому в смт Котельва, у кого зупинялася свідку невідомо. Один раз вона бачила сварку між [PERSON] та [PERSON] , але коли це було свідок не пам`ятає. Допитана під час судового розгляду й свідок [PERSON] , пояснила, що проживає по сусідству зі сторонами у справі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала у спірному будинку із 1987 року. Поїхала на роботу до м. Київ, оскільки не мала коштів на своє утримання близько чотирьох років тому. Крім того, свідок пояснила, що їй відомо, що два останніх роки [PERSON] проживає в м. Київ, тобто, можливо, з 2020 року. У березні чи на новий рік у 2020 році з [PERSON] почала співмешкати [PERSON] . Крім того, відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №471 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрована заява [PERSON] , такого змісту: 12.03.2021 року о 16:54 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.03.2021 року о 16.54 год. за адресою [ADDRESS] , 12.03.2021 року на даний час чоловік [PERSON] , [INFO] , вчиняє домашнє насильство, неадекватно себе поводить (том 1 а.с.71). Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №473 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрована заява [PERSON] , такого змісту: 12.03.2021 року о 18:16 год. надійшла заява до РУ про те, що 12.03.2021 року о 16.50 год. до чергової частини СПД №1 ВП №4 із письмовою заявою звернулася [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , про те що [PERSON] , 1965 року народження, житель [ADDRESS] , близько 16.50 год. 12.03.2021 року ображав її та лаяв нецензурною лайкою (том 1 а.с. 72). Тобто, підставами для подання повідомлень до поліції 12.03.2021 року стали висловлені [PERSON] образи та лайка у бік [PERSON] та [PERSON] , й відсутнє повідомлення про недопуск [PERSON] до її місця проживання за спірною адресою. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , та їй відомо, що [PERSON] після одруження з [PERSON] почала проживати за спірною адресою. [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, але коли [PERSON] почав підтримувати відносини з іншою жінкою та припинив надавати кошти [PERSON] на її утримання, [PERSON] була змушена виїхати років три тому в м. Київ на роботу. Але вона приїжджала регулярно додому в смт Котельва й зупинялася у дочки [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] не впускають додому за спірною адресою. Після 08.03.2021 року (можливо 12.03.2021) [PERSON] зателефонувала їй і попрохала разом з нею піти забрати речі з будинку за спірною адресою, але чи забрала [PERSON] свої речі свідку нічого не відомо. Іншого житла [PERSON] не має. Тобто, згідно з поясненнями свідка [PERSON] , [PERSON] 12.03.2021 року мала намір лише забрати свої особисті речі, а не намір залишитися у спірному будинку для проживання у ньому. Допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] , пояснила, що сім`ю [PERSON] знає з дитинства, оскільки проживала поряд з ними по сусідству. З 2005 року вона підтримувала близькі відносини з [PERSON] , який на той час був у шлюбі з [PERSON] . Через складні відносини з [PERSON] у 2016 році [PERSON] не запросила [PERSON] та [PERSON] на своє день народження (06 листопада), а взимку 2016 року [PERSON] вивезла з будинку свої речі, залишила лише вбудовані меблі, про що [PERSON] дізнався коли приїхав додому разом з нею (свідком) на різдвяні свята у 2017 році. [PERSON] не намагалася повернутися додому за спірною адресою, інтересу до житла не проявляла та не спілкувалася з чоловіком. Крім того, [PERSON] пояснила, що, оскільки [PERSON] вже не проживала за спірною адресою, вона (свідок) приїжджала на вихідні до [PERSON] за місцем його проживання за спірною адресою починаючи з 2018 року, постійно ж співмешкає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з травня 2020 року. [PERSON] разом із своєю сестрою у 2020 році влаштувала сварку, вимагаючи у [PERSON] , щоб він придбав їй квартиру. У лютому 2021 року вночі [PERSON] зателефонувала дочка і влаштувала сварку, у зв`язку з чим [PERSON] вирішив подати позов до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] . Після цього 12.03.2021 року [PERSON] разом з сестрою [PERSON] приїхали до їх місця проживання за спірною адресою та влаштували сварку й викликали працівників поліції. Аналогічну сварку [PERSON] влаштувала 13.03.2021 року, коли приїхала за спірною адресою вже з дочкою [PERSON] . Зі змісту рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають разом більше п`яти років, шлюбні відносини фактично припинені в квітні 2016 року. Встановлені судом обставини не заперечувалися відповідачем [PERSON] (том 1 а.с. 143). З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі перебували у родинних відносинах, сторонами у справі визнається, що [PERSON] була вселена в спірне житло зі згоди [PERSON] без визначення конкретних умов. [PERSON] визнається, що вона не вела спільне господарство з [PERSON] , мала разом з [PERSON] окремі від [PERSON] абонентські рахунки з надання комунальних послуг, також те, що вона припинила вести спільне господарство з [PERSON] й сплачувати витрати по наданих комунальних послугах у господарстві за спірною адресою з 2017 року. Крім того, у справі встановлено, що через напружені відносини з [PERSON] та відсутність спільного бюджету з ним, [PERSON] припинила подружні відносини з [PERSON] , змінила місце роботи і проживання, й постійно проживала за іншою адресою, що вказує про свідому поведінку [PERSON] , яка свідчить про втрату нею інтересу до спірного житла, в якому вона не проживала без поважних причин понад один рік до дня звернення [PERSON] з позовом до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, й будь-яких належних і допустимих доказів, що [PERSON] та [PERSON] перешкоджали [PERSON] користуватися житлом за спірною адресою, у ході розгляду справи не встановлено. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин непроживання [PERSON] у спірному житлові понад один рік, а будь-які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаному будинку відсутні, та з огляду на права [PERSON] , як власника житла, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та про недоведеність належними і допустимими доказами позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, у зв`язку з чим у задоволенні позову [PERSON] , яка була відсутньою у спірному житлі понад встановлений законом строк без поважних причин, слід відмовити у повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягти судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (том 1 а.с. 1, 2), судові витрати [PERSON] не відшкодовуються (том 1 а.с.63). [PERSON] про судові витрати у справі не заявлено.

Outcome: approved