Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , який на день смерті проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 6,17 в умовних кадастрових гектарах без виділення цієї частки в натурі (на місцевості) у ВАТ "Агрофірма Нива" Волицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, Сертифікат серії ЖТ № 0112781 від 11.08.1999. Крім того представник позивачки зазначив, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1992 року та проживали разом до грудня 2002 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки у листопаді 2002 року виникло питання продажу вказаного житлового будинку та придбання менш затратного житла, позивачка та її чоловік були змушені тимчасово роз`їхатись та проживати окремо. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Однак у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном чоловіка, а саме: користувалася меблевою стінкою, кухонним столом з табуретками та особистими речами (одягом) [PERSON] .. Позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка, оскільки не може в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини. Крім того вона позбавлена можливості оформити право на земельну частку (пай) в позасудовому порядку, оскільки оригінал Сертифікату серії ЖТ № 0112781 від 11.08.1999, виданого на ім`я [PERSON] , втрачено, про що опубліковано відповідне оголошення в газеті "Новини Андрушівщини". Ураховуючи зазначене позивачка просить встановити факт прийняття нею спадщини та визнати право на земельну частку (пай), як на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилась. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував викладеними у позовній заяві обставинами та просив задовольнити позов. 07.10.2022 від представника Волицької сільської ради на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, однак у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю не заперечував прости задоволення позову. У подальшому надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Волицької сільської ради, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини розпорядилася майном померлого, користувалася його меблями та особистими речами. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, показання свідка, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , який на день смерті проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть, про шлюб та довідкою Очеретянського старостинського округу Пулинської селищної ради (а.с. 10,11, 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 6,17 в умовних кадастрових гектарах без виділення цієї частки в натурі (на місцевості) у ВАТ "Агрофірма Нива" Волицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, Сертифікат серії ЖТ № 0112781 від 11.08.1999, що підтверджується повідомленням ГУ Держгеокадастру (а.с. 16,17). Показаннями свідка підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1992 року та проживали разом до грудня 2002 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки у листопаді 2002 року виникло питання продажу вказаного житлового будинку та придбання менш затратного житла, позивачка та її чоловік були змушені тимчасово роз`їхатись та проживати окремо. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Однак у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном чоловіка, а саме: користувалася меблевою стінкою, кухонним столом з табуретками та особистими речами (одягом) [PERSON] .. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає (а.с. 36). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка, оскільки не може в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини. Крім того вона позбавлена можливості оформити право на земельну частку (пай) в позасудовому порядку, оскільки оригінал Сертифікату серії ЖТ № 0112781 від 11.08.1999, виданого на ім`я [PERSON] , втрачено, про що опубліковано відповідне оголошення в газеті "Новини Андрушівщини" (а.с. 13-14, 19, 41). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивачки, встановлення факту прийняття спадщини позивачці необхідно для реалізації спадкових прав, як спадкоємиці за законом після смерті чоловіка. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Пунктом 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правил книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Крім того, статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Вищевказане узгоджується з постановою Верхового Суду у справі N 305/235/17, провадження N 61-11869св19 від 25.03.2020. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене суд задовольняє позов, встановлює факт прийняття позивачкою спадщини після смерті чоловіка та визнає за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,17 в умовних кадастрових гектарах без виділення цієї частки в натурі (на місцевості), як на спадщину за законом. Ураховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved