Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 8650,33 грн., а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8197,80 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що між\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземного транспорту\~на автомобіль\~«Daewoo»\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~24.06.2020 року у м. Кам`янське на перехресті вул. Рилєєва та вул. Сурська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo» державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Hyundai» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Hyundai» та завдано матеріальної шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. 07.07.2020 року постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області\~ [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ремонтної калькуляції № 2036962 від 28.08.2020 року вартість ремонту«Hyundai» державний реєстраційний номер [NUMBER] з ПДВ склала 37947,31 грн. На підставі страхового акту ПрАТ СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 17300,65 грн. Отже, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 22.02.2021 року між ПрАТ СК «ВУСО» та\~фізичною особою-підприємцем\~ [PERSON] укладено договір № 22/02/2021 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Полісом) № 169121149 від 30.10.2019 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Акт (Вимогу) № 2036962-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, але відповідач шкоду не відшкодував, тому, посилаючись на п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою від 10.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Самойленко П.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи заочно. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання сповіщений належним чином. Неодноразово подав суду заяви з клопотанням про відкладення розгляду справи через те, що він перебуває за кордоном (а.с.75, 85, 94, 104, 120, 129, 135, 141,157, 160), проте відзиву та письмових заперечень проти позову не подав. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , власник транспортного засобу, уклав поліс № 169121149 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів з ПрАТ «СК «ВУСО», терміном дії з 30.10.2019 року по 29.10.2020 року включно, на транспортний засіб «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер [NUMBER] із застосуванням пільги у розмірі 50% для пенсіонера (а.с. 14-15). 24.06.2020 року сталась ДТП за участі автомобілю «Daewoo Lanos», яким керував [PERSON] , та «Hyundai» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням\~водія [PERSON] . [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.07.2020 року (а.с. 19). Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 03.07.2020 року (а.с. 25-27), автомобіль «Hyundai»\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] мав механічні пошкодження та вартість відновлювальних робіт склала 37947,31 грн., що також підтверджується ремонтною калькуляцією № 2036962 від 28.08.2020 року (а.с. 28). Відповідно до страхового акту № 2036962-1 від 02.09.2020 року сума страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 169121149 від 29.10.2019 року становить 17300,65 грн. (а.с. 29). 22.02.2021 року між ПрАТ СК «ВУСО» та\~фізичною особою-підприємцем\~ [PERSON] укладено договір № 22/02/2021 про відступлення прав вимоги (а.с. 9-13), відповідно до якого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Полісом) № 169121149. Згідно додатку №1 до договору № 22/02/2021 про відступлення прав вимоги від 22.02.2021 року (а.с. 12) під п/п № 8 зазначено договір № 169121149,\~страхувальник [PERSON] , боржник [PERSON] ,\~сума\~страхового відшкодування 17300,65 грн., залишок\~боргу 8650,33 грн. 25.02.2021 року ФОП [PERSON] повідомив\~ [PERSON] про відступлення прав вимоги, що підтверджується копією повідомлення за вих. № 2036962-1 від 25.02.2021 року (а.с. 31) та з метою досудового врегулювання спору ФОП [PERSON] направив відповідачу\~акт (Вимогу) № 2036962-1 про відшкодування збитків в порядку регресу на підставі ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.30). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до\~п.\~38-1.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~у разі\~якщо страховик\~здійснив страхове\~відшкодування за\~шкоду,\~заподіяну під\~час використання\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~у сфері,\~що передбачає\~більше значення\~коригуючого коефіцієнта,\~ніж визначено\~договором страхування,\~чи з\~порушенням умов,\~передбачених\~пунктом 13.2\~статті\~13\~цього Закону\~(при\~укладенні договору\~страхування із\~застосуванням такого\~пункту),\~то особа,\~відповідальна за\~шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~зобов`язана компенсувати\~страховику 50\~відсотків виплаченого\~страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки власник транспортного засобу [PERSON] , як пенсіонер, мав пільги щодо сплати розміру страхового платежу, проте, враховуючи, що ДТП сталася за участі [PERSON] , який керував транспортним засобом, тому відповідно до положень ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов`язаний компенсувати страховику 50% виплаченого страхового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня\~2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20. Враховуючи, що в матеріалах справи міститься договір №1818 від 25.06.2021 року про надання правової допомоги, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги, виписку з банку та меморіальний ордер № 7511484611 (а.с. 32-34), суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 8197,80 грн. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 9105,80 грн., які складаються з оплати судового збору у розмірі 908 грн. та витрат на правову допомогу 8197,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved