Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

02 вересня 2021 року та уточнено 28 січня 2022 року [PERSON] звернувся до\~Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю. Позовна заява мотивована тим, що з травня 2008 року позивач на підставі усної домовленості з [PERSON] , з якою перебував у дружніх, довірливих стосунках, та за умови щомісячної сплати грошових коштів останній, заселився в домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 31,30 кв.м). Правовстановлюючих документів у [PERSON] позивач не запитував, його заселення було обумовлене фактичним припиненням шлюбних відносин з дружиною приблизно з 2008 року. Крім того, розташування будинку було для нього зручним, так як працював та продовжує працювати на ПОГ Криворізьке УВП УТОС, що знаходиться на сусідній від цього будинку вулиці. Приблизно з березня 2009 року зв`язок з [PERSON] фактично був втрачений, а щомісячна сплата грошових коштів останній була припинена. З того часу, та до сьогодні позивач відкрито та безперервно користується домоволодінням, веде господарство, та доглядає за ним. В 2015 році позивач дізнався, що [PERSON] померла. Державний реєстр не містить інформації про власника будинку, а зі змісту довідки КП «Криворізьке БТІ» ДОР встановлено, що в матеріалах технічної інвентаризації користувачем зазначено раніше не знайомого йому [PERSON] . Позивач відкрито, безперервно володіє житлом більше 12 років, на вказане майно не претендують інші особи, а тому посилаючись на вищевикладені обставини просив суд задовольнити позовну заяву. 24 листопада 2021 року представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на первісну позовну заяву. Як на підставу заперечень посилалася на те, що позивачем не надано доказів постійного користування житловим будинком, вчинення робіт по утриманню території у належному стані, відомостей про зареєстрованих осіб за вказаною адресою, а також відсутні відомості щодо наявності кола спадкоємців та прийняття ними спадщини. Просила розглядати справу за її відсутності. Відзив та заперечення на уточнену позовну заяву до суду не надходили. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 2008 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання особи від 22.01.2022, посвідченого головою квартального комітету № 2 (а.с.31). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2021, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про власника житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, відомості про зареєстроване права власності на спірний житловий будинок в КП «Криворізьке БТІ» ДОР відсутні, в наявності лише матеріали технічної інвентаризації в яких користувачем зазначено [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Криворізьке БТІ» ДОР від 25.08.2021 № 190949 (а.с.8). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Згідно довідки\~Першої Криворізької\~державної нотаріальної\~контори Дніпропетровської\~області від\~06.10.2022,\~після смерті\~ [PERSON] з\~заявами при\~прийняття або\~про відмову\~від прийняття\~спадщини ніхто\~не звертався,\~спадкова справа\~не заводилась.\~ \~ \~ Відповідно до положень статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 923/82/19. Починаючи з\~2008\~року по\~теперішній час\~позивач проживає\~за адресою:[ADDRESS] , обслуговує житловий будинок, користується ним відкрито та безперервно. У пункті 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховували факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 175/4741/16. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Можливість пред`явлення\~до суду\~позову про\~визнання права\~власності за\~набувальною давністю\~випливає з\~положень статей\~15,\~16\~ЦК України,\~а також\~частини четвертої\~статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, оцінивши надані\~докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, добросовісно та безперервно користуватися житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , підтримує житло в належному стані, а також приймаючи до уваги те, що власник житла відсутній, тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved