Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що їй на підставі заповіту від 30.09.2015 року на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10 лютого 2022 року в житловому будинку по [ADDRESS] [PERSON] проживає одна з 31 березня 2016 року по теперішній час. Рішенням Сторожинецького районного суду від 25 жовтня 2019 року шлюб розірвано між позивачкою та відповідачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач не проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не сплачував комунальні платежі, не приймав участі в утриманні будинку, особистих речей відповідача в будинку немає. Враховуючи вищевказані\~обставини,\~позивач \~просить ухвалити\~рішення,\~яким визнати\~відповідача \~ такими, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зняття його з реєстрації. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка позивачки - [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано у 2019р.. Із акта обстеження матеріально-побутових умов сім?ї №640 від 31.08.2022р. вбачається, що [PERSON] проживає самостійно, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України,\~ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст.156 Житлового кодексу Української РСР\~члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 3 ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу місця пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно норм зазначеного\~закону\~реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, здійснює орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Таким чином, питання зняття з реєстрації не належить до повноважень суду. Прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання такої особи визначеним законом органом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial