Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову покликається на те, що 05.10.2022 року між [PERSON] з одного боку (покупець) та [PERSON] , [PERSON] (продавці) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно п.15 вищевказаного договору Продавці, зокрема [PERSON] , взяли на себе зобов`язання звільнити квартиру, знятися з реєстраційного обліку до 15.10.2022 року. Станом на момент звернення до суду з даним позовом, [PERSON] [INFO] , свої зобов`язання згідно вищевказаного пункту договору не виконав, а саме не знявся з реєстраційного обліку та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у даній квартирі породжує для позивача численні незручності та створює перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним майном. Учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Представник позивача адвокат Гулін Ю.О. подав до суду клопотання про слухання справи без участі позивача та представника позивача, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує щодо його задоволення. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено що 05.10.2022 року між [PERSON] з одного боку (покупець) та [PERSON] , [PERSON] (продавці) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно п.15 вищевказаного договору Продавці, зокрема [PERSON] , взяли на себе зобов`язання звільнити квартиру, знятися з реєстраційного обліку до 15.10.2022 року. Встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] , в даній квартирі не проживає, однак свої зобов`язання згідно вищевказаного пункту договору не виконав та не знявся з реєстраційного обліку та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать поава-вало&іння. користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однією з підстав припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України є відчуження власником свого майна. При цьому реєстрація відповідача в квартирі обмежує право власності позивача на вільне користування і розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім способів захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16). суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. З ст. 16). Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача . Таким чином, враховуючи, що відповідач добровільно покинув спірну квартиру, позивач вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Окім того, суд бере до уваги, що положення ч. 1 ст. 206 ЦПК України, згідно якого відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі, який фактично там не проживає, перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, відтак задоволення судом позову у цілому відновить порушене право позивача на повноцінне користування житлом. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, знайшла своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч.1 ст 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому вона звільнена від сплати судового збору. Таким чином, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved