Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

У липні 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 200\~000 гривень без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що з відповідачем він перебував\~у трудових\~відносинах в\~періоди з\~10.12.1996\~року по\~07.10.1997\~року,\~з 07.07.2000\~року по\~08.07.2005\~року,\~з 06.03.2006\~року по\~02.11.2007\~року,\~з 01.02.2011\~року по\~22.11.2016\~року,\~працюючи на\~різних посадах\~в шкідливих\~умовах праці. Під час виконання трудових обов`язків [PERSON] отримав професійне захворювання: хронічна двобічна\~сенсоневральна приглухуватість\~з початковими\~явищами зниження\~слуху 1\~ст.\~та пневмоконіоз.\~Хронічне професійне\~захворювання виникло\~у зв`язку\~з тривалим\~періодом роботи\~в умовах\~впливу шкідливих виробничих факторів - пил, шум. Згідно довідці МСЕК від 07.07.2022 року, позивачу було вперше встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково, 20%\~втрати професійної\~працездатності по\~пневмоконіозу,\~встановлено потребу\~в медикаментозному\~лікуванні. Як зазначає позивач, стан його здоров`я залишається досить тяжким, у зв`язку з чим він відчуває великий\~дискомфорт, і надалі потребує лікування. Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати фізичний біль і страждання, як до так і після одержання інвалідності та часткової втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження\~життєвої активності, систематичне\~нездужання і\~послаблення організму.\~Все це\~разом вплинуло\~на образ\~життя [PERSON] , на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання позивач втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. [PERSON] відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану здоров`я. У позивача критичне\~відношення до\~себе,\~як до\~неповноцінного,\~в трудовому\~та соціальному\~відношенні,\~громадянина. Заподіяну моральну шкоду оцінює у 200 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, позивач виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безліччю негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійного захворювання, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 1 серпня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.08.2022 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник відповідача\~ПрАТ «Шахтоуправління\~«Покровське» -\~адвокат Малиновський\~Д.В.\~надав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву в\~якому позовні\~вимоги визнав\~частково та\~зазначив,\~що відповідач\~не приховував\~важкість та\~шкідливість технологічного\~процесу,\~а позивачем\~свідомо були\~прийняті запропоновані\~йому умови\~праці.\~Крім того,\~позивач усвідомлюючи\~ризик виникнення\~професійного захворювання,\~умисно тривалий\~час не\~повідомляв адміністрацію\~відповідача про\~необхідність переведення\~його на\~іншу менш\~шкідливу роботу\~або менш\~важку працю\~у зв`язку\~з погіршенням\~стану свого\~здоров`я.\~При цьому\~відповідач також\~зазначив,\~що позивач\~за весь\~період на\~підприємстві,\~жодного разу\~не заявляв\~про порушення\~зі сторони\~відповідача умов\~його праці.\~Жодних протиправних\~дій у\~відношенні позивача,\~які б\~знаходились у\~причинному зв`язку\~із профзахворюванням\~відповідач не\~вчиняв.\~Враховуючи все\~вищенаведене,\~просить суд\~частково задовольнити\~позовні вимоги\~та стягнути\~з ПрАТ\~«Шахтоуправління «Покровське»\~на користь\~ [PERSON] \~в якості\~відшкодування моральної\~шкоди,\~спричиненої професійним\~захворюванням,\~не більше\~10\~000\~грн.\~00\~коп.\~з утриманням\~обов`язкових платежів,\~а у\~решті позовних\~вимог відмовити. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] в періоди з 10.12.1996 року по 07.10.1997 року, з 07.07.2000 року по 08.07.2005 року, з 06.03.2006 року по 02.11.2007 року, з 01.02.2011 року по 22.11.2016 року перебував у трудових відносинах працюючи на різних посадах в шкідливих умовах праці, був задіяний на повний робочий день під землею на підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (а.с. 7-16). Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 02 червня 2022 року №18/416 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 16 червня 2022 року, затвердженого 17 червня 2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, [PERSON] встановлено діагноз хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з початковими явищами зниження слуху І ст. (перший ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] , пневмоконіоз (s/t, 1/1), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил переважно фібро генної дії фактична величина 3-102,5 мг/м3, при нормативному значенні 2-4 мг/м3; виробничий шум фактична величина 82-85 дБА, при нормативному значенні 80 дБА (а.с. 17-21). Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Згідно довідки серії 12 ААА №106806 від 07.07.2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному огляді [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, встановлено потребу у медикаментозному лікуванні ( а.с. 22). Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України ооральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково (20 %) втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль до застосування. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 200 000 грн. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 20% (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійних захворювань, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Крім того, внаслідок захворювання змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, профзахворювання вимагає реабілітаційних і адаптаційних заходів, у позивача змінився звичайний уклад його життя, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійних захворювань у розмірі 50 000 грн. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать встановленим обставинам справи, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 16 червня 2022 року причиною професійного захворювання позивача є тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи відповідача в цій частині, суд не бере до уваги. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних\~\~ неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. За таких обставин моральна шкода у розмірі 50 000 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача бвло звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а позов\~задоволено частково,\~то з\~ відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial