Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк», через свого представника адвоката Ременюк Т.О. звернулось до суду 19.10.2021 року з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 21.08.2020р. в загальній сумі 349024,92 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів. Відповідач не надав письмового відзиву проти позовних вимог. Ухвалою суду від 19.11.2021р. прийнято рішення про відкриття провадження по справі із здійсненням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. 13.01.2022р. до суду надійшла письмова заява відповідача про відвід головуючого судді, за наслідками розгляду якої судом постановлено ухвалу від 13.01.2022р. про відмову у задоволенні заяви про відвід, а в судовому засіданні було оголошено перерву. Надалі відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 21.08.2020р. між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» була укладена угода про надання кредиту №500838138 (далі Кредитна угода). За умовами Кредитної угоди Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 267086,94 грн. з метою повернення заборгованості за кредитним договором №501230741 від 28.01.2020р. Умовами угоди передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок відповідача на умовах повернення позичальником кредиту у строк до 25.08.2027р. зі сплатою 32% річних за користування кредитними коштами. За умовами Кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватись позичальником у відповідності до Графіку платежів, який є додатком №1 до Кредитної угоди і передбачає обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту щомісячно рівними платежами в розмірі 7999,27 грн. до 25 числа кожного місяця. 25.08.2020р. позивачем здійснено надання кредитних коштів в сумі 267086,94 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Всупереч умов Кредитної угоди відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки з моменту укладання Кредитної угоди здійснив лише один платіж 25.08.2020р. в розмірі 662,32 грн., внаслідок чого станом на 13.08.2021р. відповідач мав заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 349024,92 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 267\~086,94 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 81\~937,98 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеної між сторонами Кредитної угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525\~ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.\~1054\~ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.\~1048\~ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Укладаючи Кредитну угоду сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі 7999,27 грн. до 25 числа кожного місяця. Частина такого платежу мала йти на погашення заборгованості по тілу кредиту, а інша частина по відсоткам за користування кредитними коштами. Статтею 1050\~ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору не виконував належним чином свого зобов`язання із здійснення щомісячних платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконував свої обов`язки, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами. Аналіз наданих позивачем виписок по особовим рахункам на ім`я відповідача свідчить, що з 25.08.2020р. по такому рахунку припинилось здійснення відповідачем будь-яких операцій. Наданий позивачем розрахунок суми процентів по Кредитній угоді відповідає умовам, погодженим сторонами та викладеним у Графіку платежів. Станом на 13.08.2021р. розмір заборгованості зафіксований: за кредитом 267\~086,94 грн., за відсотками за користування кредитом 81\~937,98 грн. Отже вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 5 235 грн. 37 коп. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved