Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] в особі представника- адвоката Горда В.В. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури , Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суд, посилаючись на те, 15.01.2009 року Прокуратурою Київської області була порушена кримінальна справа № 07-5726 відносно голови наглядової ради ЗАТ АКВА [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ст. 27, ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України. В ході слідства по постанові слідчого [PERSON] проводилась стаціонарна судова комплексна психолого-психіатрична експертиза, з 08 липня по 04 серпня 2009 року, в результаті якої у [PERSON] виявили психіатричне захворювання. [PERSON] є інвалідом 2 групи довічно з 21.01.2014 року. В березні 2011 року кримінальна справа № 07-5726 по обвинуваченню [PERSON] за ст. 27, ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ,ч.1 ст . 366 КК України була направлена з обвинувальним висновком до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 30.12.2011 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ,ч.1 ст . 366 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Київської області вирок був скасований справа повернута на новий розгляд в той же суд в іншому складі. 18 серпня 2015 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.27, ч.2 ст. 15,ч. 5 ст. 191, ч.3. ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України виправдано у зв`язку з недоведенням, що в його діях є склад злочину. 26.11.2015 року ухвалою апеляційного суду Київської області вирок був скасований, а справа повернута на новий розгляд в той же суд в іншому складі. 20.12.2020 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. ст.27, ч.2 ст. 15,ч. 5 ст. 191, ч.3. ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. 14 січня 2021 року вирок набрав законної сили. Отже, з моменту порушення кримінальної справи 15.01.2009 року по 14.01.2021 року та відповідно набуття статусу підозрюваного і до набрання виправдувального вироку законної сили він незаконно перебував під слідством та судом. Тобто в період з 15.01.2009-14.01.2021 року він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності. За таких обставин у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної органами досудового розслідування та прокуратури внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності. Моральна шкода полягає в довготривалому перебуванні під страхом кримінальної відповідальності за злочини, якого він не вчиняв. У порушенні його нормальних стосунків з оточуючими людьми, що очорнило та принизило його в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Сам факт незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності негативно відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання. У зв`язку з вказаним, розмір моральної шкоди він обґрунтовує та оцінює наступним: відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021 року тобто на час розгляду справи в суді, мінімальна заробітна плата становить 6000,00 грн. Початок перебігу строку перебування під слідством [PERSON] починається з моменту порушення кримінальної справи 15.01.2009 року по14.01.2021 року, а тому на думку позивача загальний строк складає 144 місяці, а мінімальний розмір моральної шкоди складає 864000,00грн. Отже, відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба шляхом безспірного списання коштів державного бюджету. Просить стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної Казначейської служби України на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 864000,00грн.. Ухвалою Малиновського раойнного суду м. Одеси від 09.08.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 31.08.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури , про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 року залучено до участі у цивільній справі у якості співвідповідача Державу Україна- в особі Державної казначейської служби України . Ухвалою суду від 05.07.2022 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури , Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду, закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Київської Обласної прокуратури в судове засідання не з`явилась, надано до суду відзив, в якому зазначено, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За обставинами справи встановлено, що органом досудового розслідування прокуратурою Київської області віл 15.01.200 9 року порушення кримінальну справу № 07-5726 відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1ст. 366 КК України, та розслідувалась СВ ПМ ДПА В Київській області. 14.01.2010 року у справі затверджено обвинувальний висновок та її направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку ст. 232 КПК України. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2011 року , засуджено зокрема [PERSON] за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК України, ст.ст. 69,70,74 К до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посаді, із звільненням від відбування покарання з іспитовим стоком 3 роки на підставі ст. 75КК України. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 052.08.2012 року вирок суду першої інстанції від 30.12.2011 року скасовано кримінальну справу направлено на новий розгляд. Вироком Бориспільського міськрайонного суду від 18.08.2015 року [PERSON] виправдано за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з не доведенням його вини. Ухвалою апеляційного суду київської області від 26.11.2015 року вирок суду першої інстанції від 18.08.2015 року яким [PERSON] виправдано, скасовано о а кримінальну справу знову направлено на новий судовий розгляд. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2020 року [PERSON] виправдано за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Також, доведенню підлягає протиправна поведінка заподіювана, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Задоволення позовних вимог за відсутності в діях обласної прокуратури ознак деліктного правопорушення є покладанням на обласну прокуратуру не передбаченої законом юридичної відповідальності. У даній справі позивач не надав до суду будь-яких доказів щодо вжиття зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо, обмежившись наведенням загальних фраз із законодавчих актів. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Ураховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушені яких саме норм права вона виразилась, також не надано належних доказів спричинення йому моральної та майнової шкоди, отже не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності чинному законодавству, просять у позові [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовити. Представник ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що позовні вимоги позивач обґрунтовує нібито неправомірними діями прокуратури та суду якими йому завдано моральну шкоду. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач. Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що подає відповідний позов. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, які позначили негативні зміни у його житті: переживання, тривога, емоційна напруга, почуття обурення. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями безпосередньо відповідача 2 у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України. Просить суд врахувати, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Оскільки позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю/діями відповідача та заявленою моральною шкодою, вважаємо що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Державною казначейською службою України надано суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначають, що як випливає зі змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Казначейство вважає за необхідне зауважити, що позивачем не надано підтверджуючих документів, щодо завдання моральної шкоди, а також не вказано в чому саме вона проявляється. Отже, сума моральної шкоди в розмірі 864000,00грн. не підтверджена жодними документами і визначена самостійно позивачем за його власними переконаннями. Просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначала, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 6000 грн. Однак, згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди, слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017.Отже, ураховуючи наведене вважають, у разі задоволення позовних вимог розмір моральної шкоди, що може бути відшкодована [PERSON] становить 326880,00 грн. (2270 грн. * 144 місяці), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування прокуратурою Київської області віл 15.01.200 9 року порушення кримінальну справу № 07-5726 відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1ст. 366 КК України, та розслідувалась СВ ПМ ДПА В Київській області. 14.01.2010 року у справі затверджено обвинувальний висновок та її направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку ст. 232 КПК України. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2011 року , засуджено зокрема [PERSON] за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК України, ст.ст. 69,70,74 К до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посаді, із звільненням від відбування покарання з іспитовим стоком 3 роки на підставі ст. 75КК України. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 052.08.2012 року вирок суду першої інстанції від 30.12.2011 року скасовано кримінальну справу направлено на новий розгляд. Вироком Бориспільського міськрайонного суду від 18.08.2015 року [PERSON] виправдано за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з не доведенням його вини. Ухвалою апеляційного суду київської області від 26.11.2015 року вирок суду першої інстанції від 18.08.2015 року яким [PERSON] виправдано, скасовано о а кримінальну справу знову направлено на новий судовий розгляд. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2020 року [PERSON] виправдано за ч.3 ст. 27,ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 ,ч. 1 ст. 366 КК виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Вказаний вирок набрав законної сили 14.01.2021 року. Визначення моральної шкоди позивач просив розглянути в порядку ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кір випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом. Відповідно до положення ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно із ст.1Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі-Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Положеннями ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкодив розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду. Згідно ч.3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1)заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2)майно (втому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності),конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Положеннями ст. 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 9 рп/99від 27 жовтня 1999 року, притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 15.01.2009 року по 14.01.2021 року -144 місяці. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімум доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 жовтня 2022 року становить - 6700 гривень. Розрахунок грошової суми еквівалентної заподіяної моральної шкоди має бути здійснений, виходячи з розмірі мінімальної заробітної плати станом на 2022 рік, тобто 6700 грн. Однак, вбачаючи правові підстави для розрахунку моральної шкоди, виходячи з цієї суми (6700,00 грн.), суд, при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог з огляду на ч. 2 ст. 264 ЦПК України. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 864000 грн. 00\~\~коп., виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати у розмірі 6000,00грн. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У відповідності з ч. 3ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 9 № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується із доводами позивача, про те, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду які тривали з 15.01.2009 року по 14.01.2021 року позивачу завдано моральної шкоди. Довготривале перебування позивача під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. На протязі всього часу перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. У відповідності з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, на яке покладено повноваження по здійсненню через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів. Пунктом 1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказ Державного казначейства України від 02.02.2007 р, № 28і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2007 р. за № 149/13416, виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Аналогічне міститься й у п.1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 р. № 39і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2008 р. за № 110/14801,чинного з 20.02.2008 р. Відповідно до положень ст. 48 БК України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, а саме стягнення з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду в розмірі 864000,00 гривень.

Outcome: approved