Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивачка у листопаді 2022 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що сторони 19.08.2000 року уклали шлюб. У подружжя під час шлюбу народилася донька. Причиною розірвання шлюбу є те, що шлюбні відносини між сторонами погіршилися були припинені остаточно. У відносинах відсутнє порозуміння, втрачені первісні почуття, неможливо зберегти родину через несумісність характерів, непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 19.08.2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №673. Судові витрати просила покласти на відповідача. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 19.08.2000 рокубуло зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №673. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. Позивачкою при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач визнав позов, з останнього на користь позивачки слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 496,20 грн., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved