Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача Представник позивача у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 03.04.2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245003/4093/0000803, предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом AUDI Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 12.12.2018 року о 16 год. 48 хв. на автодорозі Н-12-Суми-Полтава, 59 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля AUDI Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Матеріали досудового розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України перебували у провадженні СВ Тростянецького відділення Охтирського ВП ГУНП у Сумській області, а 30.08.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Матеріали для вирішення питання щодо наявності в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП були виділені, однак до адміністративної відповідальності він притягнений не був у зв`язку з не встановленням його місцезнаходження. Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2020 встановлено вину [PERSON] та причинно-наслідковий зв`язок у його діях та шкодою, завданою автомобілю [PERSON] [PERSON] 14.12.2018 року звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку. Після проведення оцінки матеріального збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI Q7» складає 1 150 494,67 грн. Позивачем було виплачено страхове відшкодування в загальній сумі 1 104 171,08 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», з якого рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2020 у справі за позовом ПрАТ «СК «Уніка» було стягнуто страхове відшкодування у сумі 99 500 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації, а відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 1 004 671,08 грн. Посилаючись на указані обставини, ПрАТ «СК «Уніка» просить суд стягнути із [PERSON] на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки у розмірі 1 004 671,08 грн. та судові витрати. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, під час судового розгляду в ході вступного слова заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважав, що позивачем не надано доказів його вини у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 12.12.2018 року, вирок суду, яким би його визнано винним у Порушенні правил дорожнього руху в матеріалах справи немає. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 02.11.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 24.11.2021 року та від 24.12.2021 за клопотанням відповідача підготовче судове засідання було відкладено. Ухвалою суду від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану судове засідання, яке було призначене на 24.03.2022 не відбулось. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 22.03.2022 № 13/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Тростянецького районного суду Сумської області на Гадяцький районний суд Полтавської області. З 26 травня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.05.2022 №32/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області. Протокольною ухвалою суду від 18.07.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладено. Ухвалою суду від 29.08.2022 року було зупинено провадження у справі за клопотанням відповідача до набрання законної сили постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/7538/20 за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 06.12.2022 року суду поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] 03.04.2018 року був укладений Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245003/4093/0000803 на строк до 03 квітня 2019 року. Предметом договору визначено майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом AUDI Q7, державний реєстраційний номер [NUMBER] та прикріпленим до нього додатковим обладнання (страхування КАСКО) (а.с. 12-20). Відповідно до пункту 1.3 указаного Договору від 03.04.2018 за №245003/4093/0000803 до страхових ризиків віднесена дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до довідки Національної поліції України №3018347305117381 за участю автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номером [NUMBER] під керуванням відповідача у цій справі [PERSON] та автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] 12.12.2018 о 16 год 48 хв на дорозі Н-12 Суми-Полтава, 59 км 200 м сталася дорожньо-транспортна пригода. Пасажиру автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номером [NUMBER] [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження (а.с. 21-24). За фактом указаної дорожньо-транспортної пригоди СВ Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області було розпочато кримінальне провадженні № 12018200270000432 від 12.12.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. У ході проведення досудового розслідування на підставі висновку судової автотехнічної експертизи було установлено, що в діях [PERSON] з технічної точки зору є порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень спричинених потерпілому [PERSON] (а.с.25-26). У подальшому [PERSON] 15.04.2019 подав заяву про небажання бути потерпілим та відсутність претензій до [PERSON] . У листі СВ Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області від 14.02.2020 № 1652/68-2020 зазначено, що постановою від 30.08.2019 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України було закрито кримінальне провадження, матеріали виділені для вирішення питання щодо наявності в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 25-26). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номером [NUMBER] , яким керував [PERSON] 12.12.2018 року була застрахована на підставі Полісу № АМ5138228 ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.27). Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2020 у справі №910/7538/20 за позовом ПАТ «Страхова компанія «Уніка» до ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди із ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» стягнено страхове відшкодування у розмірі 99 500 грн. (100000 грн. (ліміт за майнову шкоду) - 500 грн. (франшиза) (а.с. 28-35). Указаним рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2020 у справі №910/7538/20 установлено вину [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 12.12.2018 о 16 год 48 хв на дорозі Н-12 Суми-Полтава, 59 км 200 м за участю автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номером [NUMBER] під керуванням відповідача у цій справі [PERSON] та автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, яка завдана власнику автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] [PERSON] . Апеляційна скарга [PERSON] на рішення Господарського суду м. Києва від 13.08.2020 у справі №910/7538/20 постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 року була залишена без задоволення, оскільки за висновком колегії суддів апеляційного суду судом першої інстанції правильно установлено вину [PERSON] у пригоді, яка сталась 12.12.2018 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ5138228 (а.с. 27). [PERSON] , будучи власником автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номер [NUMBER] , 14.12.2018 подав до страховика ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» заяву №00282428 про подію, що має ознаки страхового випадку та подав пояснення до заяви про те, що подія сталась, коли він рухався по автодорозі Суми-Полтава за 3-4 км до м.Тростянець автомобіль ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER] виїхав на зустрічну смугу і допустив зіткнення з його автомобілем AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] , який отримав пошкодження передньої частини (а.с. 36-39). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №12558 від 20.08.2019 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] становить 1 150 494,67 грн. (а.с. 42-81). Відповідно до рахунків ТОВ «Ауді-Центр Київ» № 39071654 від 16.07.2019 та №39120920 від 09.12.2019 фактична вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобіля AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] склала 1 104 171,08 грн. (993 859,20 грн. + 110 311,88 грн.) (а.с.82-90). На підставі страхових актів №00282428 від 07.11.2019, №00282428/додатковий від 26.10.2020 року позивачем було визнано дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 12.12.2018 страховим випадком і як наслідок було сплачено 1 104 171,08 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну власнику автомобіля AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] [PERSON]. (а.с. 88, 91-94). ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на підставі рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/7538/20 від 13.08.2020 року перерахувало страхове відшкодування у сумі 99 500 грн. на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (а.с. 96). Позивачем [PERSON] була надіслана Досудова вимога від 26.01.2021 року №2272/1-2 стосовно сплати на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 1 004 671 грн. з попередженням про звернення із позовом до суду у разі несплати указаної суми (а.с.97-98). Указана досудова вимога відповідачем не виконана. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування), а також з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). За приписами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18). Судом установлено, що підставою для виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 1 104 171,08 грн. стали страхові акти від 07.11.2019 та від 26.10.2020, складені позивачем за наслідками дослідження фактичних даних та обставин дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2018, яка була визнана страховим випадком. Вина відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди власнику автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] [PERSON]. у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.12.2018 о 16 год 48 хв на дорозі Н-12 Суми-Полтава, 59 км 200 м за участю автомобіля марки ВАЗ 2108 з державним номером [NUMBER] під керуванням відповідача у цій справі [PERSON] підтверджується доданими позивачем до позову доказами (довідка Національної поліції України №3018347305117381, лист СВ Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області від 14.02.2020 № 1652/68-2020), які визнаються судом належними, достовірними та достатніми для такого висновку. Відповідачем у межах покладеного на нього обов`язку доказування відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, статті 1166 ЦК України не доведено, що шкоду власнику автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] [PERSON]. заподіяно не з його вини. У постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17 Велика Палата Верховного Суду визначила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (п.6.2). З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] стосовно необґрунтованості позову через відсутність вироку суду стосовно нього, оскільки у цій цивільній справі, не вирішуючи питання наявності вини [PERSON] у вчиненні злочину, суд встановлює наявність чи відсутність у його діянні складу цивільного правопорушення, що здійснено судом на підставі оцінки наданих позивачем доказів. Крім того, у матеріалах справи відсутня постанова слідчого Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області від 30.08.2019 про закриття кримінального провадження №12018200270000432 від 12.12.2018 року з мотивованим висновком слідчого про відсутність в діях відповідача не відповідностей Правилам дорожнього руху та причинного зв`язку між його діями та наслідками, що настали у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.12.2018. Як установлено судом позивач, який є страховиком [PERSON] , виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Ураховуючи установлені судом обставини правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, зокрема, вимога позивача до [PERSON] як завдавача шкоди заснована на переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні [PERSON] у зв`язку з виплатою ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь потерпілого страхового відшкодування на підставі Договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245003/4093/0000803 від 03.04.2018. Отже, [PERSON] як особа, яка відповідальна за завдані власнику автомобіля марки AUDI Q7 з державним номером [NUMBER] збитки, повинен у порядку суброгації відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 1194 ЦК України сплатити позивачу різницю між сумою виплаченого страхове відшкодування за договором майнового страхування (1 104 171,08 грн.) та страховою виплатою, яка була стягнута на користь позивача з ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (99500 грн.), тобто 1 004 671,08 грн. Відтак позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15070 грн. 70 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду (а.с.7). На підставі викладеного та

Outcome: approved