Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Миргородська міська рада як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 26 липня 2022 року шлюб [PERSON] із [PERSON] припинено шляхом його розірвання. Після припинення шлюбу сторони проживають за різними адресами. Їх дочка за спільною домовленістю сторін проживає з відповідачкою. Позивач не заперечує, щоб дочка проживала з матір`ю, але протягом останніх місяців відповідачка створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дає можливості бачитися з дочкою ні за місцем його проживання, ні в місцях дитячого відпочинку. Дитину фактично переховують від нього, спотворюючи її дитячу свідомість стосовно позивача як батька. За вирішенням спору [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року № 237 його звернення було задоволено та встановлено спосіб спілкування з дочкою - щотижня два дні на вибір (вівторок, середа, четвер) з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв за місцем проживання батька, а саме - за адресою: [ADDRESS] , прогулянки на території будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, в місцях масового відпочинку - парках, скверах, враховуючи при цьому стан здоров`я дитини, режим харчування, відпочинку, погодні умови чи інші істотні обставини, які могли би завадити побаченню та спілкуванню батька з дитиною; щосуботи та щонеділі з 10 год 00 хв до 10 год 00 хв наступного дня з ночівлею за місцем проживання батька. Вказаним рішенням позивача та відповідачку було попереджено про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини. Однак, [PERSON] свідомо і умисно не виконує рішення виконкому Миргородської міської ради, продовжує допускати порушення батьківських прав і обов`язків позивача, не діє можливості бачитись з дитиною і спілкуватися з нею у встановлені дні та час, створює постійні конфлікти, допускає нецензурну лайку по відношенню до позивача, безпідставно звертається зі скаргами на [PERSON] за місцем його роботи. Така поведінка відповідачки є неправомірною. Відсутність батьківської лінії виховання дитини справляє на дочку негативний вплив, призводить до розриву їх родинних стосунків та відсторонення дитини від позивача, що є психологічною травмою для дитини. [PERSON] за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, веде здоровий спосіб життя, має всі необхідні матеріально-побутові умови за місцем проживання для спілкування та виховання дитини. Виходячи з найкращих інтересів дитини просив зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою та встановити спосіб його участі у спілкуванні з дитиною в порядку, визначеному рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року. Представником відповідачки було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на необґрунтованість та низку обставин по справі, які мають значення для справедливого, об`єктивного вирішення справи. Відповідачка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною, однак не погоджується з графіком, вказаним у позові, оскільки вважає його некоректним. Надання можливості позивачу в спілкуванні з дитиною виключно без участі матері є недоцільним через вік дитини, особливості дитини, у якої після останніх зустрічей з батьком був пригнічений емоційний стан. [PERSON] готова надавати можливість батьку спілкуватись з дитиною за наступним графіком: один день (вівторок або четвер) щотижня з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв на території ігрового майданчику біля будинку позивачки або на нейтральній території у присутності матері. Відповідачка вважає, що спілкування батька з дитиною не повинно заважати нормальному розвитку дитини, тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох батьків. З урахуванням зазначеного просив позовні вимоги задовольнити частково та встановити запропонований ним спосіб участі позивача у вихованні дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив наступне. Відповідачка не дає йому можливості спілкуватися з дитиною в порядку, визначеному виконкомом Миргородської міської ради, зазначає, що буде надавати дитину при наявності рішення суду. [PERSON] вводить його в оману з приводу стану здоров`я дитини, щоб не давати спілкуватися з дочкою, порушує графік спілкування без пояснення причин. Позивач має навички догляду за дитиною, знає, як і чим її годувати, йому відомі особливості здоров`я дитини, тому вважає за можливе залишення дочки у нього, на тривалий строк, в тому числі - в нічний час. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача зазначив, що [PERSON] є добросовісним батьком, піклується про дитину. Перед ухваленням рішення про визначення участі у вихованні дитини орган опіки та піклування ретельно вивчав характеристику батька, всі обставини, необхідні для прийняття такого рішення. Позивач є працездатною особою, має дохід, відповідні житлові умови, соціально зорієнтований, не вживає спиртні напої, має право на спілкування з дитиною. Однак, коли він приходить до відповідачки за дитиною, отримує відмови, які не є конкретними. Рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року відповідачкою оскаржено не було, тобто вона погодилась з вказаним рішенням. Оскільки дане рішення не виконується, [PERSON] змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просив позовні вимоги задовольнити та встановити спосіб та порядок спілкування батька з дитиною у визначеному органом опіки та піклування порядку. Відповідачка пояснила суду наступне. Вона дає можливість спілкуватися позивачу з дитиною, але коли [PERSON] приходить, він вчиняє сварки з матір`ю відповідачки, ображає останню, все це відбувається в присутності дочки. Дитина ще маленька, відповідачка хвилюється за її здоров`я. Під час вирішення питання про встановлення способу спілкування батька з дитиною вона зазначала про свою незгоду із запропонованим графіком, просила його анулювати. [PERSON] не знає, чим відповідач годує дитину. Після спілкування з батьком дитина повертається додому в`яла, без апетиту. Вважає, що позивач не розуміє всієї відповідальності за дитину, тому просила встановити спосіб та час спілкування батька з дитиною, зазначений у відзиві на позовну заяву. Представник відповідачки зазначив про часткове визнання позову, пояснив, що дитині потрібен батько, [PERSON] не відмовляється давати позивачу дитину. Після ухвалення виконавчим комітетом Миргородської міської ради рішення систематично відбувається погодження надання дитини, відповідачка дає дитину для спілкування. Вважає, що перешкоди у спілкуванні батька з дитиною відсутні, позов є немотивованим, необґрунтованим. В той же час зазначив, що час спілкування з дитиною, який просить встановити позивач, є занадто тривалим (4 дні на тиждень), що є неприйнятним з огляду на вік дитини, наявність хвороб, потреби в додатковому догляді. Позивачем не доведено наявність навичок по догляду за дитиною. Вважає, що до досягнення дитиною 6-7 років достатнім буде спілкування 1 раз на тиждень - вівторок або четвер, на території ігрового майданчику або на іншій нейтральній території в присутності матері, оскільки допомога матері може бути потрібна в будь-який час. Представник третьої особи пояснив суду, що перед засіданням комісії було ретельно перевірено житлові умови позивача, його характеристику з місця роботи, інші обставини, що мають значення для вирішення питання про порядок спілкування батька з дитиною. До складу комісії входять спеціалісти різних галузей - юристи, лікарі, педагоги, тому під час ухвалення відповідного рішення були враховані всі необхідні фактори. Вважає, що рішення виконкому Миргородської міської ради відповідає інтересам дитини. Відповідачка з клопотаннями або заявами про скасування вказаного рішення до органу опіки не зверталась. Натомість, позивач звертався із заявами про невиконання рішення виконкому та перешкоджання відповідачкою у спілкуванні [PERSON] з дитиною. Просив позовні вимоги задовольнити та залишити спосіб та порядок спілкування батька з дитиною, встановлений рішенням Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року № 237. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25 червня 2020 року Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), актовий запис № 112). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 липня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У відповідності з витягами з реєстру територіальної громади від 21 липня 2022 року, наданими виконавчим комітетом Миргородської міської ради, дитина проживає з матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року № 237 «Про визначення участі у вихованні дитини та порядку побачень з нею» встановлено наступний спосіб спілкування [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] : -щотижня два дні на вибір (вівторок, середа, четвер) з 10 год 00 хв до 20 год 00 хв перебування за місцем проживання батька, а саме - за адресою: [ADDRESS] , прогулянки на території будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, місцях масового відпочинку - парках, скверах, враховуючи при цьому стан здоров`я дитини, режим харчування, відпочинку, погодні умови чи інші істотні обставини, які могли би завадити побаченню та спілкуванню батька з дочкою; -щосуботи та щонеділі з 10 год 00 хв до 10 год 00 хв наступного дня з ночівлею за місцем проживання батька. Даним рішенням сторонам також було рекомендовано завчасно попереджати один одного про можливі зміни у графіку спілкування батька з дитиною, а також попереджено про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав людини. Вказане рішення є чинним, відповідачкою не оскаржувалось, однак в повному обсязі не виконується, в зв`язку із чим [PERSON] неодноразово звертався до органів поліції, що підтверджується повідомленнями Миргородського МРВ ГУНП в Полтавській області від 23 вересня, 04 жовтня 2022 року. Ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилався на те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, перешкоджає повноцінно приймати участь у її вихованні, чим порушує його права як батька. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року № 237 встановлено графік та порядок (дні, години, місця, умови) побачень позивача як батька із дитиною. Вказане рішення не оскаржене сторонами цієї справи, не скасоване, недійсним або незаконним не визнане. Однак, суд прийшов до висновку, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють батька можливості регулярно спілкуватися з малолітньою дочкою, а відповідачка не в повному обсязі виконує рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради, яким визначено порядок спілкування батька з дитиною. В той же час, судом встановлено, що позивач піклується про дочку та любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з дочкою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що дитина втратила зв`язок з батьком, або що батько негативно впливає на дитину та її розвиток у цілому, має психічні розлади, зловживає спиртними напоями тощо. Натомість, третьою особою позивач характеризується як особа, здатна виконувати обов`язки по догляду за дитиною, за місцем його проживання створені належні умови для перебування та відпочинку. Останній має позитивну характеристику, є фізично та психічно здоровим. Будь-яких зауважень щодо присутності матері під час зустрічей батька з дитиною органом опіки та піклування не наведено. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність встановлення графіку спілкування батька з дитиною в дні, визначені органом опіки та піклування. Відповідачкою не доведено того, що батько дитини не має можливості та певного досвіду догляду за дитиною, а також негативного впливу батька на дочку. Наявність у дитини певних захворювань не свідчать про необхідність додаткового догляду, або визначення особливого режиму для дитини, який не міг би забезпечити батько. Під час судового розгляду [PERSON] підтвердила той факт, що після розірвання шлюбу між нею та позивачем склалися важкі та напружені стосунки, під час їх зустрічей виникають сварки, але вона не заперечує проти зустрічей батька з дочкою, однак, такі зустрічі, на її думку, повинні проводитись один раз на тиждень, з 10 год 00 хв до 13 год 00 хв, у її присутності. Суд зазначає, що особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, спричиняти на неї негативний вплив. На думку суду, найкращим інтересам дитини відповідатиме убезпечення її від спостереження за конфліктами між батьками, а тому саме участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею без участі матері в повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Разом з тим, з урахуванням статі дитини, її віку, враховуючи, що наразі дитина ще є найбільш вразливою в нічний час та потребує додаткової материнської турботи, суд вважає, що на даний час спілкування батька з дитиною в нічний час є недоцільним, тому визначає час спілкування позивача з дочкою вдень, без ночівлі у батька. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню - [PERSON] необхідно зобов`язати не чинити позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, а також встановити спосіб і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною без присутності матері, визначений виконавчим комітетом Миргородської міської ради від 17 серпня 2022 року № 237, однак, без ночівлі дитини у батька. Суд також вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам.

Outcome: partial