Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинського районного відділу ДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення нерухомого майна з під арешту. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником квартири, що розташована, за адресою: [ADDRESS] , яка була подарована батьком 07.10.1999, згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом та зареєстровано за № 2543. Технічний паспорт складений на позивача, та в цій квартирі він зареєстрований та проживає. Разом з тим, [PERSON] має бажання розпорядитися та здійснити відчуження даної квартири, однак при зверненні до нотаріальної контори йому стало відомо, що на об`єкт нерухомості накладено обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10893999, яке зареєстровано 02.03.2011 реєстратором: Вінницька філія державного підприємства «Інформаційний центр», підставою обтяження була постанова про відкриття виконавчого провадження № 5661664 від 01.12.2006, яка винесена відділом державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, (теперішня назва Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Звернувшись до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби, останньому було надано довідку від 04.11.2022 згідно якої, виконавче провадження №5661664 від 01.12.2006 по якому було накладено арешт на майно боржника, знищено на підставі акту про вилучення виконавчого провадження для знищення через закінчення строку його збереження. Тому у Тульчинському відділі державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відсутні підстави для зняття арешту (обтяження), та щодо позивача на виконанні відділу ДВС відкритих виконавчих проваджень немає. Позивач вважає, що враховуючи те, що виконавче провадження знищено, так як закінчився термін зберігання, та враховуючи те, що встановити підстави накладення арешту не виявляється можливим, тому існує необхідність скасувати арешт нерухомого майна. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить скасувати арешт зі всього нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , накладений відділом державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, (теперішня назва Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), реєстраційний номер обтяження 10893999, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 5661664 від 01.12.2006 відділом державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Третяков П.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 306574160 від 04.08.2022, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії договору дарування від 07.10.1999, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є: [PERSON] (а.с. 10). Згідно інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10893999, зареєстровано 02.03.2011 вінницькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 5661664 від 01.12.2006, яка винесена відділом державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки Тульчинського районного відділу ДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 23131 від 04.11.2022 (а.с. 12) виконавче провадження № 5661664 від 01.12.2006, знищено на підставі акту про вилучення виконавчого провадження для знищення через закінчення строку його зберігання. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє його права володіння ним. Однак, наявність обтяження порушує його право власності, зокрема, право щодо відчуження майна. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що підстави для збереження обтяження на вищевказане нерухоме майно відсутні. Так, на виконанні у відділі ДВС виконавчих документів про стягнення з позивача коштів на користь фізичних, юридичних осіб, чи держави, не має. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України. Однак, беручи до уваги характер спору та встановлені обставини справи, суд не знаходить розумних підстав для стягнення з відповідача судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved