Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

у жовтні 2022 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до Комунального автотранспортного підприємства № 273904 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпусту, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 19.06.2014 р. він був прийнятий на роботу до КАТП-273904 на посаду начальника дільниці та ремонту машин і механізмів. Наказом № 115-к про припинення трудового (контракту) позивача було звільнено 29.07.2022 року за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП, та зазначено, що підлягає компенсація за невикористану відпустку в кількості 45 календарних днів [PERSON] . Згідно довідки КАТП-273904 від 19.08.2022 року за № 6, [PERSON] нарахований дохід за період з 01.10.2021 року по 29.07.2022 року, та складає 345 949,31 грн. Позивач зазначає, що в липні її була нарахована заробітна плата в розмірі 29831,76 грн., та 48111,75 грн. за невикористану відпустку за 45 календарних днів, загальна сума за липень 2022 року становить 77943,51 грн., без відрахувань. Таким чином, загальна сума боргу заборгованості по заробітній платі становить 265 484,37 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача КАТП-273904 заборгованість по виплаті заробітної платі за період з 01.10.2021 року по 29.07.2022 року в розмірі 265 484,37 грн., грошову компенсацію за 45 календарних невикористаних днів щорічної відпустки у розмірі 38 729,95 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.10.2021 року по 13.10.2022 року в розмірі 310 626,47 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 30) Відповідач КАТП-273904 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] з 19 червня 2014 року працював у Комунальному автотранспортному підприємстві № 273904 на посаді начальника дільниці та ремонту машин і механізмів. (а.с. 11) Наказом № 115-к про припинення трудового (контракту) [PERSON] було звільнено 29 липня 2022 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП. (а.с. 12) Згідно довідки КАТП-273904 від 19 серпня 2022 року за № 6 нарахований [PERSON] дохід за період з 01.10.2021 року по 29.07.2022 року складає 345 949,31 грн. Позивач зазначає, що при звільненні з ним не був проведений повний розрахунок та заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2021 року по серпень 2022 року включно становить 265 484,37 грн. з урахуванням компенсації за невикористану відпустку за 45 календарних днів. 03 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до відповідача КАТП-273904 з вимогою про виплату вказаної заборгованості. Листом від 27 вересня 2022 року № 26 повідомив про складнощі у виплаті заробітній платі у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року та наданням допомог ЗСУ, у зв"язку з чим заборгованість по заробітній платі буде погашатися систематично. Таким чином, відповідач визнав наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вбачається, що станом на серпень 2022 року відповідач мав перед позивачем заборгованість із заробітної плати на загальну суму 265 484,37 грн., враховуючи компенсацію за невикористану відпустку за 45 календарних днів. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що середній заробіток за час розрахунку при звільненні в період з 01.10.2021 року по 13.10.2021 року становить 310 626,47 грн. (259 дня х 1199 грн. 33 коп.) Оскільки відповідач не здійснив розрахунку з позивачем при звільненні, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата за період з 01.10.2021 року по 29.07.2022 року у розмірі 265 484,37 грн. без вирахування податків та обов`язкових платежів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 310 626,47 грн. та грошова компенсація за 45 невикористаних календарних днів щорічної відпустки у розмірі 38 729,95 грн. без вирахування податків та обов`язкових платежів. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що 26 вересня 2022 року між адвокатом Палій А.В. та Лень В.Л. укладено Договір про надання правової допомоги адвокатом. 13 жовтня 2022 року між адвокатом Палій А.В. та Лень В.Л. підписаний Акт виконаних робіт та наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги адвоката б/н 26.09.2022р., за умовами якого сторони узгодили вартість послуг в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 241 від 26 вересня 2022 року на суму 5000,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] сплатив за надану йому юридичну допомогу 5 000,00 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає 1 984,80 грн. судового збору.

Outcome: approved