Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

08 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позовна заява мотивована тим, що 28 квітня 1976 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори був посвідчений договір купівлі-продажу, реєстраційний номер 1-1574, який зареєстрований в Криворізькому БТІ. Згідно довідки виданої КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 14.09.2020 за позивачем станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності на 1/3 частку від двох житлових будинків з господарськими спорудами, розташованих [ADDRESS] . 21 вересня 2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області на підставі нотаріально посвідченої заяви (згода співвласників) від 24.02.2016 за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку Б-1, загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, сараю Ж, сараю К, літнього душу Л, гаражу Н, водоколонки ІІ, замощення ІІІ, огорожі № 1. Форма власності приватна, розмір частки: 1. Станом на теперішній час позивач бажає розпорядитись своїм майном, однак втрата оригіналів документів, які підтверджують її право власності на будинок перешкоджає у реалізації вказаного права. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить виключити виконком Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області із числа відповідачів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач вже є власником спірного майна, та відсутній спір про право. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено,\~що відповідно\~до даних\~архівної справи,\~станом на\~31.12.2012,\~1/3\~частка від\~двох житлових\~будинківз господарськими спорудами, розташованих у [ADDRESS] (за правовстановлюючим документом [ADDRESS] ), зареєстрована на праві спільної часткової власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 55-124-124 на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.04.1976 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1574, що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 14.09.2020 № 181435 (а.с.8). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 21.09.2016 на підставі заяви (письмової згоди співвласників), серія та номер: НАТ 905331, виданий 24.02.2016, видавник: Кульбіда Є.М., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 248, 249, 250, свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 10.11.2015, видавник: Криворізьке міське управління юстиції Дніпропетровської області, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку Б-1, загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, сараю Ж, сараю К, літнього душу Л, гаражу Н, водоколонки ІІ, замощення ІІІ, огорожі № 1 (а.с.9-10). Листом Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.09.2020 № 741/02-05, позивачу повідомлено, що згідно акту приймання-передання справ Першої криворізької державної нотаріальної контори на зберігання до Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, наряди договорів відчуження нерухомого майна за 1976 рік не передавалися, та немає можливості видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Першою криворізькою державної нотаріальної контори від 28.04.1976 № 1-1574 (а.с. 15). Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, у випадку позивача йдеться про підтвердження права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , який був набутий нею на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, за реєстраційним номером 1-1574, на вказане нерухоме майно та неможливістю на даний час його відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання права власності на господарські побудови, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки господарські побудови були визначені згідно заяви (письмової згоди співвласників будинку) виданої 24.02.2016 та на підставі якої зареєстровано за позивачем право власності в державному реєстрі 21.09.2016, тоді як у втраченому позивачем правовстановлюючому документі відомості щодо наявності господарських побудов були відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial