Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

в позові вказано, що [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , перебували в шлюбу під час якого в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду від 16.07.2013 обох батьків позбавлено батьківських прав. Розпорядженням Тисменицької районної державної адміністрації за № 448 від 01.10.2013 року, [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] , [INFO] по материнській лінії, призначено її опікуном. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.06.2019 призначено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Відповідач рішення не виконує, наявна заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] навчається в Івано-Франківському коледжі ресторанного сервісу і туризму НУХТ на другому курсі, витрачається багато коштів для придбання всього необхідного для навчання в коледжі, зросли ціни на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності. Позивач просить змінити розмір аліментів та стягувати [PERSON] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідачу повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за відсутність відповідача в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України постановлено здійснити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тисменицької районної державної адміністрації за № 448 від 01.10.2013 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном її онуки [PERSON] , [INFO] . 26.09.2019 рішенням Івано-Франківського міського суду призначено стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~Відповідно до ч. ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В позові позивач зазначала про те, що відповідач не працює, відсутні дані про його незадовільний стан здоров`я чи наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб. Будучи працездатною особою, відповідач може працювати і приймати участь в утриманні своєї доньки, а не перекладати весь тягар утримання його дитини на плечі позивача, яка є пенсіонеркою. Тому у відповідача є можливість сплачувати аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Крім цього відповідач добровільно не забезпечує інтереси дитини в визначений судом розмір аліментів в сумі 1000 гривень, через що наявна заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви розрахунками із сплати аліментів. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1\~ст. 13 ЦПК України\~вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Таким чином, за відсутності домовленості між батьками або іншим законним представником дитини про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.191 ч.1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, позивачкою обґрунтовано позов про збільшення розміру аліментів в розмірі ј частини ввід усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже за розгляд даного спору передбачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, який підлягає покладенню на відповідача, оскільки його визначено не у процентному відношенні. Усі інші\~пояснення сторін,\~їх докази\~і арґументи\~не спростовують\~висновків суду,\~зазначених в\~цьому судовому\~рішенні,\~їх дослідження\~та оцінка\~судом не\~надало можливості\~встановити обставини,\~які б\~були підставою\~для ухвалення\~будь-якого\~іншого судового\~рішення. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial