Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся 15.11.2022 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] ,\~про поділ\~земельної ділянки\~та визнання\~права власності. (а.с.2-36) Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27.11.2008 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя йому виділено в натурі 55/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS] та визнано право власності на вказане майно. А [PERSON] виділено в натурі 45/100 ідеальних часток вказаного майна. Крім того, визначено порядок користування та розпорядження присадибною земельною ділянкою: - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , площею 0,0577 га, що становить 48/100 земельної ділянки, в тому числі під двором 0,0456 га, під забудовою 0,0121 га; - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , площею 0,0620 га, що становить 52/100 земельної ділянки, в тому числі під двором 0,0216 га, під забудовою 0,0085 га, під ріллею 0,0515 га. Вказує на те, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ним згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №187836, кадастровий номер: 7322583000:01:001:0063. Звернувшись до землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер: 7322583000:01:001:0063 згідно рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27.11.2008 року, інженером землевпорядником було проведено поділ спірної земельної ділянки, виділено земельні ділянки та присвоєно кадастрові номери в користування згідно рішення. За таких обставин, з посиланням на відповідні правові норми, просить виділити земельну ділянку розміром 0,0616 га, кадастровий номер: 7322583000:01:001:0820, що розташована в [ADDRESS] та визнати за нею право власності на неї. В зустрічному позові [PERSON] просить виділити їй, із земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №187, що розташована в [ADDRESS] , розміром 0,1193 га, кадастровий номер: 7322583000:01:001:0063, земельну ділянку розміром 0,0577 га, кадастровий номер: 7322583000:01:001:0819, що розташована в [ADDRESS] , та визнати право власності на неї, посилаючись на обставини зазначені в первісному позові. Заяви, клопотання учасників справи інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.11.2022 було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.12.2022 (а.с.28). 08.12.2022 [PERSON] скерувала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ земельної ділянки та визнання права власності (а.с.29-31) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.12.2022 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки та визнання права власності прийнято та об`єднано в одне провадження (а.с.42) Позивач відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився скерував заяву про підтримання своїх позовних вимог та визнання заявлених вимог за зустріним позовом (а.с.40) Відповідач позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, скерувала 08.12.2022 заяву про підтримання позовних вимог за зустрічним позовом та визнання первісного позову. Просила розгляд справи провести без ї участі (а.с.39) Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №187836 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,11193, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-13) Відповідно до копії Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27.11.2008 року здійснено поділ майна та виділено в користування земельні ділянки. (а.с.18) Норми права, які застосував суд, мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Відповідно до положень ст.ст.\~316,\~317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.355, ч.ч.1, 2 ст.368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно з\~ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. У відповідності до ч. 1\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до вимог\~ст. 370 ЦК України\~ співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до вимог\~ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з\~ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до вимог ч.ч.4,5\~ст.89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Підпунктом «е» п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, передбачено, що учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, в тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають, або виплати рештою учасників грошової компенсації за що частку при неможливості її виділення та отримання його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки, за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що сторонам попередньо визначили розмір земельних часток, згідно рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 27.11.2008 року, такий розмір не оспорюють і саме такий порядок користування встановлений сторонам протягом тривалого часу, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача-відповідача [PERSON] , та відповідачки-позивачки [PERSON] про виділ частки із земельної ділянки, що є в спільній сумісній власності є обґрунтованими. Судом встановлено, що факти, викладені позивачем-відповідачем [PERSON] в позовній заяві та відповідачкою-позивачкою [PERSON] , в зустрічній позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. У зв`язку з чим, первісний позов [PERSON] , та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved