Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивачка у вересні 2022 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому спадкове майно, яке складається з права на земельну частку /пай/ площею 3,46 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності СС «Волинь», що розташоване на території колишньої Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, а також майно успадкуване [PERSON] після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] . Позивачка зазначає, що на момент смерті батька вона проживала та була зареєстрована з останнім. Спадкоємцем після смерті батька могла бути сестра позивачки [PERSON] , однак остання відмовилася від прийняття спадщини. Відтак інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Крім того, в сертифікаті на право на земельну частку /пай/ виявлено помилку, а саме невірно зазначено ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Просить: встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай)серії РН №064893, виданий на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , що померла [INFO] ; визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, право на земельну частку (пай), розміром 3,46 умовних кадастрових гектарів без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало у колективній власності СС «Волинь» згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії РН №064893, зареєстрованого 15 травня 2013 року за №387, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07 вересня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, проте подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачкою, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько сторін. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №503, копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про одруження позивачки серії [NUMBER] , копіює свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб відповідачки серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому право на земельну частку (пай), розміром 3,46 умовних кадастрових гектарів без визначення частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишньої Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яке перебувало у колективній власності СС «Волинь» згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії РН №064893, зареєстрованого 15 травня 2013 року за №387. Вказане право на земельну частку (пай) він успадкував після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , яке останній успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Проте померлий [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права. Вказані обставини підтверджуються рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.08.2010 у справі №2-о-62/10 та рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11.03.2011 у справі №2-222/11. Проте, як вбачається з Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №064893, він виданий [PERSON] , замість [PERSON] . З письмових пояснень свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] , яка проживала за адресою: с.Володимирівка, Володимир-Волинський район Волинська область, та постійно працювала в ССГ «Волинь», була внесена до списку пайовиків та отримала сертифікат на право на земельну частку /пай/. Згідно паспорту вона була « [PERSON] », однак від народження останню називали « [PERSON] ». Через розбіжності у написанні імені [PERSON] у її паспорті, свідоцтві про її смерть серії [NUMBER] та у сертифікаті на право на земельну частку (пай), позивачка позбавлена можливості оформити спадщину, яка відкрилася після смерті її батька. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки та встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай)серії РН №064893 виданий на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , що померла [INFO] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач по справі [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Отже, за наданими відомостями позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті батька, яка прийняла спадщину. Крім неї інших спадкоємців за законом першої черги, немає. Проте, листом державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.М. Хоми від 30.09.2022 року, на усне звернення позивачки, останній роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/, що розташована на території ССГ «Волинь» села Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області, є неможливим, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та, запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємцею за законом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов висновку, що вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved