Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У листопаді 2022 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що а підставі свідоцтва про право власності , виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Натомість, у вказаному свідоцтві було допущено описку, а саме помилково вказане її прізвище « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » та внаслідок вказаної помилки у неї виникли розбіжності між документами, які встановлюють її особу та тих, які посвідчують право власності на майно. З метою врегулювання вказаного питання вона зверталась до заінтересованої особи, проте отримала відповідь про неможливість виправлення помилки в позасудовому порядку. Наведені вище обставини зумовили необхідність звернення до суду з даною заявою з метою забезпечення можливості вільно розпоряджатись своєю власністю. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми процесуального права, просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 21.10.1993 року, виданого на ім`я « [PERSON] ». В судове засідання заявник не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі та заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи також звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, вирішити заявлені вимоги просила на розсуд суду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 21 жовтня 1993 року Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло за адресою [ADDRESS] (а/с 7). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з копії паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру прізвище заявниці вказане « [PERSON] », при цьому у паспорті міститься відмітка про те, що [PERSON] з 21.02.1991 року зареєструвала шлюб [PERSON] , 1939 року народження. Отже, заявниці та її чоловіку 21.10.1993 року було видано свідоцтва про право спільної сумісної власності на квартиру за вище вказаною адресою, про що у реєстровій книзі було здійснено запис №4474, натомість у вказаному свідоцтві було помилково вказане прізвище заявниці « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Підтвердженням вказаної обставин також є той факт, що заявниця значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 24.02.1992 року, що вбачається із отриманої на запит суду довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області. Наведеними вище доказами в їх сукупності підтверджується, що вказане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 21.10.1993 року дійсно належить заявниці, оскільки її ім`я та по батькові, що вказані у зазначених документах збігаються з ім`ям та по батькові, що вказані у паспорті громадянина України, довідці про присвоєння РНОКПП, а також в документах що підтверджують реєстрацію шлюбу з іншим співвласником. Відповідна помилка виникла внаслідок невірного написання прізвища заявниці та іншим чином виправити такої помилки немає можливості, що також підтверджується листом Управління комунальної власності Чернівецької міської ради від 02.11.2022 року №К-463 (а/с 8). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації правомочностей власника та вільного розпорядження своїм майном. Враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 21.10.1993 року. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved