Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У жовтні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 18 квітня 2010 року. Позовну заяву мотивує тим, що у сторін народилося троє дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрачене почуття любові та поваги, в результаті чого сторони припинили шлюбні відносини у 2019 році, вона проживає з іншим чоловіком. Представник позивача [PERSON] адвокат Іваницький А.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечив (арк.спр. 29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Відповідно до частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Викладені обставини та норми ч. 3 ст. 223 ЦПК України, на переконання суду, свідчать про наявність підстав для розгляду справи за відсутності відповідача. Процесуальні дії у справі 17 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 16\~листопада 2022\~року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 08 грудня 2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 18 квітня 2010 між сторонами [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (арк.спр.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 12,13,14). Таким чином виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін неповнолітніх дітей та неможливість розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не висловив, шлюб носить формальний характер, сторони припинили шлюбні відносини більше трьох років тому, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити їх інтересам, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд за заявою позивача приймає рішення про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved