Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

11.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля Hundai Elantra днз [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.12.2018 року). 16.01.2021 року о 04 год. 35 хв. внаслідок короткого замикання електропроводки у належному відповідачу [PERSON] автобусі Богдан А092 днз [NUMBER] , що знаходився біля будинку по [ADDRESS] , виникла пожежа у зв`язку з якою було пошкоджено належний позивачу автомобіль Hundai Elantra днз [NUMBER] , що підтверджується актом про пожежу від 16.01.2021 року. Вартість матеріального збитку, згідно висновку оцінювача [PERSON] від 23.01.2021 року складає 110880,16 гривень. Листом від 28.01.2021 року Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області повідомив позивача про те, що в ході проведеної перевірки за результатами розгляду його заяви від 27.01.2021 року щодо пошкодження належного позивачу автомобіля вбачаються цивільно-правові відносини. Крім того, позивач вказував, що крім матеріального збитку за пошкодження автомобіля у розмірі 110880,16 гривень, йому була завдана і моральна шкода, яка полягає у необхідності докладати додаткових зусиль для організації життя. Так, внаслідок пошкодження автомобіля, позивач вказував, що позбавлений можливості його використання, у зв`язку з чим вимушений користуватися громадським транспортом, що для нього створює купу незручностей. Вказував, що втратив мобільність, через, що змушений раніше вставати на роботу та через, що доводиться затримуватись на роботі. Через відмову відповідача відшкодувати заподіяну йому шкоду, вимушений всі свої заощадження та зароблені кошти направляти на ремонт автомобіля, хоча планував їх витратити інакше. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, а також ступінь втрати реалізації своїх можливостей, позивач оцінював завдану йому моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] заподіяну пошкодженням майна матеріальну шкоду у сумі 110880,16 гривень та моральну шкоду у сумі 50000,00 гривень. 12.03.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатовим Д.Д. відкрито загальне позовне провадження у справі. 06.07.2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Шупик О.А. через канцелярію суду зареєстрував відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 15.01.2020 року [PERSON] взяв у [PERSON] під виплату транспортний засіб Богдан А 092, днз [NUMBER] , а також взяв на себе відповідальність перед фіскальними і іншими державними органами. Вказував, що саме [PERSON] припаркував транспортний засіб Богдан А 092, днз [NUMBER] на паркувальний майданчик біля будинку № 9 по вул. Чорновола у м. Вишневе та оплачував перебування транспортного засобу на цьому майданчику. Крім того, [PERSON] був допитаний співробітниками Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області як водій транспортного засобу Богдан А092 днз [NUMBER] . Також саме [PERSON] 25.02.2021 року звертався до Києво-Святошинської місцевої прокуратури щодо пошкодження його транспортного засобу Богдан А092, днз [NUMBER] , шляхом підпалу, що підтверджується Витягом з ЄРДР № 42021111200000073 від 25.02.2021 року. Просив у задоволені позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням майна відмовити у повному обсязі. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 700 від 11.10.2021 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/3222/21 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд судді Янченку А.В. 12.10.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням майна та призначено підготовче судове засідання. 29.11.2021 року позивачем через канцелярію суду зареєстровано письмові пояснення по справі, в яких він вказав, що доводи адвоката Шипика О.А. викладені під час судового засідання та зазначені у відзиві від 06.07.2021 року є безпідставними та надуманими, тому не мають під собою жодного належного юридичного підґрунтя так як в даній справі він позивається до [PERSON] , який є власником автомобіля Богдан А 092, днз [NUMBER] , про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, внаслідок неналежного утримання вищевказаного транспортного засобу, де існує причинний зв`язок із заподіяною йому шкодою. На підставі вище наведеного позивач, просив суд задовольнити поданий ним позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням майна. 27.10.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні поданий ним позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Частиною 2 ст. 13 ЦК закріплює правило про те, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від своїх дій, які б могли порушити права інших осіб, заподіяти шкоду навколишньому середовищу або культурній спадщині. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, за правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 2 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України, громадяни України зобов`язані: дотримуватися заходів безпеки у побуті та повсякденній трудовій діяльності, не допускати порушень виробничої і технологічної дисципліни, вимог екологічної безпеки, охорони праці, що можуть призвести до надзвичайної ситуації; виконувати правила пожежної безпеки, забезпечувати будівлі, які їм належать на праві приватної власності, первинними засобами пожежогасіння, навчати дітей обережному поводженню з вогнем. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, ст.\~22\~ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У справах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст.\~1166\~ЦК України обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач жодним доказом не спростував правові підстави позову та обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином суд вбачає доведеною позовну вимогу, щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру відшкодування майнової шкоди в сумі 110\~880 (сто десять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 16 копійок. Окрім відшкодування матеріальної шкоди позивач також просить суд стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.\~3\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12\~Цивільного процесуального\~кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідача [PERSON] відповідальності за моральну шкоду. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Стаття 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial