Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказувала, що 04 липня 1997 року Агрономійською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. В зв`язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 7 жовтня 2022 року сторонам по цивільній справі надавався строк на примирення два місяці. Строк для примирення результатів не дав. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила слухати справу у її відсутність. Також не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено, 04 липня 1997 року Агрономійською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 17 жовтня 2017 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім`ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову оплачено позовні вимоги судовим збором у розмірі 992 грн. 40 к. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати у сумі 992 грн. 40 к. судового збору виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved