Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У серпні 2019 року позивач, звернувся до суду з позовними вимогами до \~Одеської міської ради, про визнання договору № Н-1168 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого 29 серпня 2001 року в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості», реєстраційний № Н-1168 від 29 серпня 2001 року дійсним, визнання права власності на 685/2000 часток квартири під номером [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. 25.11.2019 за заявою позивача було залучено до справи співвідповідача [PERSON] та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору на стороні позивача - Одеську універсальну товарну біржу "Центр". 08.12.2022 представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Одеська універсальна товарна біржа "Центр" про визнання договору № Н-1168 купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу без участі позивача та його представника, уточнену позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, просив справу розглянути у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову за уточненою позовною заявою, не заперечував проти його задоволення у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні, просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - Одеської універсальної товарної біржі "Центр", будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до\~ч.\~3\~та ч.\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 29 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені свого малолітнього онука [PERSON] , було укладено Договір № Н-1168 купівлі-продажу нерухомого майна від 29 серпня 2001 року, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] придбали в рівних частинах 685/1000 частки квартири під номером [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Договір № Н-1168 купівлі-продажу нерухомого майна від 29 серпня 2001 року був зареєстрований 01 жовтня 2001 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (книга 381пр, стр. 139, р. №450). Вказана обставина підтверджується листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 28.01.2022 № 12590/04-04. З 21 серпня 2002 року позивач зареєстрований та постійно проживає у квартирі квартири під номером [ADDRESS] , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у його паспорті. [INFO] помер [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 685/2000 часток вищевказаної квартири. З метою належного оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Верезуб Катерини Олександрівни з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 25.06.2018 за № 155/02-3/ позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії). Нотаріус, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивувала своє рішення тим, що біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна не може вважатися належним документом, що підтверджує право власності, крім того, договір не посвідчений нотаріально. За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права та вільно розпоряджатися своєю власністю. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Враховуючи, що позивач позбавлений, з урахуванням наведених причин, оформити свої права як спадкоємець, цей спір підлягає розгляду судом. Спірні правовідносини між сторонами виникли 29 серпня 2001 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. При укладенні договору купівлі-продажу частки квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме: купівлі-продажу 685/1000 часток квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. При цьому, у пункті 5 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну спірної частки - 6300 грн., які продавець отримав після підписання вказаного договору. Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо можливості визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі дійсним, зокрема у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 522/50/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 487/9435/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі №489/7537/15-ц. Судом встановлено, що сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцеві було передано кошти за спірне майно, а покупець з часу укладення вказаного правочину користується цим майном, зокрема, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved