Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

11.03.2021 року представник [PERSON] - адвокат Коренко Т.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про реальний реальний розподіл домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу №915 від 24.03.2000 року належить 30/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Іншими співвласниками домоволодінні є : [PERSON] з часткою 36/200; [PERSON] з часткою 36/200 ; [PERSON] з часткою 34/300 ; [PERSON] з часткою 34/300 ; [PERSON] з часткою 34/300. На теперішній час у Позивача виникла необхідність у виділенні з натурі та відокремленні від інших співвласників належної їй на праві приватної спільної часткової власності 30/100 частин житлового будинку з огорожами та спорудами адресою [ADDRESS] . Проте, між сторонами існує спір щодо реального поділу земельної ділянки у зв`язку з чим позивач для врегулювання спору звернулася до суду. Ухвалою судді від 09.04.2021 року позовну заяву було залишено без руху. 13.04.2021 року представник позивача в порядку ст.185 ЦПК України подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.04.2021 зазначений позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.09.2021 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалоюсуду від 15.08.2022 року провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 02.11.2022 року закрито підготовче провадження по справі, та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Коренко Т.В. надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням Першого варіанту розподілу запропонованого у висновку експерта №125-008 від 26.03.2022. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомили, відзовів не надавали. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечувала. Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. За змістом ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 24.03.2000 року №915, укладеного на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрованого у КП «ММБТІ» 14.04.2000 р. за №12898, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 30/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-2958/2006 року від 21.07.2006 року вищевказаний Договір купівлі-продажу визнано дійсним. Відповідно до Довідки ММБТІ №1306 від 31.05.2021 рокута Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , іншим співвласниками приватної спільної часткової власності домоволодінні є: [PERSON] 36/200 частки; [PERSON] 36/200 частки; [PERSON] 34/300 частки; [PERSON] 34/300 частки; [PERSON] 34/300 частки. Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку, загальною площею - 859 кв.м. Під будинком, господарськими будівлями разом 332 кв.м: під будинком - 271кв.м, під господарськими будівлями - 61 кв.м. Під двором - 394 кв.м. Під садом - 133 кв.м.. Згідно висновку судової будівельно-технічної та земеьно-технічної експертизи №125-008 від 26.03.2022 запропоновано один варіант виділення в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, з урахуванням побажання співвласника, а також два варіанта визначення виділу 30/100 часток земельної ділянки. В свою чергу представник позивача наполягали на визначені порядку користування земельною ділянкою з урахування першого варіанту. Заперечень від відповідачів щодо поділу спірного об`єкту нерухомості та виділення в користування частини земельної ділянки не надійшло. Так, варіантом виділення в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, з урахуванням побажання співвласника, є виділення [PERSON] : Частини житлового будинку літ. «А-1», 1-3 - житлова площа пл. 14,9 кв.м.; 1-4 - житлова пл. 11,5 кв.м.; 1-5 - житлова пл. 7,9 кв.м.; 1-6 - кухня пл. 5,2 кв.м; 1-7 - житлова пл.. 9,1 кв.м.; 1-8 санвузол пл.. 3,2 кв.; 1-9 - коридор пл.. 5,8 кв. м; 1-10 - коридор пл. 7,3 кв. м.. Разом по частині житлового будинку: пл.. 64,9 кв.м. - інв. варт. - 36063 грн.. Надвірні узаконенні господарські будови: Літ «И» - вбиральня - 1936 р. - пл. 1,0 кв.м - 373 грн.; Літ «Х» - навіс - 2019 р. - пл. 4,1 кв.м. - 492 грн.; Літ. «Ч» - душ - 2019 - пл. 2,3 кв.м. - 767 грн.; Літ «Ш» - навіс - 2019 р. - пл. 5,2 кв.м. - 623 грн.; Літ «Щ» - навіс - 2015 р. - пл. 3,9 кв.м. - 444 грн.; Літ «Ю» - навіс - 2005 р. - пл. 10,6 кв.м. - 2389 грн. №3 - ворота - 602 грн.; 30/100 частин № 2,11,12 - огорожа - 1010 грн.; №13 - водяна колонка - 303 грн.; № ІІ - замощення - 111 грн. Реальна частка складає - 40/100 (41454:103829 буд.), що на 10/100 часток більше від частки, що ідеально належить -30/100 частки. Окрім того, експертом запропоновано виділити у користування [PERSON] частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме: 337, 0 кв.м., з яких: - під будівлями - 113,56 кв. м; під чистою землею - 223,44 кв. м. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved