Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру захисту дітей «Наші діти» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , передано Центру захисту дітей «Наші діти». 27 жовтня 2021 року наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 12 [PERSON] , [INFO] , поставлено на профілактичний облік, як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. У зв`язку з наведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] ; передати Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для подальшого влаштування; стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 05 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 06 грудня 2022 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи Центру захисту дітей «Наші діти» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки через свій ранній дитячий вік (5 років) він не в змозі чітко і ясно висловити свою думку про позбавлення батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14, 15-19, 20). [INFO] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , передано Центру захисту дітей «Наші діти» (а.с. 25). 27 жовтня 2021 року наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 12 [PERSON] , [INFO] , поставлено на профілактичний облік, як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 12, 13). Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Спір виник з приводу неналежного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав № 103/3333/41/3 від 18 липня 2022 року вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації спільно із залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації, фахівцем Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб та лікарем-педіатром КНП «ЦПМСД № 4» 20 жовтня 2021 року було здійснено обстеження житлово-побутових умов дитини [PERSON] та складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Під час обстеження встановлено, у приміщення важке повітря від ураження всього житлового приміщення грибком та пліснявою, підлога в кімнаті зірвана, у коридорі підлога повністю пошкоджена. У помешканні дуже холодно та брудно, відсутня приготована їжа для дитини та продукти харчування. За висновками обстеження, умови проживання та виховання [PERSON] становлять небезпеку для його життя та здоров`я. Батько з сином не проживає, не виконує батьківські обов`язки, цілком самоусунувся від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не створив належних умов для нормального проживання, не дбає про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям. Тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 65-66). Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо (а.с. 22, 23-24, 26, 27-30, 31-32, 33, 34, 35-36, 39-40). Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не надав суду жодного доказу на його боку щонайменшої батьківської турботи. Отже, вище наведені встановлені обставини в своїй сукупності вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відсутність будь-яких виняткових обставин чи обставин щодо покращення ситуації. Тому суд приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Розмір аліментів позивачем зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Позивач просить про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, яка буде законним опікуном або на користь закладу, до якого буде передано неповнолітню дитину. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Під час розгляду справи питання про призначення опікуна не розглядалося. Не можуть стягуватися аліменти на користь відповідного дитячого закладу, оскільки ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Оскільки судом не встановлено можливості передати дитину другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, дитина передається на опікування органові опіки та піклування. Виходячи з наведеного, суд передає малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були прийняті міри для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дитини та зобов`язує батька сплачувати аліменти на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню повністю: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Згідно позовної заяви позовні вимоги містять дві вимоги, а саме одну позовну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів, та одну вимогу немайнового характеру - позбавлення батьківських прав. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405,00 грн.), а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на одну позовну вимогу майнового характеру та одну позовну вимогу немайнового характеру на користь держави у загальному розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Outcome: approved