Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області з позовом до [PERSON] (далі відповідач),\~у якому\~просив суд\~стягнути з\~останнього на\~свою користь\~безпідставно набуті\~грошові кошти\~у розмірі 137\~000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що \~27.07.2021 року [PERSON] \~\~здійснив грошовий банківський переказ на рахунок отримувача [PERSON] грошових коштів у розмірі 137 000,00 грн. Зазначені грошові кошти були перераховані позивачем помилково. Будь-які договірні відносини між платником та одержувачем грошових коштів відсутні. Також, між позивачем та відповідачем відсутні ділові чи приятельські відносини, спільну діяльність, інвестування не ведуть. Зазначені особи між собою не знайомі, домовленості між ними відсутні. Від банку, що прийняв платіж та здійснив перерахування грошових коштів позивач отримав інформацію щодо місця реєстрації відповідача.\~08.09.2021 року було направлено відповідачу вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів та додав документи, на підтвердження обґрунтованості вимоги. У строк, визначений ч. 2\~ст. 530 ЦК України,\~відповідач грошові кошти добровільно позивачу не повернув та продовжує користуватись грішми без належних правових підстав, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом У судове засідання позивач не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 05.12.2022 року. У той же час, у матеріалах справи міститься заява від представника позивача, у якій він підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 115). Відповідач та його представник у судове засідання, призначене на 12.12.2022 року не з`явилися, у минулих засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні, оскільки насправді між сторонами існували договірні відносини. За усною домовленістю, відповідач на замовлення позивача повинен був придбати за його кошти у сумі 137\~000,00 грн. криптовалюту біткоїн та перевести її на адресу крипто гаманця позивача, а останній зобов`язувався сплатити за це відповідачу вартість таких послуг у розмірі 7% від розміру грошових коштів, одержаних від позивача. Позивач перевів відповідачу кошти на наданий рахунок, а відповідач виконав усі домовленості. Вказані обставини підтверджуються показами свідка [PERSON] та перепискою сторін. Наявний у матеріалах справи витяг із кримінального провадження до даної справи не має ніякого відношення. Крім того, на їх думку, помилки бути не могло, оскільки всі реквізити відповідача позивачем зазначено правильно. Позивач є засновником ТОВ «Консалтінг-Сервіс», діяльністю якого є надання послуг у сфері права, а тому має бути обізнаним з юридичної точки зору. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Враховуючи, що сторін було належним чином повідомлено про розгляд справи, останній не повідомив про причини своєї неявки, що унеможливлює визнати їх поважними, при цьому, це не перша його неявка до суду, а також беручи до уваги те, що представник позивача надіслав заяву, у якій підтримав позовні вимоги, також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду з листопада 2021 року, суд дійшов до висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності відповідача. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 24.01.2022 року до матеріалів справи долучено докази, надані представником позивача, відмовлено у долученні до матеріалів справи відзиву з додатками, оскільки його подано з порушенням строків. Крім того, ухвалено викликати та допитати в якості свідка [PERSON] 25.10.2022 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, які долучені до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 27.07.2021 року [PERSON] , банк платника - АТ «Мотор-Банк» здійснив грошовий банківський переказ на рахунок отримувача [PERSON] , код [NUMBER] , банк отримувача АТ «Універсал Банк» грошових коштів у розмірі 137 000,00 грн., що підтверджено копією квитанції №ПН575910 від 27.07.2021 року (а.с. 33). Відповідно до копії довідки АТ «Мотор-Банк» від 23.09.2021р, вих.. №124/33, підтверджено, що [PERSON] 27.07.2021 року здійснив переказ коштів в сумі 137 000 грн. на користь отримувача [PERSON] через АТ «Мотор-Банк». Надходжень по поверненню зазначених коштів не було (а.с. 36). 08.09.2021р. представником позивача направлено відповідачу вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів (а.с. 35). Відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманих коштів не виконав, що не заперечував на судових засіданнях, на яких він був присутній. Згідно із п. 1.23., 1.24.\~ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», чинного станом на час виникнення спірних правовідносин,\~під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій чи майновій формі; неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до частин 1, 2\~статті 1212 Цивільного кодексу України,\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2020р. у справі №495/2442/16-ц зробив правовий висновок, а саме, що\~ст. 1212 ЦК України\~застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1\~ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Так, згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст. 1011 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1012 ЦК України, договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 1013 ЦК України, комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відтак конклюдентними діями може підтверджуватися укладення в усній формі лише того договору, який в силу закону не повинен обов`язково укладатись в письмовій формі. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами\~ч.ч\~1-4\~ст.\~12\~ЦПК\~України\~цивільне судочинство\~здійснюється\~на\~засадах змагальності\~\~сторін. \~Учасники\~\~справи мають\~\~рівні права\~\~щодо здійснення\~\~всіх процесуальних\~\~прав та\~\~обов`язків,\~\~передбачених законом. \~Кожна\~\~сторона повинна\~\~довести обставини,\~\~які мають\~\~значення для\~\~справи і\~\~на які\~\~вона посилається\~\~як на\~\~підставу своїх\~\~вимог або\~\~заперечень,\~\~крім випадків,\~\~встановлених цим\~\~Кодексом. \~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, згідно ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом позивач як на підставу для задоволення позову про стягнення з відповідача коштів вказував, що будь-які договірні відносини між платником та одержувачем грошових коштів відсутні. У той же час, як вбачається із наданих додаткових пояснень представника відповідача та наявних в них документів, між [PERSON] та [PERSON] була домовленість, що відповідач на замовлення позивача повинен був придбати за його кошти у сумі 130\~000,00 грн. криптовалюту біткоїн та перевести її на адресу криптогаманця позивача, а останній зобов`язувався сплатити за це відповідачу вартість таких послуг у розмірі 7\~000,00 грн. Позивач перевів відповідачу кошти за даними останнім реквізитами, а відповідач виконав усі домовленості. При цьому, дата здійснення платежів відповідачем співпадає з перепискою сторін у соціальній мережі (а.с. 146-152). Таким чином, згідно приписів ч. 2 ст. 205 ЦК України, суд дійшов до висновку, що між сторонами існували домовленості, адже їх поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, обумовлених договором комісії. Сторона позивача даний факт не спростувала, не довела під час огляду справи про безпідставність отримання відповідачем коштів у порядку ст. 1212 ЦК України, адже позивач перевів кошти за наданими відповідачем реквізитами. Стосовно заяви свідка [PERSON] , у якій він вказав на наявність домовленостей між сторонами, за якими [PERSON] повинен був придбати за кошти [PERSON] у сумі 137\~000,00 грн. криптовалюту біткоїн та перевести її на адресу крипто гаманця позивача (а.с. 153) варто зазначити, що доказами у відповідності до ст. 76 ЦПК України можуть бути виключно показання свідків, які суд допитав особисто у судовому засіданні. При цьому, хоча відповідне клопотання було задоволено судом, але сторона відповідача не забезпечила явку свідка до суду. У той же час, факт наявності між сторонами договірних зобов`язань, в силу приписів вищевказаних норм закону, не може підтверджуватись показаннями свідків. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Оскільки права позивача не є порушеними, враховуючи наявність між сторонами договірних відносин, вони не підлягають захисту у відповідності до способів, визначених у ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги не є обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed