Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

12 жовтня 2021 року ТОВ «Будсервісматеріали-1» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачем у 2007 році було укладено договір про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, а саме: паркомісць, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником яких є відповідач [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у відповідача утворилася заборгованість, яка складає 12 446,69 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/20835/21 між суддями від 12 жовтня 2021 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 18 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 04 листопада 2021 року вх. 77639 про усунення недоліків. 15 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 26 січня 2022 року та задоволено клопотання представника позивача про витребування від КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомостей, щодо зареєстрованого права власності/користування машиномісцями № 60,61 сектор "А" за адресою: [ADDRESS] . 28 грудня 2021 року на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. №90828), яка була прийнята судом до розгляду, з урахуванням подання її у порядку та строки, визначені нормами ЦПК України 28 грудня 2021 року на адресу суду, на виконання ухвали суду від 19 листопада 2021 року, надійшла інформація від КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації", в якій зазначено, що у [ADDRESS] була проведена реєстрація на машиномісця секцій 1 та 2 . Разом з тим повідомлено, що реєстрація на машиномісця сектора "А" даного об`єкту нерухомості не проводилась. КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" просило суд уточнити саме "секцію" запитуваних в ухвалі машиномісць. Судове засідання 26 січня 2022 року не відбулось через тимчасову непрацездатність судді Шаповалової К.В. у період з 24 січня по 3 лютого 2022 року. Наступне судове засідання було призначено на 28 березня 2022 року. 28 березня 2022 року судове засідання не відбулось, оскільки відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. згодом судове засідання було призначено на 27 червня 2022 року на 27 червня 2022 року судове засідання було відкладено на 12 серпня 2022 року на 10:00 год. 6 липня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування інформації від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", із вказівкою уточнених даних, з урахуванням листа Бюро від 28 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 07 липня 2022 року було витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в) відомості, щодо зареєстрованого права власності/користування на паркомісця [ADDRESS] . 28 липня 2022 року на виконання вищезгаданої ухвали від КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" надійшла відповідь про те, що право власності на зазначені паркомісця не зареєстровано. Судове засідання призначене на 12 серпня 2022 року було відкладено на 12 жовтня 2022 року на 14:30. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року розгляд справи було відкладено на 14 листопада 2022 року. У судовому засіданні 14 листопада 2022 року представник позивача підтримала викладені доводи у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, вказала, що вони надсилали відповідачу пропозиції про укладання додаткових угод до договору, якими, зокрема, збільшувалась плата за обслуговування паркомісць, відповідач знає про зміну тарифу, оскільки у нього у власності не одне паркомісце, але сплачувати за послуги, що надає позивач категорично відмовляється. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та вказав, що не отримував та не підписував жодних додаткових угод до договору по наданню послуг по обслуговуванню підземної автостоянки, зазначив, що він погоджується із вартістю послуг в розмірі 190 грн за одне паркомісце та сплачує саме таку вартість за надані послуги. Зауважив, що бажає розірвати угоду із позивачем, що й буде зроблено найближчим часом. У судовому засіданні було оголошено перерву до 15 грудня 2022 року. У судове засідання 15 грудня 2022 року з`явилась представник позивача, надала додаткові пояснення. Відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Враховуючи те, що відповідач надав пояснення з приводу заявлених вимог у судовому засіданні 14 листопада 2022 року, про день та час розгляду справи 15 грудня 2022 року був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд вирішив розглядати справу у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд встановив, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «Будсервісматеріали-1» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту. 1 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 1-08-60,61 А\\Ах13Е про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території (а.с.5) Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником місць [ADDRESS] секції «А» за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт не заперечувався й відповідачем у справі. Згідно із пунктом 1.2 договору виконавець (позивач) забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця по обслуговуванню стоянки і бере участь у витратах по її утриманню. Пунктом 4.4 договору сторони визначили, що на момент підписання цього договору сума однієї частки (одного паркомісця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки за місяць складає 165 грн без ПДВ. Всього до сплати 330 грн без ПДВ за 2 місця. 1 серпня 2007 року між сторонами до вказаного договору було укладено угоду № 1, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що з 1 травня 2010 року змінити пункт 4.4 договору та викласти його в такій редакції: «Сума однієї частки (одного паркомісця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки за місяць складає 190 грн без ПДВ. Всього до сплати 380 грн без ПДВ за 2 місця (а.с. 6). Вказана угода підписана, зокрема відповідачем, не заперечувалась ним. 5 квітня 2021 року позивач надіслав відповідачу вимогу про наявність у відповідача заборгованості за договором від 1 серпня 2007 року у сумі 12610 грн станом на 1 березня 2021 року, яку просив сплатити в 10-ти денний термін (а.с. 8). Позивачем суду надано розрахунок витрат по утриманню та експлуатації стоянки з 1 квітня 2017 року, з 1 лютого 2019 року та з 1 вересня 2021 року, відповідно до яких одна частка у витратах по утриманню та експлуатації становить 420 грн (2017 рік), 453, 31 грн (2019 рік), 586,08 грн (2021 рік). Враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача основну суму боргу - 14500 грн, інфляційні втрати - 649,97 грн, 3% річних - 163,80 грн, та пеню в розмірі 679,65 грн. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч. 4 цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У відповідності до норм статей 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами першою, другою статті 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Позивач зазначає, що надсилав відповідачу додаткову угоду та пропозицію щодо збільшення частки у витратах по утриманню та експлуатації у квітні 2020 року та у серпні 2021 року. На підтвердження вказаного до матеріалів справи надано опис вкладення на ім`я відповідача датоване 14 квітня 2020 року, проте суд зазначає, що такий доказ не є належним у розумінні приписів норм ЦПК України, оскільки з нього неможливо встановити пропозиція якого змісту направлялася відповідачу, а також відсутній текст договору, з якого можна було б встановити його умови та їх відповідність заявленим позовним вимогам. Крім того, серед наданих позивачем інших документів відсутні докази отримання відповідачем пропозиції на укладення договору на обслуговування паркомісця, водночас відповідач категорично заперечує факт отримання ним та підписання такої пропозиції чи додаткових угод. На підтвердження надсилання відповідачу додаткової угоди (пропозиції) у серпні 2021 року позивачем суду надано лист, який не містить адресата, а має загальну назву «Шановний власник паркомісця». До вказаного листа долучено додаткову угоду від 1 вересня 2021 року, в якій зазначено про збільшення частки у витратах по утриманню та експлуатації до 580 грн за одне місце. Поряд з цим до вказаних листів не надано жодних доказів надсилання їх відповідачу та отримання їх останнім, а як зазначалось, відповідач у судовому засіданні заперечував факт отримання додаткових угод та стверджував, що сплачує за паркомісця по 190 грн за одне місце, як будо визначено угодою у 2007 році. Відповідно до пункту 4.3 договору від 1 серпня 2007 року зміна суми щомісячних платежів власника здійснюється у випадку зміни вартості комунальних і інших витрат виконавця на утримання і обслуговування стоянки за узгодженням із власником. У зв`язку з наведеним суд не вважає доведеним позивачем факт отримання відповідачем пропозиції про укладення договору на обслуговування паркомісця, а отже і факт умисного ухилення відповідача від укладення відповідного договору. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків та встановлено у судовому засіданні, відповідач сплачував кошти за паркомісця, в той же час він сплачував їх вартість за додатковою угодою від 2010 року, а позивач на власний розсуд зараховував сплачені кошти за певний період у розмірі, який зазначений у наданих розрахунках, проте по яким не було між сторонами укладено додаткових угод, тобто не було погоджено вартість щомісячних платежів. Отже, якщо враховувати суму сплачених відповідачем коштів за період з вересня 2018 року по листопад 2021 року з урахуванням розміру щомісячного платежу за 2 паркомісця, що було погоджено сторонами додатковою угодою від 2010 року, відповідач не має заборгованості перед позивачем за такою угодою. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю. З огляду на те, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення суми основного боргу, відповідно не підлягає задоволенню й вимога про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат. З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed