Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду та просять виділити в натурі: позивачу [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що становить площу 2,2533 га, кадастровий номер 3524955100:02:000:3820, розташованої на території Петрівської селищної ради Кіровоградської області та визнати право приватної власності на виділену земельну ділянку; позивачу [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що становить площу 2,2533 га, кадастровий номер 3524955100:02:000:3821, розташованої на території Петрівської селищної ради Кіровоградської області та визнати право приватної власності на виділену земельну ділянку. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без його участі та участі позивачів. \~ \~ \~ \~Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов визнає повністю. Ухвалою судді\~Петрівського районного\~суду Кіровоградської\~області від\~02\~листопада 2022\~року вирішено\~розглядати справу\~у відкритому\~судовому засіданні\~за правилами\~загального позовного\~провадження та\~надано відповідачу\~строк для\~подання відзиву\~терміном 15\~днів з\~дня вручення\~ухвали про\~відкриття провадження\~у справі.\~На виконання\~вимог ст.178\~ЦПК України\~відповідач\~у встановлений\~судом строк\~відзиву не\~надав.\~Враховуючи те,\~що позивач\~позовні вимоги\~підтримує,\~а відповідач\~їх визнає\~повністю,\~ суд\~приходить до\~висновку про\~можливість ухвалення\~рішення у\~підготовчому судовому\~засіданні за\~наявними матеріалами,\~в порядку\~ст.ст.200,\~206\~ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,76 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, ділянка № [NUMBER] . Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №009879, виданого 20 березня 2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №709, кадастровий номер:3524955100:02:000:0820. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] , які відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2012 року реалізували свої спадкові права та отримали по 1/3 частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,76 гектарів, кадастровий номер 3524955100:02:000:0820. У подальшому, відповідач [PERSON] виділила як окремий об`єкт 1/3 частину спільної земельної ділянки, яка належала їй на праві спільної часткової власності, площею 2,2539 га, а тому, у зв`язку з поділом земельної ділянки з кадастровим номером 3524955100:02:000:0820, загальною площею 6,76 га, була сформована земельна ділянка площею 2,2539 га з кадастровим номером 3524955100:02:000:1820 та зареєстровано право власності на земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2018 року спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , а саме: земельної ділянки кадастровий номер 3524955100:02:000:1820 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2539 гектарів є [PERSON] , [INFO] . У 2017 році позивачі, маючи на меті здійснити розподіл земельної ділянки на окремі частини, замовили та виготовили технічну документацію за якою останнім було визначено земельні ділянки з кадастровими номерами 3524955100:02:000:3820 та 3524955100:02:000:3821, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянку. Згодом [PERSON] та [PERSON] виявили намір провести державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3524955100:02:000:3820 та 3524955100:02:000:3821, у зв`язку з чим 26.10.2017 року звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області із заявами про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, однак отримали відмову з підстав відсутності нотаріально посвідченого договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності відповідно до ст.367 ЦК України. На теперішній час частка в майні, яка належить позивачам, не виділена в натурі, завдає незручності у користуванні та розпорядженні своїм майном з метою отримання доходу від його використання. Вирішити питання виділу в натурі часток за домовленістю сторін та укласти відповідний нотаріальний договір не представляється можливим. Оскільки іншим шляхом оформити свої права позивачі можливості не мають, тому вони змушені звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі №6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 ЦК України). Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України. Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу №6-1443цс16, вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Згідно ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами (п.в ч.1 ст.87 ЗК України). Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації (ч.3 ст.88 ЗК України). Частиною 4 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч.3 ст.89 Земельного кодексу України передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п.«е» п.18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленої ПП «Альфа-Земпроект» на замовлення позивачів та з урахуванням кадастрового плану земельної ділянки, який складено інженером-землевпорядником ПП «Альфа-Земпроект» [PERSON] реальний виділ належних часток земельних ділянок є можливим. Померла [PERSON] скористалася своїм правом та виділила в натурі свою частку із вказаного спадкового майна у розмірі 1/3 частки, тобто виділила земельну ділянку площею 2,2539 гектарів з кадастровим номером 3524955100:02:000:1820 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Внаслідок вказаного утворились дві нові земельні ділянки площами 2, 2539 гектарів кожна з кадастровими номерами 3524955100:02:000:3820 та 3524955100:02:000:3821, однак позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права та зареєструвати своє право власності на вказані новосформовані земельні ділянки. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту права, серед інших, є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.319, 321, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.86, 88, 89 Земельного кодексу України та

Outcome: approved