Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

В липні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 23 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota», д.р.н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ) та автомобіля «Renault», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , вину якого встановлено постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2019 року. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Вважає, що до ПАТ «СК«АРКС» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Toyota». На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault» була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «УПСК». 05 серпня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою та 06 грудня 2019 року було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн. Вказано, що сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становлять 123 011,17 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем 01 березня 2021 року було направлено на адресу відповідача претензію, однак не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2021 року відрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача просив суд провести розгляд справи у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту за № 102007а9у, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota», д.р.н [NUMBER] . Згідно витягу зі статуту та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.06.2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 23 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota», д.р.н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ) та автомобіля «Renault», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок вказаного було пошкоджено автомобіль «Toyota», що був застрахований позивачем, механічні пошкодження зафіксовані в відповіді від НПУ про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розмір страхового відшкодування склав 222 011,17 грн., яке позивачем було сплачено на СТО, згідно платіжного доручення. Відповідно до п. 27.13 договору страхування при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище стразовим випадком наступний: 222 011,17 грн. - вартість відновлювального ремонту ТЗ, 0 - франшиза. Відповідно до звіту №170 про оцінку вартості майна, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota» складає 241 061 грн. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Toyota». На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault», д.р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УПСК». Полісом встановлений ліміт відповідальності в розмірі 100 000 грн., франшиза - 1000 грн. 05 серпня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про стягнення заборгованості. 06 грудня 2019 року було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн. За таких обставин, сума збитків, які не відшкодовані позивачу становлять 123 011,17 грн. Відповідно до п.3 ст.30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Як передбачено ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Аналізуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. За вищевикладених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 123 011,17 грн. шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2270,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved