Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

1.Позиція позивача. У січні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - заявила позовні вимог: -стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення - сином 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання.. -Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що з відповідачем вона має сина [PERSON] , [INFO] навчання, який знаходить на її утриманні. Син [PERSON] , навчається на 2-му курсі Дніпропетровського національного університету внутрішніх справ, за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» на денній формі навчання на контрактній основі, і вартість навчання на рік становить 16000 гривень. Так як заробітна плата позивача становить 15188 гривень на місяць, а син не має можливості працювати, так як навчається на денній формі навчання, просить стягнути з відповідача на утримання сина, на час його навчання, але не більш ніж до 23-ти річчя, аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку). 1.1.Позиція 3-ої особи, на стороні позивача. [PERSON] , підтримав позовну заяву подану [PERSON] , заявив про своє навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, на підставі контракту - платної форми навчання. Зазначив також про те, що його утримання здійснює на час звернення із позовом саме позивачка, і що він як син відповідача, потребує допомоги батька на період його навчання. 2. Позиція відповідача. Відповідач, будучи належним чином сповіщений за зареєстрованим місцем проживання про дату, час та місце судового розгляду, наявність справи, своїм право на участь у розгляді справи, подання доказів, відзиву або зустрічного позову, не скористався. Причину неявки в судові засідання, відповідач не повідомив, заяв та клопотань не подав. За змістом заяви [PERSON] , суд повідомлений про те, що [PERSON] знаходиться у зоні бойових дій, і добровільно перерахував сину 7000 гривень за період з 24 лютого 2022 року, станом на 14 жовтня 2022 року, тобто на час подання заяви [PERSON] . 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 17 січня 2022 року подано позовну заяву до провадження суду. 14 лютого 2022 року отримано довідку щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. Станом на 06 грудня 2022 року, з врахуванням подання позивачем та 3-ою особою заяв про проведення розгляду справи за їх відсутності і підтримання позовних вимог, неподання відповідачем відзиву на позову, та не заперечення позивачем щодо ухвалення заочного рішення, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає можливим проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 березня 2003 року, згідно до актового запису № 184 від 26 березня 2003 року (а.с. 5). Позивачка [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та з відповідачем [PERSON] , знаходилася у зареєстрованому шлюбі в період з 09 листопада 2002 року і по 27 вересня 2006 року, що підтверджено копіями свідоцтв про реєстрацію так і про розірвання шлюбу (а.с. 6-7). Факт зміни позивачем прізвища на [PERSON] , підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 19 листопада 2011 року(а.с. 8). Факт проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] підтверджено заявами позивача та [PERSON] , і копією паспортів громадян України на їх ім`я з відображенням факту реєстрації позивача та [PERSON] за однією адресою - [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, з 2021 року, згідно до наказу про зарахування на 2-й курс від 18 листопада 2021 року за № 1065, на контрактній основі, що підтверджено довідкою учбового закладу за підписом ректору [PERSON] від 30 листопада 2021 року № 2522. Позивачка [PERSON] , працюючи на посаді старшого слідчого, згідно до довідки про доходи № 82 виданої начальником УФЗБО, має середній дохід станом на вересень 2021 року у розмірі 15188 гривень. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Суд керує ходом процесу, спрямовує дії осіб, що беруть участь у процесі, забезпечує виконання та здійснення ними прав і обов`язків, виносить рішення, які мають владний характер, вирішує матеріально-правовий спір, чим і здійснює захист порушеного або оскарженого суб`єктивного права. Також, суд виступає як учасник процесуальних відносин, як владний орган, наділений повноваженням вирішувати правові питання, які можуть виникнути у зв`язку з розглядом конкретної справи. Та те, що наділяючи суд правом вимагати від учасників процесу в рамках наданих їм процесуальним законодавством повноважень, належної поведінки, держава одночасно з цим встановлює і для самого суд у рамки дозволеної поведінки. У відповідності до вимог ЦПК України відповідач, має право подати в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також подати зустрічний позов. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежать від неї. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Одночасно до відзиву мають бути додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. З метою встановлення справедливого та ефективного захисту прав відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи

Outcome: partial