Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Ткаченко М.СМ., яка діє на підставі довіреності від 06.12.2021 року, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 21664-03/2021 від 27.03.2021 року в сумі 25837 грн. 50 коп., заборгованість за кредитним договором № 2672407648/675353 від 29.04.2021 року в сумі 37825 грн. 00 коп., а також судові витрати. На обґрунтування позову представник зазначає, що 27 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21664-03/2021. 30 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до даного договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25837 грн. 50 коп., з яких: 6500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19337 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а сама з 30.11.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 21664-03/2021 в розмірі 25837 грн. 50 коп. Також, в позовній заяві представник позивача вказує, що 29 квітня 2021 року між ТОВ «Кредитною установою «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2672407648/675353. В подальшому 09.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитною установою «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 09.12.2021 року до договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37825 грн., з яких: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27825 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а сама з 09.12.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2672407648/675353 в розмірі 37825 грн. Представник позивача вказує, що відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 63662 грн. 50 коп., через що позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні (а.с.45). Представник позивача Ткаченко М.М. у судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с.58, 59-60). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування), що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с.58, 65, 66). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив на позов суду не направлено. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 27 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21664-03/2021. Із змісту п.1.1 Договору про надання фінансового кредиту вбачається, що позикодавець надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2. кредит надається строком на 29 днів, тобто до 24.04.2021 року. Як вбачається з п.1.3. за користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 456,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7-11). 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.12-13). Даний факт також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 30112021-1 від 30 листопада 2021 року (а.с.14). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 30112021-1 від 30 листопада 2021 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 25837 грн. 50 коп., з яких: 6500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19337 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с.15). Як вбачається з повідомлення за вих. № 5340849-1 від 07.12.2021 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 21664-03/2021 від 27.03.2021 року (а.с.16). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 21664-03/2021 від 27.03.2021 року за період з 30.11.2021 року по 30.06.2022 року, сума заборгованості складає 25837 грн. 50 коп., яка станом на 30.06.2021 року не погашена (а.с.17). Також судом встановлено, що 29 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2672407648/675353. Згідно п.1.1 Договору про надання фінансового кредиту вбачається, що позикодавець надає клієнту фінансовий кредит р розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах. Відповідно до п.1.2. кредит надається строком на 25 днів, тобто до 23.05.2021 року. Як вбачається з п.1.3., за користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 777,45 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,13 % на добу, та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.22-24). В подальшому 09.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.25-27). Даний факт також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 09122021 від 09.12.2021 року (а.с.28). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 09.12.2021 року до договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37825 грн., з яких: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27825 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.29). Як вбачається з повідомлення за вих. № 5395034-1 від 16.12.2021 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору № 2672407648/675353 від 29.04.2021 року (а.с.30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2672407648/675353 від 29.04.2021 року за період з 09.12.2021 року по 30.06.2022 року, сума заборгованості складає 37825 грн., яка станом на 30.06.2021 рік не погашена (а.с.31). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти з користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, надані їй кредити в строки, передбачені Кредитними договорами не повернула. Після відступлення права вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Отже, відповідач неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість в загальному розмірі 63662 грн. 50 коп. За правилами частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові норми статті 1055 ЦК України передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч.ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21664-03/2021 від 27.03.2021 року в сумі 25837 грн. 50 коп., за кредитним договором № 2672407648/675353 від 29.04.2021 року в сумі 37825 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 63662 грн. 50 коп. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні\~до суду\~позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~сплатив судовий\~збір в\~сумі 2481\~грн.\~00\~коп.\~(а.с.1),\~а тому,\~оскільки позов\~задоволено у\~повному обсязі,\~то сплачений\~судовий збір\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача по\~справі у повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved