Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнення просив визначити його способи участі у вихованні малолітніх дітей: сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] , а саме встановити такий графік побачень та спілкування: -з понеділка по п`ятницю без обмежень у спілкуванні та побаченнях з урахуванням часу відвідування дитиною сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] , дитячих навчальних закладів, школи, гуртків, інших закладів; -кожні вихідні кожного місяця (субота та неділя), починаючи з 11:00 год. суботи та по 19 год. неділі з відвідуванням сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку. [PERSON] забирає сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] о 11:00 год. суботи за адресою місця проживання [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та о 20:00 год. неділі повертає сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] їх матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -половину щорічних шкільних літніх канікул сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 16 липня по 30 серпня з відвідуванням дітьми місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку, [PERSON] забирає [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] о 10:00 год. 16 липня за адресою місця проживання [PERSON] , зо проживає за адресою: [ADDRESS] та о 20:00 год. 30 серпня [PERSON] повертає сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] їх матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -щорічні весняні шкільні канікули сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з відвідуванням дітьми місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку. [PERSON] забирає [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] о 10:00 год. першого дня початку щорічних весняних канікул за адресою місця проживання [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та о 20:00 год. останнього дня закінчення щорічних весняних канікул повертає дитину їх матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -другу половину щорічних зимових канікул сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з відвідуванням дітьми місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку. [PERSON] забирає [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] о 10:00 год. першого дня початку другої половини щорічних зимових канікул за адресою місця проживання [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та о 20:00 год. останнього дня закінчення другої половини щорічних канікул повертає дитину їх матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -з понеділка по середу сина [PERSON] , [INFO] [PERSON] , забирає за адресою місця проживання [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та о 07:30 год., для відвідування сином Дитячого навчального закладу № 80 в м. Києві та повертає дитину в середу об 20:00 їх матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -необмежене спілкування [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] засобами телефонного зв`язку, мережі інтернет на інших видів зв`язку. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31 травня 2014 року. Шлюб між ними зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві під актовим записом № 595. На даний час, шлюб між ними не розірвано. У шлюбі у них народилось двоє дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після святкування Нового 2020 року їхні стосунки з відповідачкою погіршились, вони посварилися. Відповідачка образилась на нього, забрала дітей і поїхала до своїх батьків. Як і у кожній сім`ї, у їхній сім`ї виникли непорозуміння, він вирішив дати трохи часу відповідачці і собі, щоб обдумати спільне сімейне життя і прийняти правильне рішення щодо спільного майбутнього. Він не хотів втрачати сім`ю, вважав, що в них все налогодиться. Не дивлячись на те, що пару тижнів вони жили окремо, він періодично бачився з дітьми, відповідачка не заперечувала. 18.01.2020 року він знаходився вдома з дітьми. Відповідачка на той момент знаходилась у своїх батьків. В той день до них приїхали погостювати на відвідати своїх внуків батьки відповідачки [PERSON] та [PERSON] . Близько 10.00 год. незрозуміло як саме, відчинивши вхідні двері його квартири, без його згоди, увірвався незаконно, громадянин [PERSON] (батько відповідачки). За фактом незаконного проникнення він написав відповідну заяву до поліції. Коли гр. [PERSON] увірвався до його квартири, він почав його лаяти, почав йому погрожувати, що позбавить його життя, що забере всі матеріальні цінності з його квартири, погрожував йому своїм сином (який працює в СБУ), вимагав з нього гроші, а потім ще сказав що забере дітей з собою без його дозволу. Потім гр. [PERSON] почав до нього застосовувати фізичну силу, нецензурно виражався (в його квартирі при його малолітніх дітях). Громадянин [PERSON] почав застосовувати до нього фізичну силу в його квартирі. Ця перепалка тривала десь близько 10 хвилин. Потім гр. [PERSON] вихопив його сина [PERSON] , силоміць, та почав тікати квартири. Коли вже [PERSON] вибіг з квартири, з`явились працівники поліції та відповідачка. Коли він повідомив поліцейським, що до нього незаконно, без його згоди вдерся гр. [PERSON] та погрожував його позбавити його життя, то він сказав, що напише на нього заяву в поліцію за ст. 162 КК (незаконне проникнення в чуже житло) та ст. 146. (викрадення та позбавлення волі моїх дітей), після цього громядянин [PERSON] та відповідачка з метою уникнення кримінальної відповідальності, почали розповідати поліцейським - що нібито він їм погрожував. Потім громадяни [PERSON] та відповідачка забрали без його згоди дітей і вивезли в невідому напрямку. Того ж дня 18.01.2020 року він зареєстрував відповідні заяви в Києво - Святошинському відділі поліції ГУНП в Київській області під №22522 і 2620. Відносно нього склали адміністративні протоколи про вчинення правопорушень, з якими він не згодний. На даний час він оскаржує їх в судовому порядку. Також йому відомо, що проти нього відповідачкою порушена кримінальна справа, яка зараз перебуває в процесі досудового розслідування. Крім цього, 02 березня 2020 року Києво - Святошинським районним судом Київської області проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі №369/1594/20 про часткове задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Стосовно нього винесено обмежувальний припис, яким заборонено наближатися на відстань ближче, ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Позивач звертає увагу суду, на те, що обмежувальний припис стосується тільки відповідачки, на рахунок дітей, що він не має права їх бачити і спілкуватися в приписі нічого не вказано. Зараз він оскаржує даний обмежувальний припис в апеляційному порядку. Також, позивач звертає увагу суду на те, що на даний час постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності чи вироку суду про притягнення до кримінальної відповідальності не існує. Він ніколи не притягувався до відповідальності, ніколи не порушував громадського порядку. Він жодного разу не застосовував ні фізичного ні психологічного насилля, по відношенню ні до своїх дітей, ні до своєї дружини. Останнім часом, він займається благодійним фондом «МБФ з відкритим Серцем», який допомагає діткам інвалідам та діткам з неблагонадійних, малозабезпечених родин. Він, як чоловік і батько, створював всі умови для комфортного і безпечного життя своєї сім`ї, повністю матеріально забезпечував родину, за останні роки вони неодноразово з родиною були на відпочинку за кордоном. Навіть, цього нового року, вони святкували його радісно в сімейному колі, він був в костюмі Діда Мороза , щоб діти відчували справжнє свято, все було добре. Все його життя обірвалося в один день, 18.01.2020 року, він дійсно дуже злякався, що втрачає сім`ю, дружину, дітей і вів себе спонтанно, на відміну від відповідачки, яка все спланувала. Після подій 18.01.2020 року, незважаючи на все, він намагався примиритися з відповідачкою, він любить її і дітей, і хотів, щоб в них все було як і раніше, але вона не виходить з ним на зв`язок, ігнорує його, перевела їхні відносини у юридичну площину. Станом на дату подачі даної позовної заяви, він вже більше двох місяців не бачив своїх дітей, яких відповідачка силоміць вивезла і з якими живе у своїх батьків. Батьки відповідачки разом з нею перешкоджають йому бачитись з дітьми. Дані факти він задокументував, зокрема 03.02.2020 року та 19.03.2020 року він звертався по даному факту поліцію. Також, він звернувся до Уповноваженого Президента України з прав дитини, за фактом незаконного вивезення дітей відповідачкою. Листом за вих. №15/3-04/350 від 28.02.2020 року йому було повідомлено, що його звернення перебуває на розгляді, про результати звернення та проведену роботу його буде повідомлено додатково. На сьогоднішній день порушуються абсолютно всі його права як, батька. Він не має жодної інформації про своїх дітей, як вони живуть, чи відвідує старший син садочок, який їхній стан здоров`я, як вони харчуються і т.д. Крім цього, вважає за необхідне повідомити суд, що 12.02.2020 року на нього було здійснено напад, з нанесенням йому тілесних ушкоджень. Близько 10.00 до його будинку під`їхали невідомі особи на автомобілі «Хюндай соната», срібного кольору. Невідомими особами було нанесено йому тілесні ушкодження. Як результат - в нього струс головного мозку. Невідомі особи, які здійснили на нього напад, повідомили йому що вони "від [PERSON] ". Дані особи вимагали від нього, щоб він забрав свою заяву з поліції на [PERSON] (батька відповідачки). Доказом цього є висновок судово-медичної експертизи, та довідки з лікарні ЦРЛ Києво- Святошинського району. За фактом даного нападу він звернувся в поліцію. Донедавна вони всі разом проживали в двокімнатній квартирі [ADDRESS] , загальною площею 60,4 кв.м. Дана квартира належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.10.2014 року. Квартира облаштована сучасним ремонтом та обладнанням, у ній створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання та нормального розвитку дітей. Для дітей облаштована окрема кімната, де вони можуть відпочивати, гратися, в кімнаті є всі необхідні меблі, шафа для одягу, комод, столи тумби для особистих речей. У дітей повно книг та ігор. До всіх цих подій, син відвідував дитячий садочок ДНЗ № 80. Згідно відповіді, яку було надано директором ДНЗ на адвокатський запит від 03.03.2020 року «в період відвідування дошкільного закладу [PERSON] , батько [PERSON] був активним учасником навчально - виховного процесу. Вчасно здійснював оплату за харчування дитини. Відвідував батьківські збори, проявляв ініціативу щодо створення відповідного розвивального середовища у групі (подарував розвивальні іграшки для дітей). Постійно цікавився у вихователів поведінкою своєї дитини та загалом усіх заходів, які проводились протягом дня. Виказував побажання спілкування з дитиною українською мовою. В характеристиці наданій директором ДНЗ №80 від 03.03.2020 року на сина [PERSON] зазначено: « [PERSON] до дошкільного закладу пройшла легко. Батько постійно контролював процес адаптації його сина, харчування та виховання. До садочка [PERSON] приводив та забирав батько, дитина доглянута, завжди чисто одягнена, емоційно спокійна. Лев розвинений згідно свого віку, має навички самообслуговування, володіє предметно - ігровою діяльністю, взаємодіє з дітьми». Син із задоволенням відвідує дитячий садочок, має багато друзів. Дитина росте позитивна і соціально активна. Вихованням сина [PERSON] займався виключно, він. Зараз, його сина силоміць у нього забрали. Його син не бачить свого батька, для дитини, це велика психологічна травма. Його дружина не хотіла займатись вихованням сина. Щодня він відводив сина до садочка, щодня забирав сина з садочку, оплачував його виховання, вдома займався з ним розвитком та вихованням, повністю на 100% забезпечував матеріально своїх дітей. Діти систематично відвідували Медичний Центр «Добробут» у м. Києві, де вони спостерігались у лікарів, проходили обстеження та вакцинацію, медичні послуги ним оплачувалися. Та після того, як відповідачка забрала їх, його діти позбавлені належного медичного догляду. Починаючи з нового 2020 року його діти не відвідують лікарів. Не дивлячись на стосунки, які склалися між ними з дружинною [PERSON] , він продовжує допомагати відповідачці матеріально на утримання дітей. Протягом березня 2020 року він перерахував на рахунки позивачки 15 000,00 грн., сподіваючись, що ці кошти пішли на потреби дітей, а не на власні потреби відповідачки. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче провадження. 05 жовтня 2020 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву у якій просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що наразі діти проживають разом з [PERSON] та її батьками у м. Василькові, повністю піклується про дітей та забезпечує їх всім необхідним. [PERSON] взагалі самоусунувся від виховання дітей та догляду за ними. Він не цікавився життям, здоров`ям та інтересами дітей, а матеріальну допомогу почав надавати тільки після того, як дізнався про наявні судові справи. [PERSON] постійно звертається і правоохоронних органів та до служб у справах дітей зі скаргами, намагаючись ж скомпроментувати [PERSON] та перекласти на неї провину. Ознайомившись з запропонованим графіком побачень [PERSON] , вона вважає, що він жодним чином не відповідає інтересам дітей. Діти - [PERSON] , [INFO] - 3 роки та [PERSON] , [INFO] - 1 рік є ще зовсім маленькими, залежні та потребують постійної материнської турботи. Для дітей об`єктом надійної прив`язаності є їх матір - [PERSON] , яка є головним джерелом емоційного тепла, своєчасної підтримки і з якою у дітей склалися довірчі стосунки. Враховуючи той факт, що діти постійно проживають з матір`ю, в силу свого віку перебувають в постійній залежності від неї, а тому в інтересах дітей, необхідно обумовити побачення [PERSON] з малолітніми дітьми в присутності матері. Також, проведення зустрічей [PERSON] з дітьми без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дітей, оскільки між [PERSON] та дітьми відсутній сталий психологічний зв`язок, та діти, враховуючи їх вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймають [PERSON] як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дітьми необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування, а тому залишення дітей наодинці з батьком без присутності матері наразі є неприпустимим. 21 жовтня 2020 року судом прийнято до розгляду разом з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення способу та порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, у якому позивач за зустрічним позовом з метою захисту її інтересів, як матері дітей, просить суд також визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік зустрічей: за домовленістю та у присутності матері [PERSON] одного понеділка місяця з 09.00 год. до 11.00 год. в приміщенні Служби у справах дітей Васильківської міської ради за адресою: 08600, м. Васильків, вул. Покровська, буд. 15 в присутності спеціаліста (фахівця) служби. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року замінено третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на її правонаступника - Службу у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (Київська область, Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, пров. Шкільний, 5). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, яке було призначено на 16 листопада 2002 року сторони не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. 16 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його представника, у якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялася належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.08.2020 року. Від шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.03.2020 року, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 27.05.2021 року в частині, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців, з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав у виді заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче, ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.03.2021 року, задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 9000 грн. (дев`ять тисяч грн.) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 березня 2020 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 18 грудня 2019 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2022 року, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, про визначення місця проживання дітей - задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] разом з їх матір`ю - [PERSON] , [INFO] ( зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] )., відповідач за зустрічним позовом його не порушує. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З висновку виконавчого комітету Борщагівської сільської ради, Бучанського району, Київської області №177/17 від 30.06.2022 про участь батька гр. [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області рекомендує суду визначити способи участі [PERSON] , у вихованні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування з ними без присутності матері дітей, у такому порядку: Для відновлення психоемоційного зв`язку дітей з батьком, з моменту винесення судом рішення, терміном на 6 місяців: - проводити зустрічі з дітьми по 2 години кожну другу та четверту п`ятницю та суботу місяця в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дітей. Зустрічі проводити в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей; До досягнення кожним з дітей (окремо) шестирічного віку: -кожну другу та четверту суботу та неділю місяця з 10.00 до 18.00 год., враховуючи стан здоров`я та бажання дітей; Після досягнення дитиною шестирічного віку: - другий та четвертий тиждень місяця, з п`ятниці 18.00 год. до неділі 18.00 год. враховуючи бажання, стан здоров`я та графік занять дитини. - спільний літній відпочинок батька з дітьми кожного року - 14 календарних днів, враховуючи та бажання дитини, за домовленістю з матір`ю. Зустрічі проводити за домашньою адресою батька та/або за домашньою адресою дітей, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей. Рекомендувати батькові гр. [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати, матеріально утримувати. Рекомендувати матері, гр. [PERSON] , поважати батьківські права гр. [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином та донькою. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з довідки про результати перевірки ЖЄО №2522 від 18.01.2020, що 18.01.2020 позивач [PERSON] звертався до Києво-Святошинськго ГУ НП у Київській області з повідомленням про те, що гр. [PERSON] , без надання його згоди потрапив до його помешкання та загрожував заявнику позбавленням життя з метою заволодіння цінним майном. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.10. 2014 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60, 4 кв.м, житловою площею 29, 8 кв.м. Позивач [PERSON] звертався до Уповноваженого Презедента України з прав дитини, за фактом незаконного вивезення дітей відповідачкою. Листом за вих. №15/3-04/350 від 28.02.2020 року йому було повідомлено, що його звернення перебуває на розгляді, про результати звернення та проведену роботу його буде повідомлено додатково. Згідно відповіді, яку було надано директором ДНЗ на адвокатський запит від 03.03.2020 року «в період відвідування дошкільного закладу [PERSON], батько [PERSON] був активним учасником навчально-виховного процесу. Вчасно здійснював оплату за харчування дитини. Відвідував батьківські збори, проявляв ініціативу щодо створення відповідного розвивального середовища у групі (подарував розвивальні іграшки для дітей). Постійно цікавився у вихователів поведінкою своєї дитини та загалом усіх заходів, які проводились протягом дня. Виказував побажання спілкування з дитиною українською мовою. В характеристиці наданій директором ДНЗ №80 від 03.03.2020 року на сина [PERSON] зазначено: «Адаптація до дошкільного закладу пройшла легко. Батько постійно контролював процес адаптації його сина, харчування та виховання. До садочка [PERSON] приводив та забирав батько, дитина доглянута, завжди чисто одягнена, емоційно спокійна. Лев розвинений згідно свого віку, має навички самообслуговування, володіє предметно - ігровою діяльністю, взаємодіє з дітьми». Як вбачається з виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Згідно довідки від 19.02. 2020 року, яка видана КНП «ЦРЛ Києво-Святошинської райради» за №372 гр. [PERSON] на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Згідно з характеристикою з місця проживання, наданої Дільничним офіцером поліції Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області старшим лейтенантом поліції від 24.01.2020, [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивного боку, в порушенні громадського порядку не помічений. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М.С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). В силу ч. ч.1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, зокрема, між батьками та їх дітьми. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини, обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування. Відповідно до Декларації прав дитини, а саме Принципу 6, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 р. і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 р. передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З урахуванням наведеного, оскільки позивач та відповідач мають рівні права щодо виховання та розвитку своїх малолітніх дітей, позивач має бажання приймати участь у його вихованні, а спілкування між позивачем та його дітьми не перешкоджають нормальному розвитку дитини, прийнявши до уваги, позицію відповідача, яка позов не визнала, а також висновок Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, з урахуванням поведінки позивача та відповідача, між якими немає порозуміння щодо графіку та часу побачень батька з дітьми, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову та зустрічного позову, з визначенням наступного графіку побачень з дітьми: -проводити зустрічі з дітьми по 2 години кожну другу та четверту суботу місяця в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дітей. Зустрічі проводити в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей; До досягнення кожним з дітей (окремо) шестирічного віку: -кожну другу та четверту суботу місяця з 10.00 до 17.00 год., враховуючи стан здоров`я та бажання дітей; Після досягнення дітьми шестирічного віку: - кожну другу та четверту суботу місяця в присутності матері, враховуючи бажання, стан здоров`я та графік занять дитини. - спільний літній відпочинок батька з дітьми кожного року - 14 календарних днів, враховуючи та бажання дитини, за домовленістю з матір`ю. Зустрічі проводити за домашньою адресою батька та/або за домашньою адресою дітей, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей. Так, враховуючи вік та інтереси дітей, дотримуючись режиму харчування, розвитку, відпочинку та стану їх здоров`я, суд приходить до висновку, що саме такий вищевказаний порядок спілкування позивача [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] , у повній мірі відповідатиме їх інтересам та достатнім чином забезпечить участь позивача у процесі їх виховання. При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: partial