Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Волторніст С.М.,звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що [INFO] померла її баба- [PERSON] , Після смерті останньої. відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі, входить: право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5322681900:00:008:0068 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,6400 га, яка розташована на території Полтавської області, Лохвицького (після об`єднання Миргородського) району, Вирішальненської сільської ради, яка належала померлій згідно Державного акту про право власності на земельну серії ЯЛ № 090569 від 08.10.2010 року; право власності на житловий будинок загальною площею 63,2 м2 ( літ. «А-1») з господарськими будівлями та спорудами: 1) літня кухня (літ. «Б»), 2) прибудова (літ «б1»),3) погріб (літ «В»), 4) сарай (літ. «Г»), 5) прибудова (літ. «г1»), 6) вбиральня (літ. «Д»), 7) сарай (літ. «Е»), 8) огорожа («№ 1»), який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належав померлій згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2003 року. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала сама за вищевказаною адресою. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 17.04.2012 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та який зареєстровано в реєстрі за № 44 на свого сина- [PERSON] , [INFO] . 17.08.2015 року від імені [PERSON] був посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 122 заповіт на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали заяви на прийняття спадщини, але зважаючи на норми ч.ч. 2,3 ст..1254 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, не можуть вважатися спадкоємцями. [PERSON] залишила заповіт, який 24.05.2016 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 62, і яким все належне їй майно заповідала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом відмовилися на користь [PERSON] . Інші спадкоємці, у тому числі ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця відсутні. 03.11.2022 року [PERSON] переоформила на свою користь частину спадщини, та отримала у власність земельну кадастровий номер 5322681901:01:001:0061 розміром 0,2416 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована в селі Вирішальне, Миргородського району, Полтавської області, на якій і розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2003 року. З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку кадастровий номер 5322681900:00:008:0068 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та які належали померлій на праві приватної власності, 03.11.2022 року, [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Полтавської області із заявою про видачу на її користь двох Свідоцтв про спадщину за заповітом. Проте, постановою від 03.11.2022 року за № 382/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на те, що на вказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] баби [PERSON] право власності на: земельну ділянку з кадастровим номером 5322681900:00:008:0068 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,6400 га, яка розташована на території Полтавської області, Лохвицького (після об`єднання Миргородського) району, Вирішальненської сільської ради; житловий будинок загальною площею 63,2 м2 ( літ. «А-1») з господарськими будівлями та спорудами: 1) літня кухня (літ. «Б»), 2) прибудова (літ «б1»),3) погріб (літ «В»), 4) сарай (літ. «Г»), 5) прибудова (літ. «г1»), 6) вбиральня (літ. «Д»), 7) сарай (літ. «Е»), 8) огорожа («№ 1»), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 14.11.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 50). Ухвалою суду від 28.11.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 60). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність за участі її представника- адвоката Волторніст С.М. Позовні вимоги підтримує (а.с. 56). Представник позивача [PERSON] - адвокат Волторніст С.М. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 62). Представник відповідача Сенчанської сільської ради Полтавської області надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 61). Треті особи: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Жук Т.П., [PERSON] , [PERSON] надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 52, 57, 58). Третя особа [PERSON] про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 05.07.1988р. (а.с. 12), свідоцтвом про народження батька позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 19.06.1964 р. (а.с. 13), свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] від 17.08.2013р., з якого вбачається, що позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2021 року (а.с. 11). Після смерті останньої відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі, входить: право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5322681900:00:008:0068 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,6400 га, яка розташована на території Полтавської області, Лохвицького (після об`єднання Миргородського) району, Вирішальненської сільської ради, яка належала померлій згідно Державного акту про право власності на земельну серії ЯЛ № 090569 від 08.10.2010 року; право власності на житловий будинок загальною площею 63,2 м2 ( літ. «А-1») з господарськими будівлями та спорудами: 1) літня кухня (літ. «Б»), 2) прибудова (літ «б1»),3) погріб (літ «В»), 4) сарай (літ. «Г»), 5) прибудова (літ. «г1»), 6) вбиральня (літ. «Д»), 7) сарай (літ. «Е»), 8) огорожа («№ 1»), який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належав померлій згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2003 року. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала сама за вищевказаною адресою (а.с. 18). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 17.04.2012 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та який зареєстровано в реєстрі за № 44 на свого сина- [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). 17.08.2015 року від імені [PERSON] був посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 122 заповіт на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17). [PERSON] та [PERSON] подали заяви на прийняття спадщини, але зважаючи на норми ч.ч. 2, 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України, у відповідності до яких заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, не можуть вважатися спадкоємцями. [PERSON] залишила заповіт, який 24.05.2016 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Вирішальненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 62, і яким все належне їй майно заповідала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом відмовилися на користь [PERSON] . Інші спадкоємці, у тому числі ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця відсутні. 03.11.2022 року [PERSON] переоформила на свою користь частину спадщини, та отримала у власність земельну кадастровий номер 5322681901:01:001:0061 розміром 0,2416 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована в селі Вирішальне, Миргородського району, Полтавської області, на якій і розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2003 року. З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку кадастровий номер 5322681900:00:008:0068 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та які належали померлій на праві приватної власності, 03.11.2022 року, [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Полтавської області із заявою про видачу на її користь двох Свідоцтв про спадщину за заповітом. Проте, постановою від 03.11.2022 року за № 382/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на те, що на вказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 19). Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Позивачем [PERSON] наданий технічний паспорт, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, побудований у 1962 році (а.с. 31-35). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вказаний будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.10.2003 року Виконавчим комітетом Вирішальненської сільської ради (а.с. 29). Питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок (домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватись як об`єкт права власності на нерухоме майно. Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку: кадастровий номер 5322681900:00:008:0068 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,6400 га, яка розташована на території Полтавської області, Лохвицького (після об`єднання Миргородського) району, Вирішальненської сільської ради, підтверджується Державним актом про право власності на земельну серії ЯЛ № 090569 від 08.10.2010 року (а.с. 22), довідкою ГУ Держгеоадастру в Полтавській області № 3348/15-22 від 26.10.2022 року (а.с. 21), Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 23). За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить [PERSON] з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у нотаріальному порядку. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна, що позбавляє її можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Судові витрати суд вважає залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved