Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що він та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 13 липня 2007 року Борівським районним судом Харківської області по справі №2-316/2007 ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 червня 2007 року до досягнення ним 18-річного віку. Також, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Так, 05 травня 2014 року Борівським районним судом Харківської області по справі №614/387/14-ц ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2014 року до досягнення ним 18-річного віку. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 21 січня 2022 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області по справі №629/82/22 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, на даний час загальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з позивача за вищезазначеними судовими рішенням, складає 2/3 частини його заробітку (доходу). Зазначив, що не відмовляється від утримання своїх дітей, завжди надає посильну матеріальну допомогу, проте, на момент звернення до суду, позивач не має можливості сплачувати аліменти у нарахованому розмірі щомісячно, оскільки суттєво змінився його матеріальний стан, як платника аліментів, а саме: останній офіційно не працевлаштований, страждає рядом хронічних хвороб, на які також потрібні кошти, має сплачувати комунальні платежі, харчуватися тощо, утім залишку його заробітку не достатньо для забезпечення найнеобхідніших умов проживання. На підставі викладеного, просив суд зменшити розмір встановлених судом аліментів, які стягуються з нього: - за рішенням Борівського районного суду Харківської області по справі №2-316/2007 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; - за рішенням Борівського районного суду Харківської області по справі №614/387/14-ц на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; - на підставі судового наказу виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області по справі №629/82/22 на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2022 року головуючим суддею визначено Каращук Т.О. Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06 квітня 2022 року та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 грудня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вони є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та зроблено оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 13 липня 2007 року Борівським районним судом Харківської області по цивільній справі №2-316/2007 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 червня 2007 року до досягнення ним 18-річного віку. Також, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Так, 05 травня 2014 року Борівським районним судом Харківської області по цивільній справі №614/387/14-ц ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2014 року до досягнення ним 18-річного віку. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 21 січня 2022 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області по цивільній справі №629/82/22 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час матеріальний стан [PERSON] погіршився, а саме: останній офіційно не працевлаштований, жодних видів соціальних допомог не отримує, що підтверджується наданою довідкою від 04 лютого 2022 року, інформація про доходи станом на 04 лютого 2022 року в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі та зменшити розмір аліментів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з позивача слід достягнути на користь держави судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп., оскільки заявляючи три вимоги немайнового характеру, позивач при подачі позову судовий збір в цій частині не доплатив.

Outcome: approved