Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 01 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності та зняття арешту. У поданому позові з урахуванням уточнення позивач просить: - визнати недійсною довіреність від [PERSON] на [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Міссіяж Оленою Анатоліївною від 01.07.2019 року за реєстровим № 317; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ), від 04 липня 2019 року, який посвідчений приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1400, укладений між [PERSON] 1973 року народження, від імені якої діяв [PERSON] , 1991 року народження та [PERSON] , 1972 року народження; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32256808 від 04 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] ), за [PERSON] ; - поновити право власності [PERSON] шляхом відновлення запису про державну реєстрацію права власності за останньою на квартиру [ADDRESS] ), (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1862998212101) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 лютого 2005 року за реєстровим №1498 приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Рудкович Є.В.; - зняти арешт (припинити обтяження) нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований державним реєстратором - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область 28.11.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Справа №201/12699/19 від 15.11.2019 року (реєстраційний номер обтяження: 34558968). В своїх уточненнях позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не має жодного відношення до спірної квартири на момент вчинення правочину залучати його в якості третьої особи є недоцільним. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 07 лютого 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №1498 від 07.02.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., [PERSON] придбала у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (шість). 03 листопада 2019 року їй стало відомо, що вищезазначена квартира була продана невідомим для неї особам. 12.11.2019 року позивач звернулася до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Того, ж дня працівниками поліції за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019040650002852 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. В межах розслідування даного кримінального правопорушення слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна. 15.11.2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська винесено ухвалу якою клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] . Заборонено здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 28.11.2019 року державним реєстратором Беляніновою Крістіною Олександрівною, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області в графі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» внесено запис № 34558968 про арешт нерухомого майна на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, справа № 201/12699/19 від 15.11.2019 року. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 26 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж Оленою Анатоліївною посвідчено довіреність (зареєстровано в реєстрі №311), згідно якої [PERSON] . [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] уповноважила [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] представляти інтереси позивача в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири [ADDRESS] (чотири з літ. А) визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до двадцять шостого червня дві тисячі двадцятого року. Також, 01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж Оленою Анатоліївною посвідчено довіреність (зареєстровано в реєстрі №317), згідно якої [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] уповноважила [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] представляти її інтереси в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири [ADDRESS] визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до першого липня дві тисячі двадцятого року. 04 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною посвідчено договір купівлі-продажу квартири, який укладений між [PERSON] 1973 року народження, реєстраційний номер облікової карти платника податків - [NUMBER] від імені якої діє [PERSON] , 1991 року народження, реєстраційний номер облікової карти платника податків - [NUMBER] на підставі довіреності посвідченої Міссіяж O.A., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 01.07.2019 року за реєстровим № 317 та [PERSON] , 1972 року народження, реєстраційний номер облікової карти платника податків - [NUMBER] про продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за №1400 від 04.07.2019 року. Для посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, нотаріусу було надано наступні документи: довіреність посвідчену Міссіяж O.A., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 01.07.2019 року за реєстровим № 317, заява [PERSON] про те, що йому вищевказана квартира переходить в особисту приватну власність, довідка №5564 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, заява [PERSON] , як представника [PERSON] про відсутність зареєстрованих та проживаючих малолітніх та неповнолітніх дітей, заява [PERSON] про надання згоди на продаж квартири та звіт про незалежну оцінку. В межах розслідування даного кримінального провадження слідчим винесено постанову від 07.10.2020 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, яка 08.10.2020 року направлена до Дніпропетровського НДЕКЦ мвс. Згідно висновку експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року: Підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 311 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 317 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Отже, [PERSON] неправомірно отримав довіреність на право користування та розпорядження квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] , а тому й права розпорядження останньою також не мав, і тому договір купівлі-продажу (внесеного до реєстру за №1400 від 04.07.2019 року) квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Солошенко Ю.В. 04.07.2019 року, також є недійсним (а.с. 102-105). 19 травня 2021 року до суду від представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній просив розглянути позовну заяву з урахуванням відомостей, що викладені у поясненні Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та згідно норм чинного законодавства (а.с. 139-144). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 грудня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.86). Ухвалою судді від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А., треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., Центр надання адміністративних послуг Дніпровської міської ради про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності та зняття арешту, в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 11 лютого 2021 року об 11-30 год. (а.с.87-88). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с.90, 91). До суду 17 грудня 2020 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с.93, 94). 15 липня 2021 року до суду від представника [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 172-174). 27 січня 2022 року до суду представником [PERSON] було надано клопотання про витребування інформації щодо приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. (а.с. 200-202). Ухвалою судді від 27 січня 2022 року клопотання представника [PERSON] про витребування доказів по даній справі було задоволено. 16 березня 2022 року до суду від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла інформація стосовно приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. (а.с. 214-215). 05 грудня 2022 року провадження по справі в частині вимог щодо скасування арешту (припинення обтяження) нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого державним реєстратором - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область 28.11.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Справа №201/12699/19 від 15.11.2019 року (реєстраційний номер обтяження: 34558968) - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Представник позивача подав заяву, у якій просив розгляд цивільної справи провести без його присутності та позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Зінченко Г.В. подала до суду клопотання, у якому просила розглянути справу у її відсутність, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з тривалістю розгляду справи та відсутністю будь-яких доказів з боку позивача. Крім того, вона відмовилася від клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, зазначивши, що у зв`язку з технічною неможливістю у її проведенні, немає необхідності її проводити. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР Риженко М.С. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без фіксації судового процесу та ухвалити рішення відповідно до положень діючого законодавства України з урахуванням наданих пояснень щодо позовної заяви. У зв`язку з наведеним, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи встановленні судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 07 лютого 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №1498 від 07.02.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., [PERSON] придбала у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (шість) (а.с. 62). 26 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність за якою позивач [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси щодо володіння та розпорядження квартирою [ADDRESS] , в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до двадцять шостого червня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 311 (а.с.36). 01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність за якою позивач [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири [ADDRESS] визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до першого липня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 317 (а.с.37). 04 липня 2019 року [PERSON] , який діяв на підставі зазначеної вище довіреності від імені [PERSON] , уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] (шість), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №1400 (а.с. 40-41). Під час вчинення приватним нотаріусом нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , нею було перевірено особи громадян, які підписали договір, встановлено їх дієздатність, а також повноваження представника та належність [PERSON] відчужуваної квартири (а.с 41). Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей за винятком довіреностей, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса. Позивач заперечує підписання нею довіреності на ім`я [PERSON] на продаж належної їй квартири. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань наданого позивачем 12 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Того, ж дня працівниками поліції за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040650002852 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 12). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року накладено арешт на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] та заборонено здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна (а.с. 13-16). За постановою слідчого під час проведення досудового слідства, 07.10.2020 року було призначено судово почеркознавчу експертизу (а.с.74-81). Відповідно до висновку експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Відомості щодо наслідків розгляду кримінального провадження у відношенні [PERSON] . Позивачем суду не надано, як і клопотання про витребування зазначених вище доказів. Отже, предметом позову, серед інших позовних вимог, які є похідними - є визнання довіреності від 01.07.2019 року недійсною. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Норми права застосовані судом, в тому числі з урахуванням рішень Європейського суду з прав людини. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналіз зазначених норм вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним. В свою чергу положення статті 204 ЦК закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування недійсності правочину покладається на позивача. На вказаний підхід звернув увагу і Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року по справі № 752/11866/16-ц (провадження № 61-23702св18). Позивач як на підставу недійсності такого правочину як видача довіреності, посилається на те, що вона таку довіреність не видавала та не підписувала. Згідно з частиною першою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.1 ст.244 ЦК України). Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України). Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником за довіреністю суду слід з`ясувати, чи наділив довіритель свого представника повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив у подальшому довіритель укладений представником у його інтересах правочин. Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування заявлених вимог позивачем було подано ксерокопію висновку почеркознавчої експертизи №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року, яка була проведена в рамках кримінального провадження №12019040650002852 за ознаками ст.190 ч.3 КК України у відношенні [PERSON] . Згідно копії висновку вказаної експертизи: Підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 311 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] та рукописні записи « [PERSON] » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 317 - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Оригінал даного висновку в судовому засіданні не досліджувався. Аналізуючи подані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для доведення обставин, які мають значення в даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України). Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Отже, суд не може виходити з висновків судово-почеркознавчої експертизи №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року, яка була проведена під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження, оскільки експертиза проведена не в рамках даної справи, не за правилами ст. 103 ЦПК України, не може вважатись висновком експерта в розумінні ст. ст. 102, 104 ЦПК України, а є лише письмовим доказом (ст. 95 ЦПК України), який підлягає оцінці згідно вимог ст. 89 ЦПК України. Разом з тим, стороною позивача можливість призначення відповідної експертизи судом не забезпечена, оскільки сторона позивача відповідного клопотання не заявляла. Частинами першою та другою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відтак, суд не може вважати належним та допустимим доказом у справі копію висновку експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року, проведеного в іншій справі - в рамках досудового розслідування кримінального провадження №12019040650002852 за фактом шахрайства за ознаками ст.190 ч.3 КК України у відношенні [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що довіреність від 26.06.2019 року та довіреність від 01.07.2019 року підписана не нею, а іншою особою, у зв`язку з чим вимога про визнання довіреності від 01.07.2019 року, за реєстровим №317 недійсною, задоволенню не підлягає. Також, позивач посилається на наявність кримінального провадження за фактом незаконного продажу її квартири за ст. 190 ч.3 КК України, проте відомостей щодо вирішення кримінального провадження №12019040650002852 за ознаками ст.190 ч.3 КК України у відношенні [PERSON] суду не надає. Підстави звільнення від доказування визначені ст.82 ЦПК України, частиною 6 якої передбачено преюдиційність рішень в кримінальному провадженні. Згідно вказаної норми: 1) такими рішеннями є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили; 2) про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду; 3) лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, будь-які докази на підтвердження того, що довіреність від 26.06.2019 року, зареєстрована в реєстрі за №311 та довіреність від 01.07.2019 року, зареєстрована в реєстрі за №317 були підробленими, відсутні. Окрім того, жодним судовим рішенням, яке вступило в законну силу (вирок, рішення) не встановлено підробку довіреності від 26.06.2019 року і довіреності від 01.07.2019 року, та не доведено вину [PERSON] у скоєнні даного злочину. Крім того, встановити порушення в діяльності нотаріуса при вчиненні певної нотаріальної дії, з наданих позивачем доказів також відсутня можливість, оскільки під час розгляду справи позивачем також клопотання про витребування нотаріальної справи не заявлялося. Фактично в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не додано жодного доказу щодо недійсності оспорюваної довіреності, який би вказував на ту обставину, що спірну довіреність видавала не позивачка і в ній міститься не її підпис. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, надані позивачем докази не можуть бути визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для доведення факту недійсності довіреності з тих підстав, що така довіреність позивачем не видавалась, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо решти позовних вимог, заявлених [PERSON] суд виходить з наступного. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.07.2019 року, посвідчений нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., та зареєстрований в реєстрі за №1400, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасуванні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №32256808 від 04 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] ), за [PERSON] ; поновленні права власності [PERSON] шляхом відновлення запису про державну реєстрацію права власності за останньою на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 лютого 2005 року за реєстровим №1498 приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Рудкович Є.В.; знятті арешту з нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований державним реєстратором - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область 28.11.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання недійсною спірної довіреності, в задоволенні якої судом відмовлено. З аналогічних підстав не підлягають задоволенню й вимоги щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №32256808 від 04 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] ), за [PERSON] та про поновити права власності [PERSON] шляхом відновлення запису про державну реєстрацію права власності за останньою на квартиру [ADDRESS] ), (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1862998212101) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 лютого 2005 року за реєстровим №1498 приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Рудкович Є.В. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в цілому. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати не відшкодовуються. Доходячи до зазначених висновків, суд звертає увагу на те, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed