Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

14.02.2022 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. У порушення умов цього договору від відповідачки не надходили платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв`язку із чим станом на 26.01.2022 року за нею виникла заборгованість у загальній сумі 24027,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 19372,99 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 4654,93 грн., яку і прохав стягнути із відповідачки. 17.02.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін. Відповідачці роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що 17.01.2011 року [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до умов анкети-заяви від 17.01.2011 року її підписанням [PERSON] погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, зі змінами яких відповідача зобов`язується постійно ознайомлюватися на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Згідно довідки за укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитним договором відповідачці видано кредитні картки, остання 23.01.2018 за № [NUMBER] терміном дії до 10/21 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, а в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Рзом з тим, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі, однак відповідачка в установлені кредитним договором строки свої зобовязання не виконала, а саме не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Згідно з наданим банком розрахунком, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору б/н від 17.01.2011 року за ним станом на 26.01.2022 року утворилася заборгованість на загальну суму 24027,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 19372,99 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 4654,93 грн.. Також, на підтвердження позовних вимог щодо розмір і порядок нарахування кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, повна версія яких розміщена на сайті https://privatbank.ua. Суд зазначає, що додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписані, а в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 17.01.2011 року відсутні будь-які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, кредитного ліміту, процентів, що свідчити про не прийняття відповідачем запропонованих умов та не приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, за відсутності доказів того, що саме додані до позову Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку розумів відповідач при поданні анкети-заяви, ознайомився та погодився із ними, ці Умови та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма укладеного із відповідачем договору про надання банківських послуг. З огляду на викладене суд вважає, що відсутні підстави до задоволення вимог банку про стягнення нарахованих сум відсотків за порушення зобов`язань по кредитному договору, оскільки позивач не довів, що відповідач взяв кредит на заявлених ним умовах. Разом з тим, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідачку, 25.04.2014 року відповідачці збільшувався розмір кредитного ліміту, починаючи з 25.04.2014 та в подальшому по 01.06.2020 року відповідаці розмір кредитного ліміту зменшувався та останнього разу 01.06.2020 був зменшений до 0 грн. З наданого позивачем витягу з карти відповідачки вбачається, що за період з 17.01.2011 року по 26.01.2022 року відповідачка користувалася кредитними коштами, а також здійснювала погашення заборгованості за кредитом. Однак, слід зазначити, що до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, здійснював списання комісій та пені, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав. Вказані відсотки, комісію та пеню банк самовільно нарахував відповідачу, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту. Згідно колонок розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.01.2011 року відповідачка використала 115776,40 грн, а погасила заборгованість в сумі 113817,69 грн. Таким чином, різниця між отриманими та не повернутими коштами складає 1958,71 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, беручи до уваги те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 1958,71 грн., залишивши без задоволення позовні вимоги в іншій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 202,20 грн, що складає 8,15 % від загальної суми позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial