Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

05.12.2022 року заявники звернулися до суду з даною заявою. Посилалися на те, що вона [PERSON] та [PERSON] з 04.08.2006 перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис № 879 від 04.08.2006 року. Від шлюбу [INFO] в м. Сімферополь АР Крим у них народилась дитина чоловічої статі - [PERSON] , що у відповідності до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 19.09.2015 року та копією обмінної картки № 1612 від 19.07.2014 року. У судове засідання заявники, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. У судове засідання представник заявників [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Разом з матеріалами справи надала суду в заяву, в якій вказала про розгляд справи без її участі та у відсутність заявників. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Баришівськиого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надали суду лист від 08.12.2022 року про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Зі свідоцтва про шлюб серії Серії [NUMBER] (актовий запис № 879) вбачається, що заявники [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 04.08.2006 року у м. Симферопіль АР Крим, Україна (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 19.09.2015 року відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису громадянського Міністерства юстиції Республіки Крим та облікової картки пологового будинку, пологового відділення, лікарні Серії №1612 від 19.07.2014 року, [PERSON] - [INFO] народила\~дитину чоловічої\~статі [PERSON] \~в м.\~Симферопіль Респібліки\~Крим Російська\~Федерація (а.с.10,11). Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно дост.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Згідно ч. 3ст.\~2\~Закону України\~«Про особливості\~державної політики\~із забезпечення\~державного суверенітету\~України на\~тимчасово окупованих\~територіях у\~Донецькій та\~Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Згідно до п. 18Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 рокурішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved