Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувавши тим, що 06 червня 2007 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] уклали кредитний договір K2X6G100260088. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати їй кредит у розмірі 53 375 доларів США на термін до 03 червня 2027 pоку, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 53 375 доларів США. [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором K2X6G100260088 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено: Договір поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] та Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором K2X6G100260088. Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту ії отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач 1 станом на 10 лютого 2016 року має заборгованість - 103 903,38 доларів США, яка складається з - 43 590,55 доларів США - заборгованість за кредитом; - 38 046,41 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -7 189,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 75 493, 63 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (за весь період). Стягується сума пені в період з 10 лютого 2015 року по 10 лютого 2016 pоку, що складає 25 539,06 доларів США. Списано 49 954,57 доларів США. У зв`язку з рішенням Переяслав-Хмельницького суду Київської області № 2 - 450/11 року від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме: домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , оцінна вартість предмету іпотеки, згідно п. 35. 5 договору іпотеки № K2X6G100260088 від 06 червня 2007 pоку, складає 271 438, 00 гривень, задоволено частково. За відрахуванням вищевказаної суми, з урахуванням уточнень до позовних вимог заборгованість складає 103 903,38 доларів США, що за курсом 25,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 лютого 2016 року складає 2 695 724,83 (два мільйони шістсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот двадцять чотири ) гривень, яку і просить стягнути позивач з відповідачів, а також вирішити питання про стягнення судового збору. В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, заяв з процесуальних питань від них до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 06 червня 2007 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] уклали кредитний договір K2X6G100260088. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати їй кредит у розмірі 53 375 доларів США на термін до 03 червня 2027 pоку, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 53 375 доларів США. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинна надавати банку грошові кошти - щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором K2X6G100260088 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижчевказаними фізичними особами було укладено: Договір поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] та Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] . Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень частини другої статті 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Рішенням Переяслав-Хмельницького суду Київської області № 2 - 450/11 року від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме: домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , оцінна вартість предмету іпотеки, згідно п. 35. 5 договору іпотеки № K2X6G100260088 від 06 червня 2007 pоку, складає 271 438, 00 гривень, задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2012 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2011 року змінено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2017 року № K2X6G100260088 в розмірі 467 367,73 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - продавцем, з отриманням витягу з державного реєстру права власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Початкова ціна предмета іпотеки складає 271 438, 00 грн. За відрахуванням вищевказаної суми, з урахуванням уточнень до позовних вимог заборгованість складає 103 903,38 доларів США, що за курсом 25,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 лютого 2016 року складає 2 695 724,83 (два мільйони шістсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривень. Разом з цим, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо дострокового стягнення суми кредиту, нарахованих процентів і штрафних санкцій шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами, оскільки строк кредитування закінчився з моменту звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з таким позовом. Проте, згідно з наданого банком розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що після набрання рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2012 року законної сили, проценти нараховувалися за процентною ставкою, визначеною договором - 12%. Також, звернення стягнення на предмет іпотеки повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки у такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаними згідно зі статтею 599 ЦК України. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18). Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 04 липня 2018 року № 310/11534/13-ц, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 16 лютого 216 року виконавчі листи, видані Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом від 27 вересня 2011 року у справі № 2-450/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави до державної виконавчої служби не пред`являлися. Предмет застави на балансі банку не знаходиться. Таким чином, вимоги позивача про зменшення вартості кредитної заборгованості на суму 271 438,00 грн. (початкова ціна предмета іпотеки), при тому, що предмет іпотеки не реалізований, є передчасними. Крім того, пред`явивши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України правом дострокового стягнення заборгованості за кредитом, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Саме із цієї дати почався перебіг позовної давності за вимогами банку про стягнення із позичальника та поручителів заборгованості, нарахованої до цієї дати, в інший спосіб (стягнення заборгованості). Якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі узяли на себе зобов`язання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов`язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку. Положеннями статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з метріалів справи, позивачем не надано до матеріалів справи та в судовому засіданні належних доказів, щодо дійсного розміру кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню, чи було реалізовано предмет іпотеки та за яку вартість, оскільки саме така сума підлягає зарахуванню на погашення кредитної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволені позову покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed