Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину звернувся керівник Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради, Комунального підприємства «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Рівненської обласної ради в особі Комунального підприємства «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради в рахунок відшкодування витрат на лікування, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого від злочину [PERSON] грошові кошти в сумі 55983,94 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 94 копійки) та на користь Рівненської обласної прокуратури понесені судові витрати по справі, а саме на сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що його довіритель частково відшкодував потерпілому заподіяну майнову шкоду. Однак, надати письмові підтверджуючі докази відшкодування заподіяної шкоди потерпілому він не в змозі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що [PERSON] 04 вересня 2020 року близько 17 год. 30 хв. у світлу пору доби, керуючи автомобілем Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині вул.Київської, навпроти буд. №18 зі сторони вул.Костромська у напрямку вул.Грушевського у м.Рівне в порушення вимог підпункту 18.4 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху) проявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, з моменту виникнення небезпеки для руху, у вигляді зниження швидкості маршрутного таксі марки «БАЗ» жовтого кольору, перед нерегульованим пішохідним переходом, який рухався у попутному напрямку у його смузі попереду, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до повної зупинки транспортного засобу, у результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину по вищевказаному нерегульованому пішохідному переході, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням відламків з наявністю рани в нижній третині правої гомілки, які в сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довго тривалості розладу здоров`я. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року по справі №569/22025/21 (1-кп/569/1638/21) у кримінальному провадженні №12020180010003731 від 04 вересня 2021 року по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Рівне, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України вбачається, що звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України - закрито. Ухвала суду набрала законної сили 16 листопада 2021 року і ніким не оскаржувалась. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З дослідженого в судовому засіданні повідомлення про надання розрахунку витрат на лікування [PERSON] , 2007 року народження від 05 травня 2022 року №580/0109/22 наданого комунальним підприємством «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , в період з 04.09.2020 р. по 24.09.2020 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Ортопедо-травматологічному відділенні з діагнозом: S82.31 - перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки (будь-якої частини) В/перелом н/З обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Розмір витрат, понесених закладом на стаціонарне лікування [PERSON] , [INFO] : проведено ліжко/днів - 20; вартість одного ліжко/дня - 1945,25 грн.; видатки на [PERSON] склали - 38905,00 грн., з них: медикаменти - 5753,20 грн., продукти харчування - 593,80 грн., заробітна плата - 29496,00 грн., господарчі витрати - 1220,80 грн., комунальні послуги - 1841,20 грн. З дослідженого в судовому засіданні повідомлення про надання розрахунку витрат на лікування [PERSON] , 2007 року народження від 05 травня 2022 року №581/0109/22 наданого комунальним підприємством «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , в період з 22.11.2021 р. по 01.12.2021 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Ортопедо-травматологічному центрі з діагнозом: Z47.0 - Видалення пластинки після зрощення перелому, а також іншого внутрішнього фіксуючого пристрою. Розмір витрат, понесених закладом на стаціонарне лікування [PERSON] , [INFO] : проведено ліжко/днів - 9; вартість одного ліжко/дня - 1897,66 грн.; видатки на [PERSON] склали - 17078,94 грн., з них: медикаменти - 2074,41 грн., продукти харчування - 619,02 грн., заробітна плата - 12716,46 грн., господарчі витрати - 551,79 грн., комунальні послуги - 1117,26 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку). Згідно відповіді КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» від 27 червня 2022 року №821/0109/22 станом на 24 червня 2022 року заходи щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] в розмірі 55983,94 грн. з [PERSON] не вживалися, однак КП «РОДЛ» не заперечує щодо звернення Рівненської окружної прокуратури з відповідним позовом до суду про стягнення витрат за перебування на лікуванні потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення. Тобто, витрати здійснені вищевказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Водночас, дотримання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплений у ст.68 Конституції України є обов`язковою умовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної правової держави. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник відповідача не надав суду письмових підтверджуючих доказів того, що його довірителем сплачувались грошові кошти в тому розмірі, які зазначені в позовній заяві на відшкодування витрат за перебування на лікуванні потерпілого [PERSON] у КП «Рівненська обласна дитяча лікарня», тому суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача (Рівненською обласною прокуратурою) було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. згідно платіжного доручення №972 від 15 липня 2022 року, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури. На підставі викладеного,

Outcome: approved