Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

1. Описова частина 09.06.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .. Короткий виклад позиції позивача, заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона являється бабусею по лінії матері [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . При народженні батько [PERSON] був зазначений зі слів матері, відповідно до ч. 1 т. 135 СК України. Після смерті [PERSON] позивачка, як бабуся дитини позбавленої батьківського піклування була призначена опікуном над малолітньою [PERSON] , та онуці був встановлений статус дитини-сироти у зв`язку зі смертю матері - одиначки. Також було прийнято рішення про влаштування дитини до сім`ї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у 2017 році звернувся до суду з позовом до Чернігівського районного суду Чернігівської області про визнання його батьківства щодо [PERSON] . 10.08.2017 позов [PERSON] було задоволено та він був визнаний біологічним батьком малолітньої [PERSON] . Фактично метою звернення відповідача до суду з даним позовом було викликано бажанням відповідача мати пільги, як батько одинак. Однак її онука весь час після смерті доньки [PERSON] та після винесення рішення суду про встановлення батьківства відповідача постійно проживає разом з позивачко. Відповідач ніколи не цікавився життям дитини та навіть після смерті доньки не звертався до селищної ради та не отримував інформації про встановлення опіки над неповнолітньою [PERSON] 2014 року народження. Батько дитини не водив дитину до ні до садочка, ні до школи. Відповідач свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки, не бере участі у її вихованні, утриманні, не цікавиться її здоров`ям та життям. Тому із підстав ухилення від виконання батьківських прав щодо дочки [PERSON] наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову із тих підстав, що він проживав спільно із матір`ю дитини із 2009 року та дня смерті [PERSON] . Із 31.05.2016 до 31.01.2018 відповідач проходив службу за контрактом у Збройних Силах України. Після демобілізації відповідача він звернувся до позивачки з питанням влаштування дитини за місцем його проживання у с. Райки. Позивачка проти цього заперечувала та просила відкласти вирішення цього питання до завершення відвідування дитячого садочка, на що відповідач погодився. Крім того, він мав інвалідність. Помітивши, що грошові кошти позивачка витрачає на власні потереби відповідач став надавати грошові кошти безпосередньо дочці та купувати дитині всі необхідні речі. Він відвідував дитину та підтримував її морально, психологічно та матеріально. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.09.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження. Протокольно хвалою суду від 22.12.20221 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що після смерті доньки вона виховує дитину. Відповідач подав позов про визнання батьківства, проте він не намагався забрати дитину. Відповідач не допомагає дитині матеріально. У відповідача є ще син [PERSON] 12 років, на якого він також не платить аліментів та має значну заборгованість. Дитину вона водить на співи, танці та гру на роялі. Дитина вивчає іноземну мову. Відповідач їй погрожував, що якщо вона подасть на аліменти, то він забере дочку. Відповідач був на день народженні дитини. Він пів року винаймав житло, але до дитини не приходив. Вона двічі влітку давала дитину бабусі, матері відповідача. Проте участі у вихованні відповідач не приймав в той час, коли там була дитина. Фактично дитиною займалися бабуся дитини та сестра відповідача. Дитину вона повністю утримує самостійно. До 1 вересня, коли дитина йшла в школу, він дав лише 480 гривень дрібними грішми. У 2017 році він подав позов, бо йому так було вигідно за службою. Коли її дочка [PERSON] проживала з відповідачем, відповідач її бив. Представник відповідача адвокат Рись В.Г. позовні вимоги не визнав. Відповідач 2-3 рази їздив до Чернігівської області, відвідував садочок та шкоду дитини. Спочатку відповідач надавав гроші бабусі, але потім став перераховувати через квитанції, про що у відповідача є докази. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Гончарівської селищної ради Чернігівсього району надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. При ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, оцінка доказів Відповідно витягу із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] її матір`ю вказана [PERSON] , а відомості про батька вказані в порядку ст. 135 СК України, тобто, зі слів матері (а.с. 12). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до розпорядження Чергінівської РДА від 08.11.2016 № 852 [PERSON] передано під опіку бабусі [PERSON] (а.с.7, 191,193) Батьківство відповідача щодо дитини визнано за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2017 року за його позовом до [PERSON] . Рішення суду мотивовано тим, що [PERSON] позов визнала (а.с.9 15, 16). Відповідно до характеристики селищного голови Гончарівської селищної ради від 16.03.2021 [PERSON] проживає у смт Гончарівське, її чоловік військовослужбовець. [PERSON] виховує неповнолітню онуку [PERSON] . Дитина перебуває на повному забезпеченні бабусі [PERSON] . У сім`ї немає сварок та скандалів. [PERSON] не має поганих звичок, позитивно характеризується (а.с. 18). Відповідно до довідки селищного голови Гончарівської селищної ради [PERSON] не звертався до селищної ради та не отримував інформації про встановлення опіки над неповнолітньою [PERSON] (а.с. 19). Згідно довідки Гончарівського селищного голови від 16.03.2021 [PERSON] проживає у [ADDRESS] , спільно із онукою [PERSON] та чоловіком [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки директора Гончарівської школи мистецтв від 16.03.2021 [PERSON] навчається в школі мистецтв по класу хореографії із вересня 2019 року та додатково по класу фортепіано із 01.09.2020. Дитина обдарована та має хороші здібності, до навчання відноситься із захопленням, регулярно відвідує навчальні години. Рекомендовано продовжувати навчання (а.с. 20). Відповідно до довідки директора Гончарівської гімназії від 17.03.2021 [PERSON] навчається у 1б класі КНЗ Гончарівська гімназія. Батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори на навчальний заклад (а.с. 21). Відповідно до довідкової інформації завідувача комунального ДНЗ «Лісова казка» від 18.03.2021 [PERSON] відвідувала ДНЗ із серпня 2016 року до 15.03.2020 року. Приводили та забирали із садочка дитину дідусь та бабуся. Батьківські збори, святкові ранки та розваги відвідували також бабуся та дідусь. Батько дитини у садочку не з`являвся, навчанням, вихованням та розвитком дитини не цікавився (а.с. 22). Відповідно до характеристики класного керівника КНЗ Гончарівська гімназія [PERSON] проживає із бабусею, яув є її опікуном. Дитина зарекомендувала себе як старанна, здібна, вихована, чемна та відповідальна учениця. Дитина відвідує школу мистецтв. Вихованням дитина займається бабуся [PERSON] із якою дівчинка має емоційну близькість. Із батьком дитини класний керівник не знайома, у шкоду батько не з`являвся, не телефонував, навчанням та успіхами дитини не цікавився (а.с. 23). Відповідно до контракту від 31.05.2016 та [PERSON] проходив службу у ЗСУ (а.с. 80). Згідно витягу із наказу командиру військової частини [NUMBER] із 31.01.2018 [PERSON] звільнено із військової служби за сімейними обставинами через виховання ним дитини, яка із ним проживає без матері (а.с. 81). Відповідно до копії посвідчення [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності війни (а. с.84). Відповідно до повідомлення Бердичівського міськрайонного відділу ДВС станом на 01.04.2021 [PERSON] має борг за аліментами на сина [PERSON] , 2008 р.н. у розмірі 113 663,1 грн (а.с. 109-110). Дитина [PERSON] , у присутності представника органу опіки та піклування, у судовому засіданні пояснила, що не хоче жити із батьком. Коли була у них влітку, то він її бив. Він до неї телефонує дуже рідко, хоч вона має власний телефон. Один раз на рік їй пересилали посилки. В останній посилці були сіль, печиво, макарон. Востаннє вона бачила батька перед війною. На день народженні він був та випивав; подарував їй салют. Всі речі та іграшки їй купує бабуся, із якою вона проживає. На гуртки її водить бабуся. Її виховують бабуся та дідусь. Свідок [PERSON] , мати відповідача пояснила, що син у міру своїх можливостей допомагає дочці, надсилає посилки, приїздить на день народження. Вона і дочка купують, що потрібно дитині за гроші батька та пересилають. Рік чи два тому дитина була у них в Райках влітку двічі. Зараз дитина не хоче до них їхати. Син не один раз їздив до дитини на зустріч, хотів забрати дитину, але та не хотіла їхати. Вона вважає, що бабуся намовляє дитину. У 2019 році дитина була в них із червня до липня. Востаннє вона відсилала посилку після війни в червні чи липні цього року. Свідок [PERSON] пояснила, що вона подруга позивачки та вони знайомі 30 років. Вона також була знайома із мамою [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] проживає із бабусею. Позивачка та її чоловік виховують та утримують дитину. Відповідача із дня смерті [PERSON] вона бачила лише один раз. Але зі слів [PERSON] знає, що він був 2 рази у дитини. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її здоров`ям. До смерті [PERSON] та відповідач проживали разом. Він знущався із [PERSON] . Відповідачеві ніхто не потрібен. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка її односельчанка. [PERSON] онука позивачки. Її дочка такого ж віку, як і [PERSON] . Дитину до школи водили бабуся чи дідусь. За батька вона не знає нічого та не чула за нього від дитини ніколи. Від позивачки знає, що батько не цікавиться дитиною, не спілкується із дочкою. Згідно висновку від 21.10.2021 орган опіки та піклування - виконавчий комітет Гончарівської селищної ради вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] із підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 52-55). Норми права, які застосував суд Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини четвертої 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною ( стаття 166 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Висновки суду Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків та є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наявними у справі доказами доведено, що відповідач, в порушення вимог статті 150 СК України, свідомо не виконував належно обов`язки щодо виховання та розвитку дитини [PERSON] . Це виразилося в тому, що відповідач не надавав щомісячно утримання дитині, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач не сприяв засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дочки, не відвідував навчальні заклади. Фактично відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та обов`язок виховання дитини переклав на бабусю та дідуся дівчинки. Про небажання змінити свою поведінку свідчить той факт, що відповідач, допит якого в якості свідка ініціював його представник, у жодне із 9 судових засідань не прибув, при тому, що із ним погоджувалися дати засідань через його представника. Про поважність причин неявки до суду відповідач доказів не надавав. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляв. Відповідач також не надав доказів на спростування доводів позивачки про невідвідування ним навчальних закладів, ненадання матеріального утримання для дитини, достатнього його спілкування із дочкою. Судом встановлено лише вкрай рідкі спілкування батька із дочкою, перебування дитини у 2019 року влітку за місцем проживання відповідача та його матері. Проте наявними у справі доказами та поясненнями дитини у судовому засіданні доведено, що відповідач не спілкувався із дитиною і тій кількості, яка є необхідною для нормального самоусвідомлення дитини, її підтримки та виховання, та з тим, що б не втратити зв`язок із дитиною. Суд зазначає, що лише факт заперечення проти позову представника відповідача про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес відповідача до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, встановлені в ході судового розгляду факти доводять, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON] є тією мірою впливу, яка має бути застосована до відповідача та таке позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. На виконання імперативних вимог норми ч. 3 ст. 166 ЦПК України суд стягує із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із часу пред`явлення позову, до повноліття дочки.

Outcome: approved