Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: ТОВ «Житлорембудсервіс», про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що квартира [ADDRESS] , перебуває у власності по Ѕ у позивача і відповідача, квартира має чотири кімнати. Домовитися про спільне користування квартирою вона з відповідачкою не може, тому просить суд встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] . У користування [PERSON] виділити житлові кімнати, площею 16,8 кв.м. та 13,7 кв.м., у користування [PERSON] - 13 кв.м. і 9,6 кв.м. відповідно. Залишити у загальному користуванні: кухню 6,8 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., передпокій 8,6 кв.м., вбудовану шафу 0,3 кв.м., балкон 1,8 кв.м. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 15.11.2021 року. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки адвокат Басай М.М. подав заяву про розгляд справу у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає, вважає запропонований варіант розподілу користування житловим приміщенням нерівноправним. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва на право власності на житло, видане на підставі Розпорядження виконкому Кременчуцької міської ради від 24.03.2003 року № 11222/2, [PERSON] і [PERSON] на праві спільній сумісній власності належить квартира [ADDRESS] . Квартира складається з чотирьох кімнат площею 16,8 кв.м., 13,7 кв.м., 13 кв.м., 9,6 кв.м. Також мається кухня 6,8 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., передпокій 8,6 кв.м., вбудована шафа 0,3 кв.м., балкон 1,8 кв.м. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 11 ЦПК України передбачений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У статті 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. ст. 357, 358 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Житлова площа квартири становить 53,1 кв.м. Право власності на квартири мають 2 особи - на кожного по 26,55 кв.м житлової площі. Виділення позивачці у користування двох житлових кімнат, площею 16,8 кв.м. і 13,7 кв.м., в сумі 30,5 кв.м., а відповідачці 13 кв.м. і 9,6 кв.м, в сумі 22,6 кв.м., порушить принцип рівності часток власників спільної сумісної власності та необхідності спільної згоди для здійснення права власності. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed