Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 2008 року в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №04. В шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Сторони разом не проживають з 17 квітня 2022 року, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , дитину [PERSON] залишити проживати з матір`ю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, просить викликати відповідача шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 квітня 2008 року, який зареєстрували в Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №04, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є дитина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю. За час спільного подружнього життя належної сім`ї не склалося, сторони проживають окремо з 17 квітня 2022 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved