Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 24 жовтня 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1692, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача та відповідача спільне життя не склалося. Проживають окремо з початку 2021 року, сімейних стосунків не підтримують. Почуття кохання між позивачем та відповідачем згасло, шлюб існує лише формально, а тому подальше збереження шлюбу не можливе. Зв`язку з відповідачем позивач не підтримує, відповідач ухиляється від розмов, мотивуючи тим, що у неї «своє життя». У позивача за цей час також з`явилися інші плани на життя та інше бачення свого майбутнього. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу в них немає. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 27 вересня 2022 року. У судове засідання 27 вересня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 09 листопада 2022 року. У судове засідання 09 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 13 грудня 2022 року. У судове засідання 13 грудня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано шлюб, актовий запис № 1692, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача та відповідача спільне життя не склалося. Проживають окремо з початку 2021 року, сімейних стосунків не підтримують. Почуття кохання між позивачем та відповідачем згасло, шлюб існує лише формально, а тому подальше збереження шлюбу не можливе. Зв`язку з відповідачем позивач не підтримує, відповідач ухиляється від розмов, мотивуючи тим, що у неї «своє життя». У позивача за цей час також з`явилися інші плани на життя та інше бачення свого майбутнього. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу в них немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved