Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача [PERSON] адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2008 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилися: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Проте, рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.02.2014 шлюб між сторонами розірвано, а дітей залишено проживати з відповідачкою. Однак, фактично з серпня 2021 року діти сторін проживають із позивачем. Такі обставини мають місце, тому що відповідачка не проживає з дітьми, їздить періодично на сезонні роботи, і діти залишалися проживати з мамою відповідачки. А оскільки позивач нікуди не виїжджає, дбає за своїх дітей, тому забрав їх проживати з ним за своїм місцем проживання. На даний час діти фактично проживають із позивачем та перебувають на його утриманні. З часу фактичної зміни місця проживання дітей: дочка [PERSON] перейшла навчатися у Калуський ліцей №2 Калуської міської ради, а син [PERSON] перейшов навчатися в Підмихайлівський ліцей. Діти люблять позивача, останній турбується про дітей, матеріально забезпечує, займається їх вихованням, забезпечує всі необхідні умови для нормального їх розвитку. З приводу зміни місця проживання дітей з позивачем, за його заявою Служба у справах дітей Новицької сільської ради надала висновок вважати за можливе визначення місця проживання дітей з батьком. При вирішенні питання Службою у справах дітей досліджувалися умови проживання позивача, умови проживання дітей, їх ставлення до батька, тощо. Позивач є здоровою особою, має постійне місце проживання, в нього є достатньо часу, який він зможе і присвячує дітям. Фактично позивач живе і працює заради дітей, які є на даний час змістом його життя. Зважаючи на вищевказане, позивач бажає визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін із ним. Необхідно також зазначити, що діти також виявляють бажання проживати із позивачем, що було встановлено Службою у справах дітей. А тому, необхідно визначити місце проживання неповн6олітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Представник позивача адвокат Іванів О.Б. подав до суду заяву, згідно з якою не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду. Розгляд справи просить проводити без сторони позивача. Відповідачка подала до суду заяву, згідно з якою позов визнає повністю та не заперечує проти того, щоб місце проживання дітей було з батьком [PERSON] . Розгляд справи просить проводити без її участі. Представник Служби у справах дітей Новицької сільської ради на електронну адресу суду надіслала заяву, вякій розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей. Вважає позов підставним, просить суд його задоволити. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 30.11.2022 представник Служби у справах дітей Новицької сільської ради на електронну адресу суду надіслала заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей. Вважає позов підставним, просить суд його задоволити. 30.11.2022 представник позивача адвокат Іванів О.Б. подав до суду заяву, згідно з якою не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду. Розгляд справи просить проводити без сторони позивача (а.с. 25). Ухвалою суду від 30.11.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.12.2021 відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнає повністю та не заперечує проти того, щоб місце проживання дітей було з батьком [PERSON] . Розгляд справи просить проводити без її участі. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачки та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 28.04.2009 та [NUMBER] від 20.01.2014 відповідно (а.с. 4, 5). Згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.02.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Новицької сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради № 64 від 10.10.2022, вирішено за можливе визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно з актом обстеження умов проживання від 22.07.2022, проведеного за адресою [ADDRESS] , встановлено, що за вказаною адресою проживають позивач та діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання у будинку задовільні, кімнати облаштовані меблями і технікою. Для дітей створені належні умови, зокрема є місця для відпочинку, підготовки уроків та сну. Діти виявили бажання проживати з батьком (а.с.9) [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-Б класі Калуського ліцею № 2, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу № 103 від 12.07.2022 (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , навчається у 8 класі Підмихайлівського ліцею, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу № 01-26/123 від 25.08.2022 (а.с. 11). [PERSON] є здоровим, на «Д» обліку не перебуває, а [PERSON] перебуває на «Д» обліку та потребує регулярного огляду нефролога, гастроентеролога, педіатра (а.с. 12). Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 13.07.2022 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 13). [PERSON] за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, що підтверджується довідками медичного закладу від 12.07.2022 (а.с. 14). Між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання їхніх малолітніхдітей. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 473/44/20-ц (провадження № 61-8103св21). Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживають окремо, їхні малолітні діти на даний час живуть з позивачем. Останній займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, в нього наявне постійне місце проживання, в якому створив всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку сина та доньки, він характеризується позитивно. Таким чином з наданих сторонами доказів встановлено, що батько приймає участь у виховані своїх дітей та забезпечує їм належні умови для життя і розвитку.Доказів протилежного відповідачкою суду не надано та судом не встановлено. При цьому остання позовом визнає та не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Окрім цього, суду надано висновок органу опіки і піклування Новицької сільської ради затверджений рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради № 64 від 10.10.2022, вирішено за можливе визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів суд вважає, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дітей на даний час разом з батьком. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дітей з батьком не розлучає їх з матір`ю, оскільки вона не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, виявлення до них турботи та на участь у їх вихованні. На підставі викладеного, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 151, 5, 157, 160, 161 СК України,

Outcome: approved