Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на - земельну ділянку площею 0,736 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер 5122082000:01:003:0677; - земельну ділянку площею 0,6409 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер 5122082000:01:001:0738; - земельну ділянку площею 0,9755 га передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комишівської сільської ради, кадастровий номер 5122082000:01:001:0862. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,736 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0677, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955688 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 11.05.2007 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6409 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0738, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955688 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 11.05.2007 року; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9755 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0862, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955688 виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 11.05.2007 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2021 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 13 грудня 2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі під № 49, [PERSON] усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] , [INFO] .\~\~ Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України відноситься її чоловік [PERSON] , [INFO] , оскільки на час відкриття спадщини був непрацездатним. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як було з`ясовано судом, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом обов`язкової частки спадкування після смерті [PERSON] відмовився від прийняття обов`язкової частки на користь позивача по справі [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] підтверджуються довідкою наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.10.2022 року за № 1046, згідно якої на час смерті [PERSON] з нею за адресою: [ADDRESS] , проживала, але не була зареєстрована її донька [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved