Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

І. виклад позиції позивача та відповідача. До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом (згодом уточнив) до Державного підприємства Морського торгового порту «Чорноморськ» про поновлення на роботі з оплатою під час вимушеного прогулу, у якому просить суд: Визнати Наказ Державного Підприємства Морський Торговельний Порт Чорноморськ, 68001, Одеської області, вул. Праці, 6 Е-mail:port@imtp.ua №204/0 - 43, КОДЄДРПОУ 0001125672, дата складання 16.09.2022 р., про припинення договору «Звільнити [PERSON] токар 4 розряду Портових Ремонтних Майстерен 27 вересня 2022 року у зв`язку з скороченням чисельності працівників» незаконним. Поновити мене, [PERSON] рік народження [INFO] , Ідентифікаційний номер [NUMBER] , токар 4 р., на роботі Державне Підприємство Морський Торговельний порт Чорноморськ Портові Ремонтні Майстерні з всіма правами та соцпакетом. Моє робоче місце токарновінторезний верстат з інструментом та приладами, які залишив під замком під особисту відповідальність начальника [PERSON] [INFO] . Стягнути з Державного підприємства Морського торгового порту «Чорноморськ» суму заробітку на час вимушеного прогулу на користь позивача [PERSON] , токар 4 розряду підрозділ Портовві Ремонтні Майстерні (ПРМ) за період з 27.09.2022 року до дня поновлення на роботі. Сума становлює 2151 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят одна гривня) на місяць. В обґрунтування позовних вимог Позивач з посиланням на норми трудового законодавства зазначив, що він працює в ДП «МТП «Чорноморськ» з липня 2007 р. та від 27.09.2022 було видано наказ № 204/0-43 про припинення трудового договору і його звільнення, які він вважає незаконними та необґрунтованими, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою (а.с. 1-4, 35-41). Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, надав відзив на позовну заяву, та в поясненнях зазначив, що наказ видано у повній відповідності до норм чинного трудового законодавства України, вважав, що обставини, на які посилається позивач, спростовуються письмовими доказами, які додають до відзиву, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 50-56). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач не подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, сповіщався належним чином, про причини неявки не сповістив (а.с. 48-49). Представник Відповідача надавав до суду відзив по справі (а.с. 50-56). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 18.10.2022 року позов залишено без руху (а.с. 16). Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 04.11.2022 року прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду (а.с. 44). Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді токар 4-го розряду ПРМ від 17.07.2007 року, та звільнено з 27.09.2022 року (а.с. 6-9). Відповідно довідки № 508 від 03.10.2022 року, надано відомості ДП «МТП «Чорноморськ», що [PERSON] , з 17.07.2007 р. працював на підприємстві на посаді токар ПРМ, та надано відомості про заробітній платі за останні 6 місяців (а.с. 5). Згідно наказу № 204 / О - 43 від 27 вересня 2022 року - зупинено трудовий договір з [PERSON] у зв`язку з скороченням чисельності працівників (а.с. 10). Відповідно посвідчення, серії [NUMBER] від 12.04.2007 року [PERSON] має пільги ветерана війни (а.с. 11). Згідно довідки МСЕК №520613 від 15.12.2021 року [PERSON] надано другу групу інвалідності (а.с. 12). Відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29.06.2016 року за позовом [PERSON] до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання наказу неправомірним та його скасування - вимоги задоволено (а.с. 23-25). Згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01.04.2015 року за позовом [PERSON] до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання наказу неправомірним та його скасування - в задоволенні вимог відмовлено (а.с. 26-27). Відповідно наказу № 351 від 06.10.2021 року ДП «МТП «Чорноморськ» для реорганізації штату створити підрозділи (а.с. 60-61). Згідно аркушу ознайомлення з актом №351 від 06.10.2021 року [PERSON] був ознайомлений (а.с. 62). Відповідно наказу № 84 від 24.06.2022 року, ДП «МТП «Чорноморськ» зазначено про зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників (а.с. 63-64). Згідно попередження (вих. № 690/11.2-09 від 27.06.2022 року)на ім`я [PERSON] , попереджено про майбутнє звільнення (без підпису) (а.с. 65). Відповідно Акту № 8 від 22.09.20222 року [PERSON] в телефонному режимі сповіщено про звільнення та потребу з`явитись до відділу кадрів за трудовою книжкою (а.с. 66). Згідно Акту № 10 від 27.09.2022 року запропоновано [PERSON] ознайомитись з наказом про звільнення [PERSON] та видачі трудової книжки, від чого [PERSON] відмовився (а.с. 67). V. Оцінка Суду. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. На підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП України, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення про поновлення позивача на роботі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки підстави для скасування наказу про звільнення Позивача є незаконним та необґрунтованим, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved