Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державна Казначейська служба України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», Прокуратури Одеської області, про стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову позивач зазначає наступне. 21 квітня 2008 року позивач був заарештований, та йому було повідомлено про обвинувачення у вчинені злочинів передбачених ч. З ст. 190 ; ч. 1 ст. 358 ; ч.З ст. 358 КК України (справа № 523/9773/15-к; 1/523/41/19 а.с.84, 86-89,193-193) 22 квітня 2008 року Приморським районним судом міста Одеси відносно позивача, що був обвинувачений за ч. 3 ст. 190 ; ч. 1 ст. 358 ; ч.3 ст. 358 КК України, був обраний запобіжний захід у вигляді утримання під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком на два місяці (строком до 22.06.2008 року) ( справа №9-1078/2008) 18 червня 2008 року Приморським районним судом міста Одеси відносно позивача, що був обвинувачений за ч. З ст. 190 ; ч. 1 ст. 358 ; ч.З ст. 358 КК України, був продовжений запобіжний захід у вигляді утримання під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком на один місяць (строком до 22.07.2008 року) (справа № 9-1642/2008). Таким чином, строки дії санкції Приморського районного суду м. Одеси, щодо утримання позивача під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор» закінчилися 22 липня 2008 року. З 22 липня 2008 року та в подальшому, до 22 квітня 2009 прокурор завдаючи моральну шкоду позивачу, не звільнив позивача з під варти та не направив повідомлення особі чи органу у провадженні яких перебуває справа, та відповідному прокурору який здійснює нагляд за розслідуванням та не звільнив позивача з під варти. 22 квітня 2009 року Постановою Суворовського районного суду, позивачу було змінено запобіжний захід, з запобіжного заходу у вигляді утримання позивача під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор», на підписку про невиїзд під особисте зобов`язання (справа №1-207/2009) Аналізуючи вказані процесуальні документи оригінали яких знаходяться у матеріалах кримінальної справи № 00200700129 вбачається та ними підтверджується протиправна бездіяльність, повний безлад та свавілля у правовому полі із сторони прокуратури Одеської області та начальника державної установи «Одеській слідчий ізолятор» відносно основоположних прав та свобод позивача, які не звільнили позивача з під варти чим завдали позивачу моральної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21 жовтня 2021 року від Одеської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вказує наступне. Одеська обласна прокуратура позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. З`ясовано, що [PERSON] звинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст.190 та ч.ч. 2, 3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року). Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2011 його визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.І ст.190 та ч.ч. 2, 3 ст.358 КК України та на підставі ст.ст. 70, 72 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 2-х років обмеження волі, визнано його таким, що відбув покарання в повному обсязі. В строк відбування покарання зараховано також час перебування під вартою з 21.04.2008 по 22.04.2009. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.07.2011 вказаний вирок скасовано та справу направлено на новий розгляд для визначення вірної кваліфікації шахрайських дій [PERSON] . При новому розгляді справи, за зміненим обвинувачення, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3ст.358 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.З ст.358 КК України, у зв`язку зі спливом строків давності. При цьому кримінальне переслідування позивача за ч.3ст.358 КК України припинено. Проте, вказаний вирок від 02.10.2014 було скасовано судом апеляційної інстанції 28.05.2015, а справу направлено на новий розгляд. За наслідками нового розгляду 12.06.2018 Суворовським районним судом м. Одеси [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.Зст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу - з призначенням йому покарання в розмірі 850 грн та звільнено його від кримінальної відповідальності за даною статтею КК України, кримінальне переслідування за ч.3ст.358 КК України припинено з підстав ст.49 КК України, з урахуванням положень ст. 11-1 КПК України. Проте, вказаний вирок скасовано Одеським апеляційним судом 01.08.2019 та направлено кримінальну справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2020, залишеним без змін 13.01.2021 Одеським апеляційним судом (номер справи в місцевому суді № 523/9773/15-к), [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. З ст. 358 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 765 гри та звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. 26 жовтня 2021 року від позивача до суду надійшла Відповідь на відзив. Відповідно до вказаної відповіді позивач зазначає, що позивач не погоджується з наданим відзивом Одеської обласної прокуратури. 05 листопада 2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про виключення з участі у розгляді справи у якості відповідачів Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області. 18 листопада 2021 року від Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву Державна казначейська служба позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими. 12 січня 2022 року позивачем надано до справи Вступне слово позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 лютого 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів. 07 липня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування матеріалів кримінальної справи № 02200700129. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року вирішено витребувати з архіву Суворовського районного суду м. Одеси матеріали кримінальної справи № 02200700129 для огляду в судовому засіданні. 15 серпня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про залучення у якості співвідповідача Суворовський районний суд м. Одеси. 22 вересня 2022 року від позивача до суду надійшла заява про долучення вступного слова позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022 року заяву позивача задоволено та залучено у якості співвідповідача Суворовський районний суд м. Одеси. 23 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про огляд у якості доказів з матеріалів справи протоколу затримання [PERSON] . Під час судового засідання 23 листопада 2022 року судом оглянуто витребувана справа Суворовського районного суду м. Одеси № 523/9773/15-к. ?суд оглядає том 1 ?а.с 190 том 1 - протокол затримання від 21.04.2008 року, а.с 205-206 постанова Приморського суду від 22.04.2008 року ?а.с. 277 - 278 , том 1 родовження строку тримання під вартою до 3-х місяців ?суд оглядає 2 том ?а.с 231 том 2 передача справи до Суворовського суду ?суд оглядає а.с. 229 том 2 - довідка, з відмітки а.с. 231 справа 22.07.2008 року потрапила до Суворовського суду, а.с. 235 том 2 - протокол попереднього с/з, а.с. 237 постанова про призначення до розгляду, залишення запобіжного заходу без змін ?а.с. 315 том 2 ?суд оглядає а.с. 315 том 2 постанова про зміну запобіжного захисту на підписку про не виїзд від 22.04.2009 року ?а.с. 200-204 том 4 вирок Суворовського суду ?суд оглядає а.с. 200-204 том 4 вирок Суворовського суду від 02.10.2014 р. ?том 5 а.с. 86-90 вирок суду від 12.06.2018 р. ?а.с. 114-117 том 6 - вирок від 25.05.2020 р. ?суд оглядає ?том 6, а.с. 195-197 - ухвала апеляційного суду від 13.01.20. 07 грудня 2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. 07 грудня 2022 року від позивача до суду надійшов письмовий виступ у судових дебатах. У судове засідання призначене на 07 грудня 2022 року з`явились позивач [PERSON] та представник відповідача (Одеська обласна прокуратура) Жигун І.В. Представники інших відповідачів в судове засідання не з`явились, були сповіщенні належним чином. Позивач наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених у позові та письмових судових дебатах. Зазначив, що з 22.07.2008 року до 22.04.2009 року знаходився незаконно під вартою без відповідного рішення суду. Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190 та ч.ч. 2, 3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року). 22 квітня 2008 року Приморським районним судом міста Одеси відносно позивача, що був обвинувачений за ч. 3 ст. 190 ; ч. 1 ст. 358 ; ч.3 ст. 358 КК України, був обраний запобіжний захід у вигляді утримання під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком на два місяці (строком до 22.06.2008 року) ( справа №9-1078/2008) 18 червня 2008 року Приморським районним судом міста Одеси відносно позивача, що був обвинувачений за ч. 3 ст. 190 ; ч. 1 ст. 358 ; ч.3 ст. 358 КК України, був продовжений запобіжний захід у вигляді утримання під вартою у державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком на один місяць (строком до 22.07.2008 року) (справа № 9-1642/2008). 21 липня 2008 року в матеріалах справи № 9-1642/2008 наявний супровідний лист № 04/4-68-08 направлений Голові Суворовського районного суду м. Одеси Погребному Н.А. та Начальнику ОСІ -21 Рябцеву Ю.В. від Прокуратури міста Одеси в якому зазначається, що «обвинуваченому [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і з цього дня (21.07.2008 року) він рахується за Вами.» Відповідно до ст. 156 КПК України у редакції що діяли на час спірних правовідносин зазначено: Тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках, коли у строк, передбачений частиною першою цієї статті, розслідування справи закінчити неможливо, а підстав для скасування чи заміни запобіжного заходу на більш м`який немає, він може бути продовжений: 1) до чотирьох місяців - за поданням, погодженим з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів органами дізнання і досудового слідства, або самим цим прокурором, суддею того суду, який виніс постанову про застосування запобіжного заходу; 2) до дев`яти місяців - за поданням, погодженим з заступником Генерального прокурора України, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міст Києва і Севастополя та прирівняних до них прокурорів, або самим цим прокурором у справах про тяжкі і особливо тяжкі злочини, суддею апеляційного суду; 3) до вісімнадцяти місяців - за поданням, погодженим з Генеральним прокурором України, його заступником, або самим цим прокурором в особливо складних справах про особливо тяжкі злочини, суддею Верховного Суду України. У кожному випадку, коли розслідування справи у повному обсязі у строки, зазначені у частинах першій чи другій цієї статті, закінчити неможливо і за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, прокурор, який здійснює нагляд за виконанням законів при провадженні розслідування у даній справі, має право дати згоду про направлення справи до суду в частині доведеного обвинувачення. У цьому випадку справа в частині нерозслідуваних злочинів чи епізодів злочинної діяльності з додержанням вимог статті 26 цього Кодексу виділяється в окреме провадження і закінчується у загальному порядку. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи на стаціонарному експертному дослідженні у психіатричній медичній установі будь-якого типу. У разі повторного взяття під варту особи у тій самій справі, а також по приєднаній до неї або виділеної з неї справи або пред`явлення нового обвинувачення строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. У разі відкликання справи із суду прокурором на підставі статті 232 цього Кодексу перебіг цих строків поновлюється з дня надходження справи до прокурора. Матеріали закінченої розслідуванням кримінальної справи повинні бути пред`явлені обвинуваченому, взятому під варту, та його захисникові не пізніш як за місяць до закінчення граничного строку тримання під вартою, встановленого частиною другою цієї статті. Якщо матеріали кримінальної справи було пред`явлено обвинуваченому та його захисникові з порушенням місячного терміну до закінчення граничного строку тримання під вартою, встановленого частиною другою цієї статті, то після його закінчення обвинувачений підлягає негайному звільненню. При цьому за обвинуваченим та його захисником зберігається право на ознайомлення з матеріалами справи. Якщо матеріали кримінальної справи було пред`явлено обвинуваченому та його захисникові з додержанням місячного терміну до закінчення граничного строку тримання під вартою, але його виявилося недостатньо для ознайомлення з матеріалами справи, зазначений строк може бути продовжено суддею апеляційного суду за поданням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором України чи його заступником, або поданням цього прокурора чи його заступника. Коли у справі беруть участь кілька обвинувачених, яких тримають під вартою, і хоча б одному з них строку, передбаченого частиною шостою цієї статті, виявилося недостатньо для ознайомлення з матеріалами справи, то зазначене подання може бути внесено стосовно того обвинуваченого або тих обвинувачених, які ознайомилися з матеріалами справи, якщо не відпала необхідність у застосуванні до нього або до них взяття під варту і відсутні підстави для обрання іншого запобіжного заходу. При поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду в порядку і в межах, встановлених частиною другою цієї статті. У разі закінчення строку тримання під вартою як запобіжного заходу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, якщо цей строк не продовжено у встановленому цим Кодексом порядку, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язаний негайно звільнити особу з-під варти. Начальник місця попереднього ув`язнення зобов`язаний негайно звільнити з-під варти обвинуваченого, щодо якого постанова судді про продовження строку тримання під вартою на день закінчення строків тримання під вартою, передбачених частинами першою, другою і шостою цієї статті, не надійшла. При цьому він направляє повідомлення особі чи органу, у провадженні яких перебуває справа, та відповідному прокурору, який здійснює нагляд за розслідуванням. Виходячи з наведеного суд встановлює, що позивач на законних підставах тримався під вартою під час досудового слідства у встановлений строк до 21.07.2008 року, тобто до передачі справи до суду. Відповідно до ст. 237 КПК України у відповідній редакції зазначено: У справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: 1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; 2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; 3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; 4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; 5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. За клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого чи його представника суддя з`ясовує також питання про те, чи немає підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб. За клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя з`ясовує також питання про те, чи немає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин чи для пред`явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред`явлено. Відповідно до ст. 253 КПК України у відповідній редакції зазначено: Прийнявши рішення про призначення справи до судового розгляду, суддя вирішує такі питання: 1) про призначення захисника у випадках, коли його участь у справі є обов`язковою; 2) про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу; 3) про визнання особи законним представником обвинуваченого, потерпілою, відповідачем, представником потерпілого, позивача, відповідача, якщо рішення про це не було прийняте під час розслідування справи; 4) про визнання потерпілого цивільним позивачем, якщо позов не був заявлений під час розслідування справи; 5) про список осіб, які підлягають виклику в судове засідання, та витребування додаткових доказів; 7) про заходи щодо забезпечення цивільного позову; 8) про виклик у необхідних випадках перекладача; 10) про розгляд справи у відкритому чи закритому судовому засіданні; 11) про день і місце судового розгляду справи; 12) всі інші питання, які стосуються підготовчих до суду дій. За наявності підстав вважати, що в стадії судового розгляду відповідно до статті 299 цього Кодексу будуть досліджуватися лише деякі докази або вони не будуть досліджуватися взагалі, суддя вправі викликати в судове засідання лише тих осіб чи витребувати лише ті докази, про допит чи дослідження яких надійшли клопотання від учасників судового розгляду. Суддя не вправі відмовити учасникам судового розгляду у дослідженні в стадії судового розгляду доказів, якщо вони є належними і допустимими. Матеріалами справи підтверджене, що під час підготовчого судового засідання 21.08.2008 року у Суворовському районому суді м. Одеси було ухвалено справу призначити до розгляду, а обрану під час досудового слідства міру запобіжного заходу залишено без змін. Відповідно до ст. 274 КПК України в редакціїї діючій на час спірних правовідносин, під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен керуватися відповідними статтями глави 13 цього Кодексу. 22 квітня 2009 року Постановою Суворовського районного суду під час судового розгляду справи, позивачу було змінено запобіжний захід, з запобіжного заходу у вигляді утримання позивача під вартою на підписку про невиїзд під особисте зобов`язання. Таким чином, до зміни запобіжного заходу згідно ухвали від 22.04.2009 року позивач утримувався під вартою відповідно до вимог діючого на той час норм КПК України. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2020, залишеним без змін 13.01.2021 Одеським апеляційним судом (номер справи в місцевому суді № 523/9773/15-к), [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. З ст. 358 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 765 гри та звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Так, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативним наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши хронологію подій, суд встановлює, що строк перебування під вартою позивачем з 21 квітня 2008 року та по 21 липня 2008 року під час досудового слідства було обумовлено відповідними Постановами Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2008 року та 18 червня 2008 року. В подальшому, після 21 липня 2008 року справу передано до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду по суті, а тому позивач на законих підставах продовжував знаходитись під вартою до зміни обраного запобіжного заходу ухвалою суду від 22.04.2009 року. Таким чином, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, адже позивачем не доведено завдання відповідачами по справі моральної шкоди позивачу.

Outcome: dismissed