Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 25.10.2022 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 108,46 грн і понесених судових витрат у сумі 2 481 грн, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 20.12.2012 (б/н) [PERSON] отримала кредит у розмірі 18 396,04 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов`язань з погашення кредиту та сплати відсотків не виконувала, тому станом на 10.08.2022 утворилась заборгованість в загальній сумі 44 394,71 грн, що складається із заборгованості за кредитом в сумі - 12472,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13609,05 грн, заборгованості за пенею - 18312,95 грн. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27 108,46 грн що складається із заборгованості за кредитом в сумі - 12472,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13609,05 грн, заборгованості за пенею - 1026,70 грн. Ухвалою судді від 31.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 06.12.2022. Представник позивача - акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена, не подала відзив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, б/н, від 20.12.2012 [PERSON] отримала строковий кредит на 60 місяців з 20.12.2012 по 31.12.2017 на споживчі цілі у розмірі 18 396,04 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку гроші кошти ( щомісячний платіж ) в сумі 469,64 грн для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості - не пізніше 31.12.2017. З преамбули та розділу 1 «Реструктуризація заборгованості», вбачається, що ця угода укладена [PERSON] на підставі власного волевиявлення з метою створення сприятливих умов для виконання нею, як позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN50ОТС001193170 від 09.09.2008 (Договір 1) та №SAMDN50000020037955 від 18.02.2008 (Договір 2). Сторони в порядку реструктуризації заборгованості погодили, що: - заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 2991,09 грн з датою кінцевого погашення заборгованості за Договором 1 - 31.12.2017. Сторони погодили зменшити розмір заборгованості за цим договором за процентами на 469,27 грн, за штрафом на 913,7 грн; - заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди становить 16536,09 грн з датою кінцевого погашення заборгованості за Договором 2 - 31.12.2017. Сторони погодили зменшити розмір заборгованості за цим договором за процентами на 1072,43 грн, за комісією на 652,49 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договорами споживач зобов`язується при підписанні Генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому у Банку рахунку у розмірі 1132,00 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між нею та банком кредитний договір (а.с. 14). Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Генеральна угода є новим кредитним договором, укладення якого мало на меті отримання відповідачем нового кредиту для погашення заборгованості за попередніми - тобто функцію перекредитування, рефінансування. На обґрунтування заявлених позовних вимог суду надано розрахунок заборгованості, виписку по рахунку за договором б/н за період 20.12.2012 - 12.08.2022, довідки про видані кредитні картки і про встановлені кредитні ліміти, копію Генеральної угоди від 20.12.2012, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 01.08.2012 №СП-2012-6836595. Згідно із розрахунком, наданим банком до позовної заяви, заборгованість за вказаним договором від 20.12.2012 станом на 10.08.2022 становить 44394,71 грн і складається із: заборгованості за кредитом в сумі - 12472,71 грн, заборгованості за відсотками - 13609,05 грн, заборгованості по пені - 18312,95 грн (а.с.5-6). Виходячи із встановлених обставин справи та наданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, суд доходить висновку що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами укладення між сторонами 20.12.2012 договору про надання кредиту, умови якого передбачали суму кредиту, щомісячного платежу, строк погашення кредиту в повному обсязі, сплату в тому числі і відсотків за користування кредитними коштами, а тому вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення на його користь із [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 12 472,71 грн є обґрунтованими. Розмір заборгованості підтверджений розрахунком позивача та відповідачкою в жодний спосіб не спростований. Проте, суд не погоджується з визначеною позивачем сумою процентів за користування кредитом в розмірі 13 609,05 грн. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (касаційне провадження № 14-10цс18). Як зазначено вище, банк надав [PERSON] строковий кредит в сумі 18 396,04 грн на строк 60 місяців з 20.12.2012 по 31.12.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби. У тексті підписаної відповідачем Генеральної угоди сторони узгодили сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем заявлені вимоги про сплату процентів станом на 10.08.2022, тобто поза межами строку кредиту. Поза межами строку кредиту кредитор має право на пред`явлення позову з підстав визначених приписами ст. 625 ЦК України. З огляду на це, розмір процентів, що підлягає стягненню становить 7353,99 грн. Дана сума підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6), відповідно до якого станом на 31.12.2017 розмір боргу за процентами становив 7353,99 грн. Щодо позовних вимог про стягнення пені суд враховує, що у Генеральній угоді від 20.12.2012 розмір пені не зазначений. Згідно з п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов"язань з погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожень день прострочення. Обґрунтовуючи право вимоги стягненян пені, позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про розмір пені за порушення зобов"язань зі сплати кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в безпосередньо підписаній позичальником Генеральній угоді і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таке тлумачення норм цивільного законодавства узгоджується з правовою позицією, сформульованою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17), яка на думку суду може бути застосована до правовідносин, з яких виник спір між сторонами у даній справі, і в силу положень частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з наданого Банком розрахунку з урахуванням строку закінчення кредитування, загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 19826,7 грн, з яких: 12472,71 грн - заборгованості за кредитом; 7353,99 грн - заборгованість за відсотками станом на 31.12.2017. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 73% (19 826,70 : 27 108,46 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1 811 грн 13 коп. (2 481 х 73%).

Outcome: partial