Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що вона являється матір`ю [PERSON] [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] . Із відповідачем позивач перебувала у шлюбі з 15.06.2014 року по 21.05.2016 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із нею, оскільки батько дитини протягом тривалого часу не надавав матеріальну допомогу на утримання свого сина, не убезпечував його усім необхідним (одягом, харчуванням, тощо) мати дитини вимушена була звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина, за результатом рішення Літинського районного суду Вінницької області від 29.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина, що підтверджується копією виконавчого листа та копією судового рішення отриманого із ЄДРСР згідно номеру справи. Згідно описової частини рішення суду відповідач у суд не являвся, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, що підтверджує його байдужість у вирішенні питання матеріального утримання свого сина. З того часу як батько дитини перестав спільно проживати разом з нею, він повністю перестав приймати участь у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, матеріальним становищем дитини, навчанням, поведінкою та розвитком. Протягом останніх шести років відповідач не навідував свого сина. Відповідач не тільки не навідує свого сина періодично, а навіть не спілкується з ним, не бачиться із ним в день його народження та не вітає його, в тому числі зі святами. Батько не цікавиться здоров`ям, способом життя, навчанням, інтересами, соціально-побутовими питаннями свого сина, а також не приймає участі у її вихованні, не надає коштів на його утримання, не купує йому продукти харчування, одягу, не забезпечує усім необхідним для навчання у школі, не цікавиться його навчанням, байдуже ставиться до його розвитку та інтересів. Відповідно до розрахунку боргу по аліментах виданого Тиврівським РВ ДВС станом на червень 2022 року заборгованість складає 54895,00 грн. Згідно даного розрахунку заборгованості боржник лише тричі сплачував аліменти та останній раз ще у 2018 році. Відсутність участі у вихованні дитини батьком, його байдужість лише створюють перешкоди дитині забезпечення її законних інтересів. Так, без дозволу батька сина, він не може зокрема виїхати разом із матір`ю за кордон для відпочинку, не можливо без дозволу батька змінити реєстрацію місця проживання дитини та ін. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, при ухваленні рішення просять вирішити питання судових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Третя особа представник Літинської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є [PERSON] (а.с.7). З відповідачем позивач перебувала у шлюбі з 15.06.2014 року по 21.05.2016 року, що стверджується рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 21.04.2016 року, яким шлюб розірвано (а.с. 9). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 29.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн., що підтверджується копією виконавчого листа (а.с. 11) та копією судового рішення отриманого із ЄДРСР справа № 137/2095/15-ц. (а.с. 10). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів складеним Тиврівським РВ ДВС, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за даним рішенням станом на червень 2022 року склала 54895,00 грн. (а.с. 16). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Факт ухилення відповідача від своїх обов`язків по вихованню сина стверджується: - копією акта обстеження матеріально-побутових умов від 09.12.2021 року, згідно якого [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO]. та сином [PERSON] , [INFO], який навчається в 1 класі СЗОШ І-ІІІ ст. смт. Літин. Мати самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина, батько участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не забезпечує (а.с. 15); - копією довідки №01-30/69 від 02.12.2021 року виданою Літинським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1, згідно якої вихованням та навчанням учня займається мама - [PERSON] , батько [PERSON] за час навчання дитини його шкільним життям не цікавився (а.с. 12). Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини на підставі з`ясованих у справі обставині, в тому числі всиновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав №05-27115 від 17.02.2022 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.14), а також враховуючи, що ставлення відповідача до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов`язків батьків з виховання та розвитку дітей, їх інтересам, а також визнання самим відповідачем заявлених до нього позовних вимог, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його малолітньої дитини. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved