Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

23 липня 2021 року від Вінницького міського суду на адресу Томашпільського районного суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовна заява мотивована тим, що 18 листопада 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який 08 лютого 2021 року рішенням Вінницького міського суду було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , Позивач зазначає, що після розлучення з [PERSON] він домовився з [PERSON] , що дитина може проживати з ним. [PERSON] зазначає, що працює у ТОВ «Логістичні мережі» на посаді водія експедитора. Також має постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає. Просить визначити місце проживання [PERSON] , з ним. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 30 серпня 2021 року на адресу суду надійшов зустрічний позов представника позивача [PERSON] - адвоката Мишковської Т.М. про визначення місця проживання дитини. Позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] . Останні роки [PERSON] виїжджала на роботу за кордон. Під час поїздок за межі України, донька залишилась з батьком, [PERSON] . Дитина проживала час від часу разом з батьком поки мати була за кордоном, а коли мати перебувала в Україні, то дитина жила з матір`ю. На даний час дитина проживає з матір`ю в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Проживання дитини з матір`ю повністю відповідатиме її інтересам. За таких обставин мати змушена захищати права дитини у судовому порядку та просити суд визначити місце проживання дитини разом з нею, вважаючи, що таке місце проживання дитини якнайкраще відповідатиме інтересам доньки. 19 жовтня 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду зустрічний позов та об`єднано з первісним позовом підготовче засідання відкладено на 22 листопада 2022року. Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року закінчене підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні первісний позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказав, що [PERSON] їздила за кордон, а дитина проживала з ним. Вважає, що дитині сформовані соціальні зв`язки, за його місцем проживання, будь-яка зміна місця проживання негативно відобразиться на психічному стані дитини. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю. первісний позов підтримує, просить його задовольнити. Заперечує проти зустрічного позову, просить в ньому відмовити. Пояснив, що [PERSON] неправомірно, з порушенням чинного законодавства перевезла за своїм місцем проживання неповнолітню доньку. З матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом дала згоду, щоб дитина проживала з батьком. Вважає, що подавши зустрічний позов до суду [PERSON] обрала невірний спосіб захисту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що згоду [PERSON] не давала, щоб дитина з ним проживала. Коли їхала за кордон на роботу, то запитала [PERSON] чи згідний, щоб дитина побула у нього. На що він погодився. Пояснила, що має свій будинок, після приїзду на Україну поновила роботу як фізична особа підприємець. Представник [PERSON] - адвокат Ткачук В.В. в первісному позові просить відмовити. Зустрічний позов просить задовольнити, оскільки дитина « прив`язана» більше до матері. Для дитини створені усі належні умови для її проживання, [PERSON] є приватним підприємцем, має свою нерухомість, дитина відвідує школу, музичну школу. Представник третьої особи Пульнікова Н.С. 14 грудня 2022 року в судове засідання не з`явилась. Також у судовому засіданні було з`ясовано думку неповнолітньої доньки сторін, яка зазначила, що бажає проживати з матір`ю. Розповіла, що відвідує гуртки у смт. Вапнярка. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову не підлягають до задоволення, зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2021 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6-8). На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надав до суду копію довідки комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад № 14 Вінницької міської ради» про те, що його донька [PERSON] відвідувала КЗ « ДНЗ № 14 ВМР» групу дошкільного віку № 5 з 23.11.2017 року (наказ № 258 від 23.11.2017 року) та вибула в школу (наказ від 31.08.2021 року); копію витягу з наказу комунального закладу «Загнальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 27 Вінницької міської ради» від 01.06.2021 року про те, що [PERSON] зараховано до 1-го класу; копію довідки виданої квартальним комітетом «Тяжилів» від 18 квітня 2022 року про те, що за адресою [ADDRESS] проживає та зареєстрований [PERSON] , [PERSON] та донька [PERSON] , але не проживає з вересня 2021 року по даний час; характеристику видану квартальним комітетом «Тяжилів», з якої видно, що [PERSON] зарекомендував себе як зразковий громадянин, за свідченням сусідів працьовитий, товариський, ввічливий, копію довідки видану головним управлінням ДПС у Вінницькій області про те, що [PERSON] перебуває на податковому обліку у ГУ ДПСП у Вінницькій області (м. Вінниця) (а.с.201, 202, 205, 206, 211). На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала до суду копії характеристок, копію витягу з реєстру платників єдиного податку [PERSON] , копію трудового договору [PERSON] у республіці Польща (з перекладом), копію довідки щодо відсутності на обліку в наркокабінеті та звернень за психіатричною допомогою; копію довідки - характеристики виданої Вапнярською селищною радою, з якої вбачається, що [PERSON] порядна і доброзичлива, веде суспільно-корисний спосіб життя (а.с. 69, 70, 71, 72, 73, 74). Згідно даної довідки про склад сім`ї виданої виконкомом Вапнярської селищної ради від 18 серпня 2021 року дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , в [ADDRESS] (а.с.69) . При цьому зареєстрована [PERSON] в [ADDRESS] . З копії акту обстеження умов проживання [PERSON] видно, що будинок в якому проживає [PERSON] знаходиться в доброму стані, кімнаті чисті умебльовані, проведено індивідуальне водовідведення, газопостачання, будинок складається з 2 квартир, загальною площею 83,2 кв.м. В даному будинку проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стосунки між членами сім`ї доброзичливі. В сім`ї [PERSON] створені належні для проживання та розвитку дитини (а.с.62). Згідно ч.4, ч.5, ч.6 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , даний орган опіки рекомендує визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.182-183). При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що обоє з батьків добре ставляться до дитини, мають роботу, належні умови проживання, однак суд надає перевагу думці дитини. Отже, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та її думку, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , 15 грудня 2014 року разом з матір`ю, відтак первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у виді сплати судового збору у сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved