Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

18 січня 2022 року адвокат Капля А.С., яка діє в інтересах ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1192311 від 14 січня 2022 року, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6454, 80 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 січня 2019 року о 15 годині 00 хвилин у м. Харкові по пр-т Ювілейний, №57/3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Сеат, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Чері, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль Сеат отримав механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, з відповіді Департаменту патрульної поліції в Харківській області від 23 грудня 2021 року слідує, що 07 січня 2019 року стосовно [PERSON] складений адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №381/18-Т/Х/01 від 13 квітня 2018 року. Згідно з умовами даного договору та на підставі страхового акту №006.00097819-1 від 31 січня 2019 року, заяви про страхове відшкодування, позивач здійснив відшкодування шкоди [PERSON] , яка була заподіяна транспортному засобу Сеат, державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП у розмірі 6454,80 грн. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Чері», державний номер [NUMBER] , застрахована не була, при цьому відшкодування шкоди водію транспортного засобу Сеат, державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 20 січня 2019 року, була здійснена позивачем відповідно до умов договору страхування, тому позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2022 року справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2022 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від суду від 14 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача ПАТ «СК «Арсенал страхування» Капля А.С. у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити, а також зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 14 жовтня 2022 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 20 січня 2019 року о 14 годині 40 хвилин у м. Харкові по пр-т Ювілейний, №57/3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chery T11 Tiggo», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського\~районного суду\~Харківської області\~від 26\~лютого 2019\~року [PERSON] \~визнаний винним\~в скоєнні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП України\~і на\~нього накладене\~адміністративне стягнення\~у виді\~штрафу у\~розмірі 340\~грн. При розгляді справи [PERSON] вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав. Постанова набрала законної сили 11 березня 2019 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 20 січня 2019 року слідує, що 20 січня 2019 року за адресою: м. Харків, пр-т Юбілейний, 57/3 водій автомобіля «Chery T11 Tiggo», державний номер [NUMBER] здійснив наїзд на автомобіль марки «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Власником транспортного засобу «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] є [PERSON] . З договору\~добровільного страхування\~наземного транспорту\~№381/18-Т/Х/01\~від 13\~квітня 2018\~року вбачається,\~що цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] ,\~який є\~власником транспортного\~засобу «SEAT\~Leon»\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~та який\~отримав механічні\~пошкодження,\~внаслідок ДТП,\~яка мала\~місце 20\~січня 2019\~року застрахована\~в ПАТ\~«Страхова компанія\~«Арсенал страхування» на період з 13 квітня 2018 року по 12 квітня 2019 року. Як слідує з розрахунку страхового відшкодування від 31 січня 2019 року страхове відшкодування за договором №381/18-Т/Х/01 від 13 квітня 2018 року на відновлення транспортного засобу «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] складає 6454, 80 грн. Відповідно до страхового акту №006.00097819-1 за договором страхування №381/18-Т/Х/01 від 13 квітня 2018 року сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті внаслідок страхової події, що мала місце 20 січня 2019 року з вини [PERSON] на відновлення транспортного засобу «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] складає 6454, 80 грн. Відповідно до платіжного доручення №6058746 від 01 лютого 2019 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] за призначенням «страхова виплата [PERSON] , атк № 006.00097819-1 від 31.01.2019» у розмірі 6454,80 грн. Згідно з платіжним дорученням №0000000077 від 23 січня 2019 року [PERSON] здійснив перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ [PERSON] за здійснення відновлювального ремонту належного відшкодувала [PERSON] транспортного засобу «SEAT Leon» державний номер [NUMBER] у розмірі 6454,80 грн. 04 жовтня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» направило на адресу відповідача претензію, в якій вказано про зобов`язання відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» шкоду у розмірі 6454, 80 грн протягом 10 днів з моменту отримання претензії. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з таких правових підстав. Правовідносини, які виникли між відповідачем та позивачем - ПАТ «СК «Арсенал страхування» з відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, регулюються нормами ЦК України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Згідно з ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, утому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Статтею 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положеннями статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачений виключний перелік випадків звернення з регресними позовами страховика та МТСБУ. Так, відповідно до пункту 38.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов лише до: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у\~підпункті 33.1.2\~пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Інші випадки звернення страховика з регресними позовами не передбачені. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що [PERSON] правомірно керував автомобілем «Чері», державний номер [NUMBER] , та внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої належний [PERSON] транспортний засіб «SEAT Leon», державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вказана шкода була відшкодована [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №381/18-Т/Х/01 від 13 квітня 2018 року. Заявляючи вимогу про відшкодування шкоди з відповідача у порядку регресу, позивач посилається на підпункт 38.2.1 «б» пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Суд зауважує, що заявляти позовну вимогу, яка ґрунтується на підставі підпункту 38.2.1 «б» пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" може лише МТСБУ, тому ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» є неналежним позивачем та не може звертатись до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної, внаслідок ДТП, у порядку регресу на цій правовій підставі. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed