Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

12.07.2022 року до суду звернувся адвокат Кукурудз Р.О., який діє в інтересах заявника [PERSON] з заявою до заінтересованої особи: Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] однією сім`єю без шлюбу (у фактичних шлюбних відносинах) з 31.08.1995 року до часу відкриття спадщини. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився заявниці цивільним чоловіком, з яким прожили однією сім`єю понад три\-дцять років, однак шлюб наш так і не зареєстрували, хоча ні вона, ні він в іншому шлюбі весь цей час не пере\-бували. Заповіту після себе [PERSON] не залишив. На час смерті [PERSON] обидва були зареєстровані та фактично мешкали за однією адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявниця вважається такою, що прийняла спадщину, котра відкрилась після його смерті. 11.02.2022 р. заявниця звернулась до приватного нотаріуса Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус пояснила, що для оформлення її спадкових прав існує перешкода. Так, не перебуваючи зі спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] не належе до жодної з черг спадкоємців за законом. Вона може увійти до четвертої черги спадкоємців за законом після чоловіка лише за умови встановлення в судовому порядку факту спільного з ним проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження чого надано лист «Щодо роз`яснення про оформлення спадщини» від 29.06.2022 р. №246/02-14. [PERSON] мав трьох дочок, які народились до знайомства з заявницею, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які подали заяви про відмову від прийняття спадщини після батька. Зі спадкодавцем заявниця почала жити однією сім`єю з 24.12.1991 р. та проживали безперервно до дня відкриття спадщини - [INFO] , тобто понад 20 років. З 1976 р. вона мешкала разом зі своєю матір`ю [PERSON] та була зареєстрована в жилому будинку за адресою: [ADDRESS] . Зі спадкодавцем ми познайомились у 1991 р., а з 24.12.1991 р. [PERSON] переїхав до нас із матір`ю та ми почали жити втрьох. У серпня 1995 р. ми зареєстрували його місце проживання за адресою належного матері житлового будинку, що підтверджується штампом про прописку в його паспорті. У червні 1999 р. мати заявниці померла. У грудні 2003 р. П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке засвідчило перехід до неї права власності на зазначений жилий будинок в порядку спадкування після матері. Своє право власності заявниця зареєструвала в ЗМБТІ у 2004 р. Весь цей час аж по день смерті [PERSON] мешкали однією сім`єю в зазначеному будинку, хоча шлюб не реєстрували: вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, у т.ч. здійснювали спільні витрати. Факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини треба встановити з метою підтвердження належності [PERSON] до четвертої черги спадкоємців за законом після нього та подальшого оформлення її права на спадщину, що відкрилась після смерті цивільного чоловіка. Причиною звернення до суду стало те, що належність до четвертої черги спадкоємців за законом доводиться винятково в судовому порядку. Всі інші документи, потрібні для реалізації права на спадкування, наявні в матеріалах спадкової справи. Усі спадкоємці першої черги за законом після [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємців другої та третьої черг за законом у [PERSON] немає. Жодна інша особа не вчинила будь-яких дій, передбачених законом, для прийняття спадщини, що відкрилась після нього. [PERSON] та заявниця були єдиними особами, зареєстрованими за адресою належного їй на праві власності житлового будинку; із заявою про прийняття спадщини у строк, передбачений законом, звернулась лише заявниця. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті, в порядку окремого провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурурдз Тетяни Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи № 19/2022 після померлого [INFO] Філімоненка [PERSON] . 18 серпня 2022 року до суду на виконання ухвали від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кукурурдз Тетяни Юріївни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 19/2022, заведеної після померлого [INFO] Філімоненка [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника заявника адвоката Кукурудз Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від заінтересованої особи відзиву на заяву не надходило. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховували правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.01.2022 р., актовий запис №133. 11.02.2022 р. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. було заведено спадкову справу №19/2022 до майна померлого [INFO] Філімоненка [PERSON] . Як вбачається з спадкової справи №19/2022до складу спадкового майна входить автомобіль марки KIA, моделі RIO, 2013 року випуску. Листом приватного нотаріуса Кукурудз Т.Ю. «Щодо роз`яснення про оформлення спадщини» від 29.06.2022 р. №246/02-14, заявниці було роз`яснено, що згідно зі ст. 1264 ЦК України для отримання спадщини їй слід звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. В заяві\~про прийняття\~спадщини [PERSON] \~зазначила,\~що чоловік\~мав трьох\~доньок:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~спорідненість спадкодавця\~з якою\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~ [NUMBER] ,\~виданим відділом\~запису актів\~громадянського стану\~Ришканського району\~Молдавської РСР\~(Стурзенська\~сільська рада)\~19.05.1082\~р.\~та свідоцтвом\~про укладення\~шлюбу [NUMBER] ,\~виданим Відділом\~запису актів\~цивільного стану\~адміністрації м.\~Нижньовартовська Тюменської\~області 25.05.2002\~р.;\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~спорідненість спадкодавця\~з якою\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~ [NUMBER] ,\~виданим Золотобалківською\~сільською радою\~Нововоронцовського району\~Херсонської області\~23.06.1984\~р.\~та свідоцтвом\~про укладення\~шлюбу [NUMBER] ,\~виданим Відділом\~запису актів\~цивільного стану\~адміністрації муніципального\~утворення міста\~окружного значення\~Нижньовартовська Ханти-мансійського\~автономного округу-Югри\~Тюменської області\~20.08.2004\~р.; [PERSON] , [INFO] , спорідненість спадкодавця з якою підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) [NUMBER] , виданим Золотобалківською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області 19.05.1092 р.. В матеріалах спадкової справи присутні заяви про відмову від прийняття спадщини після батька: [PERSON] та [PERSON] від 08.02.2022 р., [PERSON] від 15.02.2022 р.. 30 грудня 2003 р. П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке засвідчило перехід до заявниці права власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після матері [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 13.10.1976 року та по час надання зазначеної заяви. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 31.08.1995 року по 14.02.2022, що підтверджується будинковою книгою та листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, надісланому у відповідь на запит нотаріуса, що зберігається у спадковій справі. Факт спільного проживання однією сім`єю заявниці з [PERSON] також підтверджується посвідченням № [NUMBER] про поховання [PERSON] , матері заявниці, видану ДСКП «Ритуал» від 1999 р. на ім`я [PERSON] .. Окрім того, 13.05.2021 р. [PERSON] була подана декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. У п. 1.11 декларації, де підлягає зазначенню адреса місця фактичного проживання або перебування, вказано будинок [ADDRESS] , а заявницю зазначено у п. 1.12 довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З метою оформлення права на спадщину на автомобіль марки KIA, моделі RIO, 2013 року випуску, виникла необхідність встановлення факту постійного [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього у судовому порядку, оскільки іншим шляхом довести цей факт заявник не має можливості. Згідно ч. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заінтересовані особи визначаються залежно від мети встановлення фактів. В даному випадку заявник має намір встановити факт спільного проживання з метою прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом першої черги, крім самого заявника, не має. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди розглядають заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) висловив правову позицію, відповідно до якої, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору про право розглядається в порядку окремого провадження. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимог ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Факт про встановлення якого просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Так як, щодо заявлених вимог відсутні заперечення з боку заінтересованих та інших осіб, матеріали спадкової справи не містять доказів того, що інші особи, ніж ті, які беруть участь у справі, висувають претензію на право спадкування після смерті [PERSON] або щодо його майна, суд вважає, що у цій справі відсутній спір. Оцінивши належність, достатність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] з [PERSON] 08.10.1958 [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю без шлюбу (у фактичних шлюбних відносинах) з 31 серпня 1995 року до часу відкриття спадщини, є доведеним, а тому вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved