Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: дозволити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за адресою місця постійного проживання її матері - позивача [PERSON] - [ADDRESS] без згоди батька - [PERSON] . Позов мотивує тим, що з 23 травня 2015 року по 10 січня 2022 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який розірвано за рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 листопада 2021 року. Зазначає, що у шлюбі в подружжя [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Стверджує, що дитина після розірвання шлюбу проживає разом із нею і відповідно до вказаного вище рішення суду, що набрало законної сили, із відповідача [PERSON] на користь неї - [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини. Звертає увагу, що вона - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Наголошує, що відповідач відносин із нею та дитиною ніяких не підтримує, на зв`язок не виходить, за місцем реєстрації відсутній і місце його фактичного проживання у даний час позивачеві невідомо. Додатково зазначає, що 28 лютого 2022 року вона звернулась до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, однак отримала лист відмову № 33-вих -21395 від 17.03.2022 року, згідно із яким, причиною відмови - реєстрації дитини за місцем реєстрації позивача послужила відсутність на це згоди батька дитини і одночасно позивачеві було роз`яснено, що місце проживання дитини може бути визначено рішенням суду. Зазначає, що з метою позасудового вирішення спору, вона двічі зверталась із рекомендованими листами від 05 квітня та 05 травня 2022 року до відповідача, однак на перший рекомендований лист відповіді не поступило, а другий згідно повідомлення було повернуто через відсутність адресата за місцем реєстрації. Позивач та представник позивача - адвокат Гордон Ігор Михайлович в судовому засіданні позовну заяву підтримали повністю та просили її задовольнити з підстав зазначених у ній. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (судових повісток), які знаходяться в матеріалах справи. Окрім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився. Представник третьої особи Личаківської державної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання в якому зазначив, що Личаківська державна районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, не заперечує щодо задоволення позову та просить винести законне та обгрунтоване рішення із забезпеченням найкращих інтересів малолітньої дитини, а слухання проводити у відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2020 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 13.06.2022 р. №2, [PERSON] , проживає та прописана в будинку, що належить ОСББ «Архбуд» та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 29.11.2021 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23 травня 2015 року, зареєстрований в Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №140 розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх дитини - [PERSON] , [INFO] у сумі 1500 гривень, починаючи з 27 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207). Згідно п. 26 вказаних вище Правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як вказує позивач, після розірвання шлюбу малолітня дочка стала проживати разом з нею, а відповідач у добровільному порядку не бажає надати згоду для зняття з реєстрації неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] , незважаючи на те, що з метою позасудового вирішення спору, позивач двічі зверталась до відповідача рекомендованими листами, однак відповіді від останнього так і не поступило. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, матеріалів справи, враховуючи, що місце проживання позивача зареєстроване, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачем, тобто, місце проживання дитини визначене, що є підставою для задоволення заявленого позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved