Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

23 травня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 169\~349,04 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що відповідно\~до кредитного\~договору №\~CL-157972\~від 27.12.2018\~року,\~укладеного між\~АТ «Кредобанк»\~та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 100 000 гривень зі строком кредитування 60 місяців до 26 грудня 2023 року, на поточні потреби відповідача зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.4 Договору, Позичальник доручає Банку здійснити переказ кредитних коштів у розмірі 100\~000 грн. на поточні потреби на поточний рахунок позичальника, відкритий у відділенні ПАТ «Кредобанк» по вул. Катерининська, 89 у м. Одеса. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 47,69 % річних. Згідно з п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Вказує, що на підставі п. 6.9. Кредитного договору Банк, у випадках передбачених п. 3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте [PERSON] в порушення умов договору свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 02.12.2021 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 169\~349,04 грн. Оскільки в Анкеті-заяві № CL-157972 зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , посилаючись на практику Верховного Суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року, вважає, що обов`язки за вищевказаним кредитним договором виникли в обох з подружжя. Враховуючи вищевикладене,позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № CL-157972 від 27.12.2018 р. у розмірі 169\~349,04 (сто шістдесіт дев`ять гривень триста сорок дев`ять гривень 04 копійки), що складається із: заборгованості за тілом кредиту 91\~576,40 грн., заборгованості за відсотками 77\~772,64 грн., та стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 2540,24 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок гривень). За результатами автоматизованого розподілу справа була передана для розгляду судді Косіциній В.В. Ухвалою від 27 червня 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за їх клопотанням, яке вони можуть подати в строк для подання відзиву на позов. В даній справі відповідачі належним чином повідомлялися про відкриття провадження, своїм правом на подання відзиву не скористалися. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що відповідно до кредитного договору № CL-157972 від 26.12.2018, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 100 000, зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 26.12.2023 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши [PERSON] кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, що підтверджується меморіальним ордером № 73161968 від 27.12.2018 року, копія якого надана позивачем разом із позовною заявою. [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, внаслідок чого станом на 02.12.2021 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі169\~349,04 (сто шістдесят дев`ять тисяч триста сорок дев`ять гривень 04 копійок), що складається із: заборгованості за тілом кредиту 91 576,40 грн., заборгованості за відсотками 77 772,64 грн. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони [PERSON] 08.09.2021 року представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості до відповідачки. Остання отримала вказану вимогу 13.09.2021 року, однак не здійснила жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості. У зв`язку із вище викладеним, позивач змушений був звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки судом було встановлено, що [PERSON] не надала своєчасно позивачу АТ «Кредобанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості з відповідачки є обгрунтованими та підлягають задоволенню, зокрема з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі розмірі169 349,04 (сто шістдесят дев`ять тисяч триста сорок дев`ять гривень 04 копійок), що складається із: заборгованості за тілом кредиту 91 576,40 грн., заборгованості за відсотками 77 772,64 грн. Щодо вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-157972 від 26.12.2018, суд доходить висновку про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що кредитний договір № CL-157972 від 26.12.2018 року був укладений в інтересах сім`ї, а сам договір чи матеріали справи такого зазначення не містять. З умов кредитного договору CL-157972 від 26.12.2018, паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви № СL-157972 [PERSON] вбачається, що це споживчий кредит на суму 100 000 гривень, так як взятий на поточні потреби споживача. Шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Посилання позивача на судову практику, висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 205/5882/18 суд не приймає, оскільки відповідно до вказаної постанови тлумачення частини четвертої статті 65 СК України, дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. У той же час у кредитному договорі CL-157972 від 26.12.2018 зазначено ціль кредиту - на поточні потреби та погашення кредитної заборгованості позичальника, тобто [PERSON] , що спростовує твердження про те, що вказаний кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї відповідачів. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що [PERSON] погодився взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк», так само як відсутня його згода на укладання дружиною кредитного договору в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Оцінивши в сукупності надані суду докази з урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку про необгрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № СL-157972 від 26.12.2018 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя. За таких обставин, підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] - відсутні. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, підлягає до часткового задоволення. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2540,24 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial