Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Міністерство інфраструктури\~України звернулося з позовом до\~ [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського\~нотаріального округу\~Зілковської К.Л.,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~громадська організація «Причал №193\~«Ярмарочна», державне підприємство\~«Одеський морський\~торговельний порт»,\~про витребування\~з незаконного\~володіння [PERSON] на користь\~Держави Україна\~в особі\~Міністерства інфраструктури\~України нерухомого\~майна у\~вигляді 66/10000\~часток нежитлових\~будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 31 у літ. «Б» у складі приміщень: І поверх 66 основне, площею 8,3 кв.м, 67- веранда площею 6,8 кв.м., 68 веранда площею 6,5 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м, основною площею 8,3 кв.м., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 серпня 2015 року з індексом № 24012410, прийняте приватним нотаріусом ОМНО Зілковською К.Л. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що майно яке придбав відповідач - 66/10000 часток нежитлових будівель, є частиною нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал № 193, загальною площею 3293,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві власності Державі в особі Міністерства інфраструктури України. Право оперативного керування даним майном належало ДП «Одеський морський торгівельний порт», проте керівництво Громадської організації «Причал №193 «Ярмарочна» незаконно привласнило дане майно, у зв`язку з чим, у незаконний спосіб отримало свідоцтво про право власності, а після чого почало реалізувати частки майна фізичним особам, в тому числі і [PERSON] , тоді як за рішенням суду свідоцтво про право власності на вищенаведене нерухоме майно було визнано недійсним. Вищезазначене стало підставою для звернення до суду. Після надходження позовної заяви суддю Мурманову І.М. визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 29 серпня 2018 року відкрито загальне провадження у вищевказаній цивільній справі, призначено підготовче засідання. У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Мурманової І.М. 21 грудня 2018 року справу було розподілено на суддю Шепітка І.Г. 27 листопада 2019 року справу було розподілено на суддю Середу І.В. у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від посади. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року справу було прийнято до провадження та призначено у підготовче засідання. \~09.11.2021 р. судом залучено до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 28 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи за участю сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представники позивача Міністерства інфраструктури України та третьої особи ДП «Одеський морський торгівельний порт» подали клопотання, згідно яких підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та третя особа Громадська організація «Причал №193 \~«Ярмарочна» причини неявки суду не повідомили. Від відповідачки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської К.Л. в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у її відсутності. Приватний нотаріус\~ Зілковська\~К.Л. надіслала заперечення проти позовних вимог в\~яких \~просить відмовити\~в задоволенні позовних вимог, посилаючись на\~те, що під час посвідчення оспорюваного договору діяла у відповідності до вимог законодавства. На її думку позовні вимоги пред`явлені до неї як до неналежного відповідача. Також просила справу розглянути у її відсутність. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Письмовими доказами встановлено, що 29 серпня 2015 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л., ГО «Причал №193 «Ярмарочна» продала, а [PERSON] придбав у власність 66/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №1386. Згідно пункту 1 Договору відчужена частка майна складається з боксу №31 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 66 основне, площею 8,3 кв.м, 67- веранда площею 6,8 кв.м., 68 веранда площею 6,5 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м, основною площею 8,3 кв.м. 29 серпня 2015 року державним реєстратором приватним нотаріусом Зілковською К.Л. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24012410 від 29 серпня 2015 року приватного нотаріуса Зілковської К.Л. внесено запис про право власності №10972597, форма власності: приватна спільна часткова власність [PERSON] на 66/10000 частки нежитлових приміщень, які складаються з боксу № [NUMBER] в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 66 основне, площею 8,3 кв.м, 67- веранда площею 6,8 кв.м., 68 веранда площею 6,5 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м, основною площею 8,3 кв.м. Відчуження вказаної частки майна було проведено ГО «Причал №193 «Ярмарочна» на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.2015р. серія [NUMBER] , виданого на підставі рішення державного реєстратора Антоненко О.С. від 12.05.2015р. ГО «Причал №193 Ярмарочна» зареєстровано 20.09.2006р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання № [NUMBER] . 19.12.2012р. Інспекцією ДАБК зареєстровано декларацію №ОД20212509952 про готовність об`єкта: «Будівництво спортивно-човнової станції Причал №193, [ADDRESS] », код ДК 1265.9, II категорії складності, який складається з літ.«А» 87,9 кв.м., літ. «Б» 504,9 кв.м., літ.«В» 69,7 кв.м., літ.«Д» 313,4 кв.м., літ.«Е» 93,7 кв.м., літ.«Ж» 265,7 кв.м., літ. «З» 137,5 кв.м., літ. «К» 406,1 кв.м., літ. «Л» 238,9 кв.м., літ. «М» 289,1 кв.м., літ.«Н» 282,3 кв.м., літ.«О» 81,0 кв.м., літ.«П» 81,0 кв.м., літ. «Р» 81,0 кв.м., літ. «С» 81,0 кв.м., літ.«Т» 81,0 кв.м., літ.«У» 81,0 кв.м., літ. «Ф» 81,0 кв.м., літ. «Г» 31,0 кв.м., літ. «Х» 9,1 кв.м.), до експлуатації. Декларація зареєстрована на замовлення ГО «Причал №193 «Ярмарочна» на підставі договору оренди землі від 23.04.2010р., укладеного між ГО «Причал №193 «Ярмарочна» та Одеською міською радою. При цьому, у декларації зазначено, що будівництво об`єктів нерухомості здійснювалось у 2008-2009 роках. 27.12.2012р. на підставі вказаної декларації виконкомом Одеської міської ради видано ГО «Причал №193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії [NUMBER] на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які в цілому складаються з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», літ. «О», літ. «П», літ. «Р», літ. «С», літ. «Т», літ. «У», літ. «Ф», літ. «Г», літ. «Х», загальною площею 3293,3 кв.м., основною площею 1824,3 кв.м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. Державну реєстрацію прав на означені нежитлові будівлі здійснено 28.12.2012р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Технічний паспорт та схематичний план земельної ділянки до нього розташованої за адресою [ADDRESS] від 19.10.2012р. виготовлений працівником КП «БТІ та РОН» [PERSON] на замовлення директора ГО «Причал №193 «Ярмарочна» Іофель М.І., містив визначення, площі як основної та і загальної, будівель, які були відображені у свідоцтві серії [NUMBER] на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2014р. у справі №522/8039/14-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12014160030000180 від 15.04.2014р. по обвинуваченню [PERSON] (працівник МБТІ, який виробив технічний паспорт 19.10.2012р.) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) визнано винним і призначено покарання. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р., у справі № 815/7121/14 за позовом ДП «Одеський морський торговельний порт» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ГО «Причал №193 «Ярмарочна», Одеська міська рада, за участю прокуратури Одеської області , скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД20212509952, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 19.12.2012р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016р. у справі № 815/7121/14 ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р. скасовано та справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з подальшим встановленням нумерації» об`єкту нерухомого майна - нежитловим будівлям спортивної-човнової станції Причал №193 була присвоєна адреса: [ADDRESS] , відповідно до довідки з Адресного реєстру міста Одеси від 24.11.2014р. за №58003/2. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322 було вирішено скасувати розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з подальшим встановленням нумерації». Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. у справі №916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р., позовні вимоги державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до виконавчого комітету Одеської міської ради, ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» були задоволені, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 12.05.2015 р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, яким посвідчено право власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які в цілому складаються з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», літ. «О», літ. «П», літ. «Р», літ. «С», літ. «Т», літ. «У», літ. «Ф», літ. «Г», літ. «Х», загальною площею 3293,3 кв. м., основною площею 1824,3 кв. м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. Вищевказана постанова була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р.. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. у справі №916/882/13 встановлено, що наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до п. 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна», згідно інвентарних карток №№ 100170 , 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м, - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданим Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт» та відомостями про окреме нерухоме державне майно. Також, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017р., по справі №815/1348/17 позовні вимоги ДП «Одеський морський торговельний порт» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12.05.2015р. про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції «Причал №193», які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на 7507/10000 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було скасовано з внесенням до реєстру відповідного запису. 21.09.2017р. було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З огляду на встановлені у межах господарської справи №916/882/13 преюдиційні для вирішення даного спору обставини, на підставі яких господарськими судами було зроблено висновок про належність об`єктів нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал №193, до державної власності, згода на відчуження яких державними органами надана не була, господарський суд при вирішенні даного спору по суті виходив із факту належності нерухомого майна, право власності на яке посвідчено спірним свідоцтвом, до державної власності. Вищевказані обставини встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. та в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі № 916/887/17. Необхідно звернути увагу на те, що вказаними рішеннями також було встановлено, що під час розгляду позовних вимог ДП «Одеський морський торговельний порт» у межах справи №916/882/13, господарськими судами, зокрема, було встановлено, що майно, право власності яке посвідчувалося свідоцтвом [NUMBER] від 27.12.2012р., належить до державної власності, органом управління якого є Міністерство інфраструктури України та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. Наявні в матеріалах справи докази, а саме розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322, дають підстави стверджувати, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та адресою: [ADDRESS] , є тотожними. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 2 статті 324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. За нормами ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Разом з тим, статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України регламентовано принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Аналіз вказаної норми (стаття 330 ЦК України) свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребувано у добросовісного набувача. Приписами статті 388 ЦК України регламентовано правові засади витребування майна від добросовісного набувача. Частиною 1 наведеної статті визначено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також, пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (надалі - постанова Пленуму) роз`яснено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Як судом встановлено 29 серпня 2015 року ГО «Причал №193 «Ярмарочна» продала, а [PERSON] придбав у власність 66/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, відчуження частки спірного нерухомого майна відбулось на підставі правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , виданого за рішенням державного реєстратора Антоненко О.С. від 12.05.2015р., яке постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 визнано протиправним та скасовано. Рішення суду набрало законної сили, а відтак, зібрані у справі докази дають підстави стверджувати, що ГО «Причал №193 «Ярмарочна» не мала достатніх правових підстав для відчуження 66/10000 часток на користь [PERSON] . Право власності на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на теперішній час за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України. Крім того, рішенням господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі №916/887/17 було встановлено, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та адресою: [ADDRESS] , є тотожними. Однак Державі Україна в особі Міністерства інфраструктури України ніколи не належали об`єкти нерухомості саме за адресою: [ADDRESS] , а так само і 66/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки реєстрація права власності продавцем Громадською організацією Причал №193 «Ярмарочна» за даною адресою була здійснена незаконно. Позивач просить\~витребувати з\~незаконного володіння\~ [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на\~користь Держави\~Україна в\~особі \~Міністерства інфраструктури\~України нерухоме\~майно у\~вигляді 66/10000\~часток нежитлових\~будівель спортивно-човнової\~станції Причал\~№ 193,\~розташованих за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~розташованих на\~земельній ділянці\~площею 1,1443\~га,\~кадастровий номер\~земельної ділянки:\~5110137600:35:012:0006,\~які,\~як було\~встановлено, складається з боксу № [NUMBER] в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 66 основне, площею 8,3 кв.м, 67- веранда площею 6,8 кв.м., 68 веранда площею 6,5 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м, основною площею 8,3 кв.м., та є складовою частиною об`єкту нерухомого майна - будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належать позивачу, а не за адресою: [ADDRESS] . Оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу частки спірного майна знав та мав можливість знати, що ГО «Причал №193 «Ярмарочна» не мав права відчужувати спірну частку майна, тому, в силу ст.330 ЦК України, його слід вважати добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Разом з тим, приймаючи до уваги, що 66/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованої за адресою: [ADDRESS] є власністю позивача та таке майно вибуло з його володіння поза його волею, незаконним шляхом, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що є достатні правові підстави для його витребування на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, а так само і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 серпня 2015 року з індексним номером 24012410, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л. Враховуючи встановлене та вказані норми, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує, що з боку відповідачів суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи, викладені позивачем. Що стосується вимоги представника відповідачів про застосування строків позовної давності, то необхідно зазначити наступне. Під поняттям позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~ Слід підкреслити, що статтею 268 ЦК України передбачені вимоги, на які позовна давність не поширюється, однак вказаний перелік не є вичерпним, Законом можуть бути встановлені також інші вимоги.\~Як було встановлено судом, позивач є власником спірного майна і йому належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що за змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Отже, враховуючи те, що порушення прав власника є таким, що триває у часі, тому і відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Згідно з нормами ч.1,2,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За нормами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з нормами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262). Згідно з нормами ч.1,2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до вимог ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з матеріалами спадкової справи 355/2017 відкритої Шостою одеською державною нотаріальною конторою щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , з заявами про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] та його син [PERSON] , рідний брат [PERSON] .. Матір спадкодавця [PERSON] звернулася з заявою про відмову від належної їй частки у спадщині на користь брата спадкодавця - [PERSON] .. В січні 2019 року спадкоємці [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вказані норми щодо спадкових прав та встановлені обставини щодо спадкоємців відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачі є такими, що прийняли спадщину у вигляді 66/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1,1443 гр, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складається з боксу № [NUMBER] в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 66 основне, площею 8,3 кв.м, 67- веранда площею 6,8 кв.м., 68 веранда площею 6,5 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м, основною площею 8,3 кв.м. Отже, заявлені вимоги до [PERSON] стосуються успадкованих майнових прав і його правонаступників, тому вказане майно має бути витребувано від них. Згідно ст. 141 ЦПК України з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3524,00 грн. у рівних частках.

Outcome: approved