Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Дніпровська міська рада, про виділення частки майна співвласника в натурі із спільної часткової власності, визнання права власності на таке майно та визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що позивач є співвласником нерухомого майна - житлового будинку та господарчих та побутових будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1 прим. - житлова площа 28,0 кв.м., погріб під А-1, в жит. приб. А-1 коридор 1-2, житлова 1-3 пл.6,4 кв.м. сіни а-1, тамбур а-1, ганки а4, а5, в жит. прибудові А2-1 житлова 3-4 пл.14,9 кв.м., в жит приб. А3-1 житлова 3-2 пл.8,8 кв.м., кухня 3-1, санвузол 3-2, літня кухня Б, навіс З, огорожі №1,7,9,10,11, хвіртки № 5,12, мостіння 11, 1/2 водоколонки №4, житлова площа 58,1 кв.м. Частка позивача у зазначеному домоволодінні становить 69/100. Право власності позивача на зазначені частки в цьому домоволодінні зареєстровано згідно чинного законодавства України, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №701247 від 04.06.2003 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №121460196 від 20.04.2018 р. Інша частина домоволодіння, частка якого становить 31/100 перебуває у власності відповідача - [PERSON] . Просив суд: виділити [PERSON] (іпн [NUMBER] ) в натурі його 69/100 частки в домоволодінні розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1 прим. - житлова площа 28,0 кв.м., погріб під А-1, в жит. приб. А-1 коридор 1-2, житлова 1-3 пл.6,4 кв.м. сіни а-1, тамбур а-1, ганки а4,а5, в жит. прибудові А2-1, житлова 3-4 пл.14,9 кв.м., в жит приб. А3-1 житлова 3-3 пл.8,8 кв.м., кухня 3-1, санвузол 3-2, літня кухня Б, навіс З, огорожі №1,7,9,10,11, хвіртки №5,12, мостіння 11, 1/2 водоколонки №4, житлова площа 58,1 кв.м. згідно технічного паспорту домоволодіння та визнати за ним право власності на ці будівлі і споруди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2018 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 28 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної без розгляду - відмовлено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дніпровська міська рада, про виділення частки майна співвласника в натурі із спільної часткової власності, визнання права власності на таке майно та визначення порядку користування земельною ділянкою, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 22 жовтня 2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд: виділити [PERSON] (іпн [NUMBER] ) в натурі його 69/100 частки в домоволодінні розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1 прим. - житлова площа 28,0 кв.м., погріб під А-1, в жит. приб. А-1 коридор 1-2, житлова 1-3 пл.6,4 кв.м. сіни а-1, тамбур а-1, ганки а4,а5, в жит. прибудові А2-1 житлова 3-4 пл.14,9 кв.м., в жит приб. А3-1 житлова 3-3 пл.8,8 кв.м., кухня 3-1, санвузол 3-2, літня кухня Б, навіс 3, огорожі №1,7,9,10,11, хвіртки №5,12, мостіння 11, 1/2 водоколонки №4, житлова площа 58,1 кв.м. згідно технічного паспорту домоволодіння та визнати за ним право власності на ці будівлі і споруди; виділити у користування [PERSON] ([NUMBER]) в натурі 69/100 частки земельної ділянки на якій розташовані будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] , згідно варіанту висновку експерта (в цій частині позовні вимоги будуть уточнені після отримання експертного висновку). 02.11.2018 року від представника третьої особи Дніпровської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву, в якій вказали на те, що Дніпровська міська рада заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в частині виділення у користування позивачу в натурі 69/100 частин земельної ділянки по [ADDRESS] . Зазначили, що з матеріалів справи з`ясовано, що земельна ділянка за зазначеною вище адресою не знаходиться ані у власності, ані у користуванні власників домоволодіння [ADDRESS] у розумінні діючого законодавства України. Вирішення питання про виділення у користування позивачу в натурі 69/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка на сьогодні є власністю територіальної громади м. Дніпра, у судовому порядку є передчасним. 15.01.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву в якій вказала, що зміна співвідношення часток у праві спільної часткової власності співвласників домоволодіння [ADDRESS] відбулася внаслідок самовільного будівництва [PERSON] сіней а-1, тамбуру А2-1 та прибудови А3-1 у житловому будинку А-1. Самовільне будівництво підлягає знесенню. Вважає, що позивачем подано позов з метою спрощення чи уникнення встановленої законодавством досить тривалої в часі процедури оформлення поділу об`єкта нерухомого майна в натурі. Крім того, згідно з технічним паспортом, спірний житловий будинок вже поділений на квартири, існує Акт КП ДМБТІ щодо визначення ідеальних часток, тому взагалі не зрозуміло заявлена вимоги в судовому порядку. Просила в задоволенні позову відмовити. 15.01.2019 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, третя особа Дніпровська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно побудованої споруди, яка ухвалою судді від 16 січня 2019 року прийнята та об`єднати в одне провадження з первісним позовом заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дніпровська міська рада, про виділення частки майна співвласника в натурі із спільної часткової власності, визнання права власності на таке майно та визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що самочинно побудована прибудова, яка не введена законним шляхом в експлуатацію не може бути об`єктом права власності та, у зв`язку з тим, що побудова спірної прибудови порушує вимоги ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова території» і ДБН В.1.-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» та прибудова літ. А3-1 квартири [ADDRESS] та повинна бути знесена. Вказала, що при прийнятті Рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради №660 від 20.09.2002 року та видачі на його підставі Свідоцтва про право власності на 69/100 частин домоволодіння, Виконавчий комітет Індустріальної районної ради порушив вимоги законодавства, що регулювали на той час порядок прийняття в експлуатацію та оформлення прав власності на об`єкти самочинного будівництва, зазначене рішення є незаконним, а Свідоцтво, відповідно підлягає визнанню недійсним, рівно як і реєстрація права власності здійснена на його підставі підлягає скасуванню. Просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року за №660; визнати недійсним Свідоцтво по право власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , від 04.11.2002 року, видане Виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради; скасувати державну реєстрацію права власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , здійснену 04.11.2002 року Дніпропетровським МБТІ в реєстровій книзі №232 за реєстровим №74, на підставі Свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Індустріальної райради м. Дніпропетровська на підставі Рішення Виконкому Індустріальної райради м. Дніпропетровська №660 від 20.06.2002 року. 21.03.2019 року позивачем по зустрічній позовній заяві [PERSON] подану заяву про збільшення позовних вимог по зустрічній позовній заяві відповідно до якої вказала, що позивач є співвласником нерухомого майна - житлового будинку, господарчих та побутових будівель та споруд розташованих за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, прим.- житлова площа 28,0 кв.м., погріб під А-1, в житл. приб.А-1 коридор-2, житлова 1-3 пл. 6,4 кв.м., сіни а-1, тамбур а-1, ганки а4,а5, в жит. прибудові А2-1 житлова 3-4 пл.14.9 кв.м., в жит приб. А3-1 житлова 3-3 пл.8.8 кв.м, кухня 3-1, санвузол 3-2, літня кухня Б, навіс: огорожі №1,7,9,1,11, хвіртки №5,12, мостіння 11, 1/2 водоколонки №4, житлова площа 58,1 кв.м. Як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] та [PERSON] успадкували у рівних частках після померлого [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого АНД районної Ради народних депутатів 17.04.1968 року. Право власності на відповідну частину житлового будинку та господарчих будівель та споруд Відповідачем було набуто від попереднього власника [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку з господарчими будівлями від 28.03.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. за реєстровим номером 2-752. При цьому, перед укладанням Договору дарування, попередній власник домоволодіння, [PERSON] отримала Рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради №660 від 20.09.2002 року «Про оформлення права власності на самовільне будівництво та затвердження акту ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] ». Звернула увагу на те, що самовільне будівництво здійснювалося без погодження з іншими співвласниками домоволодіння, та без отримання від них згоди в установленому законом порядку. Акт ідеальних часток також було складено та затверджено без погодження з іншими співвласниками домоволодіння. Але на підставі вищевказаного Рішення, [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності вже не на Ѕ частину домоволодіння, а на 69/100 частин. Завдяки зміні співвідношення часток у праві спільної часткової власності відбулося порушення прав інших співвласників, так як, вбачається із первісного позову, саме ця обставина послугувала підставою для звернення до суду з позовною заявою щодо виділення у користування теперішньому власнику домоволодіння, [PERSON] 69/100 частин земельної ділянки. На підставі ст.ст.376,356,357,358,391,396 ЦК України просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року за №660; визнати недійсним Свідоцтво по право власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , від 04.11.2002 року, видане Виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради; скасувати державну реєстрацію права власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , здійснену 04.11.2002 року Дніпропетровським МБТІ в реєстровій книзі №232 за реєстровим №74, на підставі Свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Індустріальної райради м. Дніпропетровська на підставі Рішення Виконкому Індустріальної райради м. Дніпропетровська №660 від 20.06.2002 року; знести житлову прибудову літ. А3-1 квартири [ADDRESS] ; виділити у користування [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки, загальним розміром 400 м.кв., на якій розташований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року у зв`язку зі смертю [PERSON] , який помер [INFO] провадження у справі зупинено до визначення правонаступників. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року залучено в якості правонаступника позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] . 21.01.2020 року від представника позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якій вказав, що із доводами та аргументами, зазначеними у зустрічній позовній заяві відповідача за первісним позовом [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виділення у користування Ѕ частини земельної ділянки (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивач за первісним позовом не згодна, вважає їх безпідставними. Звернула увагу суду на те, що [PERSON] набув своє право власності на 69/100 частки відповідного домоволодіння на підставі договору дарування від 28.03.2003 року, вкладеного з попереднім власником цієї частки - [PERSON] , яка, в свою чергу, набула право власності на 2/3 (тобто 69/100) цього домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] 19.08.1963 [INFO] . В свою чергу, позивач за зустрічним позовом [PERSON] , вже будучи власником 31/200 частки зазначеного домоволодіння, набула право власності на іншу 31/200 частку цього домоволодіння на підставі договору дарування цієї частки від 12.10.2015 року, серія та номер 1897, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. При цьому [PERSON] не могла не знати, що після набуття нею права власності за договором дарування на 31/200 частки у зазначеному домоволодінні вона стає власником в сукупності 31/100 частки домоволодіння. При цьому право власності на іншу 69/100 частку домоволодіння їй ніколи не належало. Звернула увагу на те, що [PERSON] не надано суду доказів того, про реєстрацію права власності за попереднім власником [PERSON] на Ѕ частину спірного домоволодіння та відповідно не виникло у позивача. Вважає, що строк позовної давності, щодо подання зустрічного позову сплив 13.10.2018 року. Вказала, що у зв`язку з тим, що позивач за зустрічним позовом не надала до суду доказів перебування у її власності 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] , то позовні вимоги щодо виділення їй у користування 1/2 частини земельної ділянки за цією адресою також безпідставні та не підлягають задоволенню. Просила суд в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. 21.01.2020 року від представника позивача за основним позовом, відповідача за зустрічним позовом адвоката Єрмолаєва Ю.А. надійшла заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог позивача за зустрічним позовом. 21.02.2020 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вказала на те, що строк позовної давності не пропущено, оскільки самочинне будівництво є триваючим правопорушенням, відповідно позовна давність не застосовується до негаторного позову, тому підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності не має. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Р.О. надати суду належним чином завірену копію договору дарування 31/200 частки житлового будинку серія та номер 1897 від 12.10.2015р. (бланк серія НАР 264885), укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; копії документів, на підставі яких відбулося нотаріальне посвідчення договору дарування 31/200 частки житлового будинку серія та номер 1897 від 12.10.2015р. (бланк серія НАР 264885), укладеного між гр. [PERSON] та [PERSON] (експертний звіт про оцінку майна, копію технічного паспорту домоволодіння господарських будівель і споруд, площі земельної ділянки, на яких розташовані такі будівлі та споруди). 24.03.2020 року Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у цивільній справі судову архітектурно-будівельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 21.12.2020 року цивільну справу повернено до суду з Висновком Експерта за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1856/1857/1858/1859-20 від 02.10.2020 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі. 26.01.2021 року від позивача за основним позовом надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Вказала, що згідно з висновком судової експертизи середньо ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] на момент оцінки становить 1501355,93 грн. За результатам проведення судової архітектурно-будівельної та земельно-технічної експертизи, яка проводилась на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року по цій справі, експертом надано суду два варіанти розподілу спірного домоволодіння між співвласниками з незначним відхиленням від ідеальних часток з урахуванням існуючого порядку користування та два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно з частками у праві співвласників (позивача та відповідача) з урахуванням існуючого прядку користування та розроблених варіантів розподілу спірного домоволодіння. Позивач вважає більш прийнятним варіант №1, запропонований експертом, розподілу спірного домоволодіння між співвласниками з незначним відхиленням від ідеальних часток з урахуванням існуючого порядку користування та варіант №1, запропонований експертом, встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно часток у праві співвласників (позивача та відповідача) з урахуванням існуючого порядку користування та розроблених варіантів розподілу спірного домоволодіння через те, що за зазначеним варіантом №1 розподілу спірного домоволодіння між співвласниками з незначним відхиленням від ідеальних часток з урахуванням існуючого порядку користування за кожним із співвласників (у власності) зберігаються ті приміщення (будівлі і споруди), якими вони фактично користуються і через що для співвласників буде визначений такий порядок користування земельною ділянкою, який надасть і позивачу і відповідачу безперешкодний доступ до його будівель і споруд та також можливість для обслуговування і не потребує додаткових витрат для влаштування дверних отворів між приміщеннями. В результаті такого розподілу домоволодіння [ADDRESS] реальна частка, за цим варіантом розподілу для власника 69/100 - позивача [PERSON] складатиме 906291,87 грн., що дорівнює 60/100 частки домоволодіння, а реальна частка для власника 31/100 частки домоволодіння [ADDRESS] - відповідача [PERSON] складатиме 595064,07 грн., що дорівнює 40/100 частки домоволодіння. Сума грошової компенсації на користь позивача складатиме 129643,73 грн. Вказала, що позивач вважає за прийнятним варіант 1, запропонований експертом, встановлення порядку користування земельною ділянкою з місцями спільного користування згідно з частками у праві співвласників [PERSON] та [PERSON] з урахуванням існуючого порядку користування та розроблених варіантів розподілу домоволодіння [ADDRESS] , за яким: частина земельної ділянки площею 176,56 кв.м. виділяється відповідачу [PERSON] ; частина земельної ділянки площею 395,44 кв.м. виділяється позивачу [PERSON] ; частина земельної ділянки площею 4 кв.м. виділяється у спільне користування позивача та відповідача. Просила суд: виділити [PERSON] в натурі її 60/100 частку в домоволодінні розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] в житловому будинку літ. «А-1» разом із житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а-1», житловою прибудовою літ. «А2-1», тамбуром літ «а2-1», житловою прибудовою літ. «А3-1» загальною площею 74,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами згідно з технічними паспортами домоволодіння, які виготовлені ФОП [PERSON] від 30.09.2019 та ФОП [PERSON] від 07.10.2020 та визнати за нею право власності на будівлі і споруди; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 129643 гривні 73 копійки, як грошову компенсацію при виділі частки домоволодіння; встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0576 га, на якій розташовані будівлі і споруди домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за яким частину земельної ділянки площею 395,44 кв.м. виділити в користування [PERSON] , частину земельної ділянки площею 176,56 кв.м. виділити в користування [PERSON] , а частину земельної ділянки площею 4,00 кв.м. виділити в спільне користування [PERSON] та [PERSON] згідно з варіантом №1 висновку №1856/1857/1858/1859-20 судової експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 24.02.2021 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого вказала на те, що спільна часткова власність на спірний житловий будинок виникла на підставі двох Свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок по 1/2 частині у праві спільної часткової власності, виданих 17.04.1968 року. Самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364,367 ЦК України. Зазначила, що при проведенні судовим експертом оцінки майна вбачається, що оцінка ґрунтується лише на порівняльному підході. Зазначена оцінка не відповідає п.п.15,16 Національного стандарту №1, а вказаний звіт при оцінці майна не можна вважати достатньо обґрунтованим та об`єктивним. Вважає, що висновок необхідності сплатити додаткову компенсацію, або передати у власність кімнату та сплатити компенсацію суперечить також матеріалам справи та нормам матеріального права, так як фактично експерт, всупереч змісту Договору дарування від 28.03.2003 року, на підставі якого до [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] перейшло право власності на визначену частку домоволодіння, вирішує питання про надання додаткової площі та грошової компенсації за те, що не належить позивачу. Тобто йдеться про фактичне збільшення частки, що була визначена Актом та затверджена Рішенням. Вказала, що судовий експерт при проведенні експертизи надав висновок стосовно технічної можливості виділу в натурі 69/100 частин домоволодіння та залишення в користуванні відповідача 31/100 частин домоволодіння. При вирішенні питання щодо можливості виділу в натурі частини житлового будинку, експерт надав однозначний висновок щодо можливості. Відповідно до п.5.19 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не менше 14 кв.м., в інших квартирах не менше 16,0 кв.м. Проте в запропонованих варіантах поділу експерт визначає розмір квартири [ADDRESS] , яка виділяється 46,1 кв.м (варіант 1), при цьому розмір квартири [ADDRESS] , що виділяється не відповідає нормам. Також, у запропонованих варіантах експерт не зазначає про наявність у квартирі [ADDRESS] кухні. При здійснені поділу експертом не врахована необхідність автономного забезпечення кожної з квартир системою газопостачання, водовідведення та наявності окремої каналізації. При вирішенні питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою експерт не бере до уваги, що частина земельної ділянки, яка знаходилася у спільному користуванні власників спірного домоволодіння, зайнята самочинно побудованою позивачем прибудовою літ. А3-1 та здійснює поділ земельної ділянки без урахування зайнятої прибудовою площі. Вказала на не відповідність розміру площі земельної ділянки Просила в позові відмовити. 24.02.2021 року [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог по зустрічній позовній заяві про усунення перешкод у здійсненні права власності та виділення в користування Ѕ частини земельної ділянки. Просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року за №660; визнати недійсним Свідоцтво по право власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , від 04.11.2002 року, видане Виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради; скасувати державну реєстрацію права власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , здійснену 04.11.2002 року Дніпропетровським МБТІ в реєстровій книзі №232 за реєстровим №74, на підставі Свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Індустріальної райради м. Дніпропетровська на підставі Рішення Виконкому Індустріальної райради м. Дніпропетровська №660 від 20.06.2002 року; визнати недійсним Договір дарування 69/100 частин житлового будинку [ADDRESS] з господарчими будівлями від 28.03.2003 року, посвідчений Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-752 та скасувати державну реєстрацію права власності здійснену 04.06.2003 року КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №1341321 та припинити право власності [PERSON] на 69/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 7063, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О. та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:49107726 від 10.10.2019 року, здійснену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального кругу Аршава Інною Олександрівною та припинити право власності [PERSON] на 69/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; знести житлову прибудову літ. А3-1 квартири [ADDRESS] ; виділити у користування [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, загальним розміром 400 м.кв., на якій розташований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 25.03.2021 року від представника позивача за основним позовом - відповідача за зустрічним [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.02.2021 року, в якій вказав, що з доводами викладеними в заяві про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] не згодна, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів того, що в нього на законних підставах перебуває у власності 1/2 частка у спірному домоволодінні, через що, позовні вимоги щодо визнання недійсними та скасування рішення виконкому Індустріальної районної ради №660 від 20 вересня 2002 року, як і інші позовні вимоги, які є похідними не підлягають задоволенню. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження. 07.06.2022 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог за основним позовом. 26.08.2022 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за основним позовом з підстав наведених в позовній заяві, заявах про збільшення позовних вимог, поясненнях та просив суд позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав наведених в відзивах на зустрічну позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити з підстав наведених в відзивах та поясненнях на позовну заяву та задовольнити зустрічну позовну заяву з підстав наведених у зустрічній позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Представник відповідача та третьої особи: Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Представник третьої особи Дніпровської міської ради в судовому засіданні зазначив, що позиція ДМР викладена в поясненнях на позовну заяву та просив суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, допитавши експерта [PERSON] , дослідивши матеріали інвентаризаційної справи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги за основним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, Рішенням Виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящихся № 1567 від 29.08.1963 року, [PERSON] враховуючи згоду на прибудову архітектора та співвласника, надано дозвіл на будівництво прибудови до житлового будинку [ADDRESS] ( т.1 а.с. 236). 20.04.1967 року приймальною комісією БТІ складено Акт приймання житлової прибудови здійснений [PERSON] до будинку [ADDRESS] , яка складається із 1 кімнати, житлова площа 6,4 кв.м., корисна площа 10,8 кв.м., площа прибудови 14,5 кв.м., будівельна площа 39,9 кв.м. (т.1 а.с. 238-239) Рішенням Виконавчого Комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящихся №1926 від 13.12.1967 року, затверджено Акт приймання будинку [ADDRESS] в експлуатацію від 20.04.1967 року, підписаний членами комісії та співвласником домоволодіння - [PERSON] ; визнано за [PERSON] і [PERSON] право власності по Ѕ частині на домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с.240). Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17.04.1968 року [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина жилого будинку з належними до неї прибудованими і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому АНД районної Ради депутатів трудящихся №1926 від 13 грудня 1967 року, раніше документи не оформлялися (т.1 а.с.241) Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів від 11.02.1983 року за №57.1 «Про дозвіл гр. [PERSON] будівництва житлової прибудови до належної частини індивідуального житлового будинку [ADDRESS] » дозволено гр. [PERSON] будівництво жилої прибудови розміром 3,0 х6,0 м. Домоволодіння по [ADDRESS] складається із одного жилого будинку і [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 19 серпня 1963 року належить 2/3 частини (т.3 а.с.153) Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Садилиною О.Є. 27.07.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2180, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] в рівних частках є: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Спадкове майна на яке видане це свідоцтво складається із 1/2 частини жилого ш/бет. Будинку житловою площею 63,6 з відповідною частиною надвірних прибудов, які знаходяться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 400 кв.м. На земельній ділянці розташовано: А-1 житловий будинок, площею 63,6 кв.м., Б- л.кухня цегляна, Г,Д - вбиральні, дощ., №1-3 огорожі, №4,1 споруди. Вказана частина житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого, АНД Райрадою м. Дніпропетровська 17.04.1968 року, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро, 19 квітня 1968 року (т.1 а.с. 242,243) Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого ДМБТІ 09 серпня 1986 року право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в реєстрову книгу №232 за реєстровим номером 74 (т.1, а.м. 249). Згідно з Актом ідеальних часток від 12.07.2002 року складеного фахівцем комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чепленко З.О., 12.07.2002 року по обстеженню домоволодіння [ADDRESS] , який складений за згодою власників, частки змінилися у зв`язку з будівництвом житлової прибудови літ.А2-1, згідно з рішенням Індустріального РВК №57.1 від 11.02.1983 року, сіней а-1, тамбура а2-1 гр. [PERSON] . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 450 кв.м. Гр. [PERSON] належить Ѕ частина домоволодіння, а у фактичному користуванні 69/100 частин домоволодіння; гр. [PERSON] , [PERSON] належить Ѕ частина домоволодіння, а в фактичному користуванні 31/100 частина домоволодіння ( т.3 а.с. 152) Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 20.09.2002 року за №660 про оформлення права власності на самовільне будівництво та затвердження акту ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] , вирішено оформити право власності гр. [PERSON] на самовільне будівництво сіней а-1, тамбуру а2-1 та прибудови А3-1 у житловому будинку А-1 в домоволодінні [ADDRESS] у житловому будинку А-1 житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею - 42,6 кв.м. (п.1.1); вважати [ADDRESS] у житловому будинку А-1 житловою площею -23,7 кв.м., загальною площею -31,5 кв.м. ( п.1.2). Відповідно до п.2 Оформити право власності на ідеальні частки домоволодіння де у користуванні: гр. [PERSON] знаходиться 69/100 частин усього домоволодіння; громадян [PERSON] , [PERSON] знаходиться 31/100 частин від усього домоволодіння. Акт ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] складений КП ДМБТІ від 12.07.2002 року затвердити ( т.1 а.с.103). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 04 листопада 2002 року виданого Виконавчим комітетом Індустріальної районної ради [PERSON] належить на праві власності 69/100 частин домоволодіння, в [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 20 вересня 2002 року №660. Зареєстровано в КП ДМБТІ 04 листопада 2002 року записано в реєстрову книгу №232 за реєстровим №74 ( т.1 а.с.102). Згідно з договором дарування частини житлового будинку з господарчими будівлями від 29 березня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-752 [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 69/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . На земельній ділянці площею 400 кв.м. розташовано: А-1 житловий будинок шлаконабивні жилою площею 94,5 кв.м. Б- літня кухня шл/наб. цегла, Д - убиральня дощаті, Ж,З - навіси, №1-16,І,ІІ - споруди. За заявою власника відчужується у житловому будинку А-1 прим 1-4 житл. Площею 28,0 кв.м., погріб під А-1, в жит. приб. А1-1 коридор 1-2, житлова 1-3 пл. 6,4 кв.м., сіни а-1, тамбур а2-1, ганки а4,а5, в житл. прибудові А2-1 житлова 3-4 пл.14.9 кв.м., в жит. приб А3-1 житлова 3-3 пл.8,8 кв.м., кухня 3-1, санвузол 3-2, літня кухня Б, навіс З, огорожі 1,7,9,10,11, хвіртки №5,12, мостіння ІІ, 1/2 водоколонки №4, житлова площа 58,1 кв.м. Частина житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що відчужується належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.11.2002 року виконкомом Індустріальної райради м. Дніпропетровська на підставі рішення виконкому Індустріальної райради №660 від 20.09.2002 року, зареєстрованого 04.11.2002 року Дніпропетровським МБТІ в реєстровій книзі №232 за реєстровим №74 ( т.1 а.с.11) . Відповідно до технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного КП ДМБТІ 12 липня 2002 року самовільно побудована прибудова А3-1, сіни а-1, тамбур а2-1 - узаконена згідно з рішенням РВК №660 від 20.09.2002 року; літня кухня В, сарай Е - узаконена згідно з рішенням РВК №660 від 20.09.2002 року; переобладнання в А-1, приміщення 2-4, площею 4,8, нове будівництво А3-1 приміщення 3-3, площею 8,8 - узаконено згідно з рішенням РВК №660 від 20.09.2002 року (т.3 а.с. 163-166). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КПДМБТІ №701247 від 04.06.2003 року право власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (т.1 а.с.13) Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №121460196 від 20.04.2018 року [PERSON] належить на праві приватної власності 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору дарування, ВАЕ №671594 реєстр 2-752,28.03.2003, посвідчений Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою. Житлова площа 94,5 кв.м., площа земельної ділянки 400 кв.м. Побудовано самовільно літня кухня -В, сарай - гр. [PERSON] , [PERSON] . Реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] на підставі договору дарування, 31/200 частки житлового будинку, серія та номер: 1897, виданий 12.10.2015, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. бланк серія НАР 264885 на праві спільної часткової власності належить 31/200 частина житлового будинку [ADDRESS] . Опис об`єкта: Житловий будинок літ. А-1 загальною площею 120,5 кв.м. та житловою 94,5; літня кухня В; сарай тимчасовий літ.Ж; літня кухня Б; навіс літ.З; споруди замощення №1-16,І,ІІ. Номер запису про право власності 11562437. Крім того [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, серія та номер :б/н, виданий 09.08.1986, видавник: Комунальне підприємство» Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради; копія рішення, серія та номер 660, виданий 17.09.2015, видавник: Виконавчий комітет Індустріальної районної Ради: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер б/н за реєстром 2-2180, виданий 27.06.2986, видавник: державний нотаріус О.Е. Садилина належить на праві спільної часткової власності 31/200 частина житлового будинку [ADDRESS] . Номер запису про право власності 11494561. Відповідно до листа КП ДМБТІ №11605 від 09.08.2018 року Комунальне підприємство ДМБТІ повідомляє, що станом на 31.12.2012 , в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності: 69/100 ч. за гр. [PERSON] - на підставі договору дарування від 28.03.2003 р., посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №2-752, зареєстрованого КП ДМБТІ ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №1341321. 1/2 ч. (частка не перереєстрована) за гр. [PERSON] , гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.06.1986 р., виданого 6-ою ДДНК за реєстровим №2-2180, зареєстроване 09.08.1986 р. в КП ДМБТІ ДОР та записано в реєстрову книгу №232 за реєстровим №74. Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної Ради м. Дніпропетровська від 20.09.2002 за №660 за гр. [PERSON] , гр. [PERSON] затверджено зміну частки на 31/100, але перереєстрація права власності в КП ДМБТІ ДОР не проводилась ( т.1 а.с.61). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] ( т.1 а.с.163). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2019 року , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Аршава І.О., зареєстрованого в реєстрі за №7063, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина на яку видане свідоцтво, складається з 69/100 житлового будинку з відповідним будівлями та спорудами [ADDRESS] . Опис об`єкта в цілому: літ.А-1 - житловий будинок, загальною площею 120,5 кв.м., житловою: 94,5 кв.м., літ. Б - літня кухня, літ. В- літня кухня, літ. Ж- сарай тимчасовий, літ. З - навіс, №1-16,І.ІІ - споруди, мостіння. Номер запису про право власності 33617738 ( т.1 а.с. 189,190). Відповідно до Акту техніка ДМБТІ від 11 травня 1963 року, затвердженого начальником МБТІ був здійснений вихід на ділянку [ADDRESS] на предмет поділу земельної ділянки між співвласниками [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , згідно запиту нарсуду АНД району від 25 березня 1963 року. Площа земельної ділянки 436 кв.м. в ід будівлями - 80 кв.м. Під двором -107 кв.м., під садом 249 кв.м. В користування [PERSON] , [PERSON] виділити ділянку площею 188 кв.м. з північної і південно-східної сторони. В користування [PERSON] , виділити земельну ділянку площею 83 кв.м. з північно-східної сторони. В загальному користуванні залишити ділянку площею 85 кв.м.. Під будівлями - 80 кв.м. ( т.1 а.с.72,73). Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 20 вересня 2002 року за №660, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , скасувати державну реєстрацію права власності та знести житлову прибудову літ. А3-1 квартири [ADDRESS] , на що слід зазначити наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями частин першої і другої статті 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.ч.1,4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч.3 ст.41 Закону України «Про місцеве самоврядування» (який діяв на час прийняття Рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №660 від 20.09.2002 р.) обсяг і межі повноважень районних у містах рад їх виконавчих органів визначались відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах адами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах. Рішення Дніпропетровської міської ради №2 від 23.12.1998 року «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» та Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1569 від 24.10.1996 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом» виконавчим комітетом районних рад було надано право розгляду питань щодо узаконення та відповідного надання правовстановлюючих документів на самовільно збудовані будинки споруди. Згідно з пунктом 1.1 Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів №1569 від 24.10.1996 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом», визначено: усі об`єкти закінчені будівництвом, після прийняття зазначених Законів та нормативних актів, тобто з 1994 року, підлягають обов`язковому введенню в експлуатацію затвердженими актами державних приймальних/технічних комісій (т.3 а.с.144-213). Згідно з технічним паспортом домоволодіння [ADDRESS] від 12.07.2002 року, прибудови А3-1, а-1, а2-1 - Узаконено згідно з рішення №660 від 20.09.2002 року Виконавчого комітету Індустріальної районної ради. Будь яких приміток, відмітки чи штампу щодо необхідності введення в експлуатацію відсутні ( т.1, а.с.17-21.) Відповідно до технічного паспорту домоволодіння виготовленого 07.10.2020 року та 30.09.2019 року на будинок [ADDRESS] , прибудови А3-1, а-1, а2-1 побудовані у 1987 році, тобто до 1994 року ( т.2, а.с. 65- 71). Згідно з п.3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 р. №127, зареєстрованої Міністерством юстиції України 10.07.2001 р. за №582/5773 - не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Отже, житлова прибудова А3-1 споруджена у 1987 році, до 05 серпня 1992 року, та відповідно не підлягають введення в експлуатацію. Щодо заяви представника відповідача за зустрічним позовом про застосування до позовних вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами ст. 267 ЦК Україниособа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14). Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v.THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року). Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача. Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги Рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів №57.1 від 11.02.1983 року, згоду співвласника гр. [PERSON] від 11.03.1983 року, згоду Головного архітектурно-планувального управління від 24.01.1983 року на будівництво житлової прибудови, надання дозволу на будівництво [PERSON] житлової прибудови до належного індивідуального житлового будинку [ADDRESS] , Акт ідеальних часток від 12.02.2002 р., який складений фахівцем комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чепленко З.О., за згодою співвласників, суд доходить висновку, що

Outcome: dismissed