Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

26 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в твердій грошовій сумі, у розмірі 5 000,00 грн., починаючи з лютого місяця 2022 року; 2) стягувати з [PERSON] на свою користь кошти на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, шомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., починаючи з лютого місяця 2022 року. В обґрунтування позову вказувала, що тривалий час перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.12.2020. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та є інвалідом дитинства. Всі обов`язки щодо утримання та догляду за сином позивач несе самостійно. Інвалідність сину встановлена довічно. З моменту розірвання шлюбу позивача матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини не надає. Відповідач є пенсіонером МВС, отримує пенсію за вислугою років, постійно працює та має мінливий дохід. Враховуючи те, що з лютого місяця 2022 року в державі запроваджено воєнний час, позивач просить ухвалити рішення про стягнення аліментів починаючи з лютого 2022 року. 26 жовтня 2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судовий розгляд у справі признано на 19 грудня 2022 року. 12 грудня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 20.08.1983 до 18.12.2020. Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей, один із яких [PERSON] , [INFO] дійсно є інвалідом дитинства. Протягом життя, він як батько піклується своїм сином, який згідно довідки МСЕК може працювати в створених умовах, надомною працею. З змісту даної довідки випливає те, що син є працездатним і постійного стороннього догляду не потребує. Син останніх 15 років проживає з батьками позивачки у їх квартирі. Фактично син доглядає за баблю та дідом, оскільки останні є хворими та особами похилого віку. Син отримує від держави соціальну допомогу (пенсію) в розмірі 3 200,00 грн. Відповідач особисто купує продукти та речі сину, чи допомагає сину позивач, відповідачеві невідомо. Позивач матеріально забезпечена, має стабільний дохід, два автомобілі, квартиру, яку здає в оренду. Останні 15 років позивач не проживає спільно з сином, навпаки син доглядає за батьками позивача. Відповідач є пенсіонером, отримуючи при цьому стабільну пенсію, але з перший днів війни працює без заробітної плати. На свою пенсію позивач винаймає житло і витрачає значну частину своєї пенсії на утримання онука [PERSON] , оплачуючи його навчання у вищому навчальному закладі. Крім цього, позивач є особою з інвалідністю, на лікування хвороб постійно витрачає значні грошові кошти, тому він не має можливості сплачувати кошти на утримання сина та позивача. Крім цього, відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано позовні вимоги., оскільки позивач не проживає з сином, син не потребує постійного стороннього догляду, особисто він надає останньому матеріальну допомогу, і в сина немає до відповідача жодних претензій. 19 грудня 2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання просила суд задоволити позовні вимоги. 19 грудня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. В судове засідання, призначене на 19 грудня 2022 року сторони не з`явилися. Позивач 19 грудня 2022 року звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги зменшує в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., починаючи з дня подачі позову до суду. Від задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів на особисте утримання відмовляється. Відповідач 19 грудня 2022 року звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за його відсутності, визнає в повному обсязі позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь повнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі, щомісячно в розмірі 3 000,00 грн. Просить залишити без розгляду клопотання про витребування доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували в шлюбі між собою з 20 серпня 1983 року (а.с.5) до його розірвання судом 18 грудня 2020 року. (а.с.7). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія КИО-1, № 0410079, є особою з другою групою інвалідності, з дитинства, довічно. Син може працювати в створених умовах, надомною працею, та потребує лікування у психіатра. (а.с.6). Відповідач, згідно довідки про доходи від 06 грудня 2022 року працює на посаді виконуючого обов`язки директора у ДП «Український центр підготовки охоронців», сума його доходу з 1 грудня 2021 року по 30 листопада 2022 року становить 18 810,00 грн. Відповідач 19.10.2022 здійснив оплату за навчання студента [PERSON] у відокремленому структурному підрозділі закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на суму 8 000,00 грн. [PERSON] , [INFO] навчався в Білоцерківський спеціалізованій загальноосвітній школі № 19 з 03.09.2003 до 25.05.2012. Відповідач є учасником бойових дій І категорії та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році та особою з інвалідністю війни 2 групи. Позивач працює в комунальному закладі Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 4, має у власності два автомобілі, житловий будинок, 2/3 частини квартири та ряду земельних ділянок. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати - ч. 1 ст. 198 СК України. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, а також обов`язок чоловіка утримувати дружину, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення змінених позовних вимог вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, яка щорічно підлягає індексації, відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, що втратила працездатність, починаючи з дня пред`явлення позову (26 жовтня 2022 року) і довічно. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - ч.1 ст. 142 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - ч.6 ст. 141 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що обидві сторони у даній справі звільнені від судового збору, суд вважає за доцільне компенсувати судові витрати за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved