Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

у серпні 2013 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ПАТ "Універсал Банк" є правонаступником ВАТ "Універсал Банк" 30.05.2008 між [PERSON] та банком було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL5096 (надалі-Генеральний договір). Відповідно до якого банк надав позичальнику кредитнв послуги у валюті, що дорівнює 154000,00 дол. США. 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду №BL5395/KL+ до Генерального договору-1 (надалі - Індивідуальна угода-1) відповідно до якої банк зобов`язався встановити ліміт позичальнику за кредитною лінією в сумі 80000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом зазначеній в Індивідуальній угоді. Плата за користування кредитом встановленна у розмірі 14% річних, строк користування кредитом 240 місяців до 01.02.2028. 30.12.2009 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №3 до Генерального договору, якою змінювався розмір плати за користування отриманим за Індивідуальною угодою-1 - з 30.12.2009 по 30.11.2010 встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 4,05% а починаючи з 01.12.2010 - 15,25% річних. Пунктом 1.3.2.3 даної її угоди встановлювалося, що у разі виникнення у позичальника у період з 01.01.2010 по 01.12.2010 прострочення сплати строкової заборгованості та/або простроченої заборгованості та непогашення такого прострочення до останнього календарного дня календарного місяця, в якому виникло прострочення, починаючи з робочого дня місяця, наступного за місяцем виникнення прострочення встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 15,25% річних. У зв`язку з допущенням прострочення платежів у березні 2010 р., починаючи з 01.04.2010 встановлено ставку за користування кредитом на рівні 15,25% річних. Крім того, 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № ВL5096/К-1 до Генерального договору (Індивідуальна угода без відстрочення) (надалі - Індивідуальна угода-2). Відповідно до умов уальної угоди-2 банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 70 000,00 США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом в порядку умовах, зазначених у Індивідуальній угоди. Плата за користування кредитом встановлена у розмірі 11,50% річних, строк користування кредитом 120 місяців до 01.05.2018. 30.12.2009 між банком та позичальником було укладено Додаткову №1 до Генерального договору, якою змінювався розмір плати за користування кредитом, отриманим за Індивідуальною угодою-2 - з 30.12.2009 по 30.11.2010 встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 4,70% річних, починаючи з 01.12.2010 - 13,50% річних. Пунктом 1.3.2.3 даної додаткової угоди встановлювалося, що у разі виникнення у позичальника у період з 01.01.2010 по 01.12.2010 прострочення сплати строкової заборгованості простроченої заборгованості та непогашення такого прострочення до останнього календарного дня календарного місяця, в якому виникло прострочення, починаючи з робочого дня місяця, наступного за місяцем виникнення прострочення встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 13,50% річних. У зв`язку з допущенням прострочення платежів у березні 2010 р., починаючи з 01.04.2010 встановлено ставку за користування кредитом на рівні 13,50% річних. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому Генеральним договором та відповідними Індивідуальними угодами-1 та 2 видав [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. А саме вказані кошти було перераховано на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується випискою по рахунку відповідача. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов Генерального договору та Індивідуальних угод-1, 2 та чинного законодавства України відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до п. 6.1 Генеральних договорів банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 10.04.2013 [PERSON] були направлені вимоги про погашення суми заборгованості за Індивідуальною угодою-1 та Індивідуального угодою-2, останній не вчинив жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Враховуючи порушення зобов`язань, встановлених Генеральним договором, Індивідуальними угодами-1 та -2 щодо сплати процентів у відповідача виник обов`язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Сума заборгованості за Індивідуальною угодою-1 до Генерального договору і на 03.07.2013 складає 86 654,82 дол., що за офіційним курсом НБУ 799,30 грн. за 100 дол. США) складає 692 631 (шістсот дев`яносто дві тисячішвстсот тридцять одну) грн 96 коп., з яких: боргованість по кредиту - 61 522,05 дол. США - еквівалент 491 745,75 гривень; відсотки - 23 946,11 дол. США - еквівалент 191 401,26 гривень; двищені відсотки - 1 186,66 дол. США - еквівалент 9 484,96 гривень. Сума заборгованості за Індивідуальною угодою-2 до Генерального договору на 27.11.2012 складає 86 505,00, що за офіційним курсом НБУ (курс 799,30 100 дол. США) складає 691 434 (шістсот дев`яносто одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн 49 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 63 411,76 дол. США - еквівалент 506 850,20 гривень; відсотки - 22 023,61 дол. США - еквівалент 176 034,71 гривень; підвищені відсотки - 1 069,63 дол. США - еквівалент - 8 549,58 гривень. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача за Генеральним договором-1 та Індивідуальною угодою-2 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] (далі - поручитель) було укладено Договір поруки № BL5096-П (надалі - Договір поруки). 30.12 2009, 23.09.2011 між позивачем та поручителем було укладено Додаткові угоди до, якими узгоджувалася зміна розміру плати за користування кредитом за Генеральним договором та Індивідуальною угодою-2. Згідно п. 1.1. Договору поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається кредитором боржника відповідати за невиконання відповідачем усіх його зобов`язань, що виникли з Індивідуальної угоди-2 в повному обсязі, як існуючих на час укладання Договорів, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п.1.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, і зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки банк 02.03.2013 р. звертався з вимогами до поручителя про сплату боргу. Але поручитель не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення боргу, чим порушив п.п. 2.2., 1.3. Договору поруки. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL5096 в сумі 86 505,00, що за офіційним курсом НБУ (курс 799,30 грн. за 100 дол. складає. 691 434 (шістсот дев`яносто одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн. 49 коп.; Стягнути з [PERSON] заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL5096 в розмірі 86 654,82 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (курс 799,30 гри. за 100 дол. США) складає 692 631 (шістсот дев`яносто дві тисячі шістсот тридцять одну) грн. 96 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2013 відкрито провадження по справі (т. 1 а.с. 116). 30.01.2014 ухвалою суду по справі призначено судово-економічну експертизу (т. 1 а.с. 226, 227). 21.08.2020 на адресу суду КНДІСЕ надіслано на адресу суду висновок судово-економічної експертизи №2165/14-45 від 14.08.2014 (т. 2 а.с. 1-15). 02.09.2014 ухвалою судді відновлено провадження по справі (т. 2 а.с. 18). 25.12.2014 ухвалою суду провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зупинено до визначення правонаступника відповідача [PERSON] , що вибув із процесу у зв`язку зі смертю (т. 2 а.с. 51). 25.09.2015 ухвалою судді провадження по справі відновлено (т. 2 а.с. 117). 26.05.2016 ухвалою суду по справі призначено судово-економічну експертизу (т. 2 а.с. 237, 238). Відповідно до розпорядження від 17.02.2017 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва справу призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді [PERSON] (т. 3 а.с. 14, 15). Відповідно до розпорядження від 20.04.2017 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва справу призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] (т. 3 а.с. 16, 17). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] від 14.06.2017 провадження по справі відновлено справу призначено до судового розгляду (т. 3 а.с. 20). Відповідно до розпорядження від 29.08.2017 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва справу призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв`язку з відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосудді (а.с. 23, 24). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 30.08.2017 справу прийнято у своє провадження та призначено до судового розгляду (т. 3 а.с. 25). 25.08.2018 ухвалою суду по справі призначено судово оціночно-будівельну експертизу (т. 3 а.с. 43). 27.08.2018 провадження по справі ухвалою судді відновлено (т. 3 а.с 63). 17.12.2020 ухвалою суду призначено судово оціночно-будівельну експертизу (т. 3 а.с. 163-164). 28.07.2022 на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи. 11.08.2022 ухвалою суду провадження у справі відновлено (т. 3 а.с. 192-193). 17.10.2022 призначено по даній справі судово оціночно-будівельну експертизу (т. 3 а.с. 218-220). 17.11.2022 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово оціночно-будівельної експертизи. 22.11.2022 провадження по справі відновлено (т. 3 а. с. 238-239). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 12.12.2022 через канцелярію суду подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає згідно висновку за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 15.11.2022 №1708/21-42 (т. 3 а.с. 243). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 30.05.2008 між [PERSON] та банком було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL5096 (надалі-Генеральний договір). Відповідно до якого банк надав позичальнику кредитнв послуги у валюті, що дорівнює 154000,00 дол. США. 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду №BL5395/KL+ до Генерального договору-1 (надалі - Індивідуальна угода-1) відповідно до якої банк зобов`язався встановити ліміт позичальнику за кредитною лінією в сумі 80000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом зазначеній в Індивідуальній угоді. Плата за користування кредитом встановленна у розмірі 14% річних, строк користування кредитом 240 місяців до 01.02.2028. 30.12.2009 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №3 до Генерального договору, якою змінювався розмір плати за користування отриманим за Індивідуальною угодою-1 - з 30.12.2009 по 30.11.2010 встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 4,05% а починаючи з 01.12.2010 - 15,25% річних. Крім того, 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № ВL5096/К-1 до Генерального договору (Індивідуальна угода без відстрочення) (надалі - Індивідуальна угода-2). Відповідно до умов уальної угоди-2 банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 70 000,00 США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом в порядку умовах, зазначених у Індивідуальній угоди. Плата за користування кредитом встановлена у розмірі 11,50% річних, строк користування кредитом 120 місяців до 01.05.2018. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача за Генеральним договором-1 та Індивідуальною угодою-2 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] (далі - поручитель) було укладено Договір поруки № BL5096-П (надалі - Договір поруки). 30.12 2009, 23.09.2011 між позивачем та поручителем було укладено Додаткові угоди до, якими узгоджувалася зміна розміру плати за користування кредитом за Генеральним договором та Індивідуальною угодою-2. Згідно п. 1.1. Договору поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається кредитором боржника відповідати за невиконання відповідачем усіх його зобов`язань, що виникли з Індивідуальної угоди-2 в повному обсязі, як існуючих на час укладання Договорів, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п.1.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, і зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 22.10.2014, серія [NUMBER] (т. 2 а. с. 102). Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно положенням ст. ст. 1218, 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України. Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В матеріалах спадкової справи наявні заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 15.04.2015, які відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (т. 2 а. с. 165-172). В довідці з місця проживання сім`ї та реєстрації за формою №3 від 08.04.2015 за №953, зазначено, що дружина померлого [PERSON] , [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] з 28.08.1990 року, що підтверджує факт її постійного проживання разом із спадкодавцем, [PERSON] не подавала заяву про відмову від спадщини, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК вважається такою, що прийняла її. 04.03.2016 протокольною ухвалою суду замінено відповідача [PERSON] по справі на [PERSON] (т. 2 а. с. 199). 23.03.2016 протокольною ухвалою суду виведено за складу відповідачів [PERSON] (т. 2 а. с. 206). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 15.11.2022 № 1708/21-42 де зазначено, ринкова вартість 1/5 частини кв. [ADDRESS] , що належала [PERSON] на моменти відкриття спадщини, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 07.07.2004 №1329, станом на дату оцінки - 21.10.2014, складала 143715 грн 00 коп. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, враховуючи висновок експертизи, суд вважає вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 3441 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved