Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) через свого представника [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка приходилась рідною матір`ю сторін цього спору. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження спадкодавець за життя не вчинила, до складу якої увійшло належне спадкодавцеві наступне майно: - земельна ділянка, площею 3,855 га, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - земельна ділянка, площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; - земельна ділянка, площею 0,2821 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Сторони спору - [PERSON] та [PERSON] , будучи рідними дітьми спадкодавцеві є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, інші спадкоємці цієї черги відсутні. Відповідач своєчасно звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту про прийняття спадщини, тоді як позивач пропустив визначений законодавцем шестимісячний строк для прийняття спадщини, вказуючи у позові, що про смерть матері дізнався 27.10.2021, оскільки перебував під вартою в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», а в подальшому був відправлений до ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)» для відбуття призначеного за вироком суду покарання. Вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини, представник позивача вважає поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Крім того, представник позивача у позові вказує, що нотаріусом не було вжито встановлених законом заходів щодо своєчасного повідомлення позивача про відкриття спадщини, у тому числі шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі, внаслідок чого позивач пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини, зазначене призвело до того, що нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину відповідачу на все майно, що увійшло до складу спадкової маси, на підставі якого зареєстровано право власності на спадкове майно, чим позбавлено позивача права на спадкування та порушено його права, як спадкоємця першої черги за законом, а оскільки відповідач у добровільному порядку поділити спадкове майно не бажає, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому на вирішення суду поставлено вимоги про визначення позивачеві додаткового достатнього строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на ім`я відповідача недійсним. У визначений судом строк, у відповідності до ст. ст.\~174,\~178 ЦПК України, відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Також відповідач не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Ухвалою суду від 27.01.2022 було частково задоволено заяву позивача про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, площею 3,8550 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522286400:04:000:0193, яка зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №937548605222, - до набрання чинності судовим рішенням у даній справі. Ухвалою суду\~від 15.02.2022\~розгляд справи\~призначено за\~правилами загального позовного\~провадження,\~а у\~справі призначено\~підготовче судове\~засідання,\~до участі\~у справі\~залучено у\~якості третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ приватного\~нотаріуса \~Вінницького районного\~нотаріального округу\~Мельник М.В.,\~а у\~зв`язку із\~відсутністю відомостей\~про зареєстроване\~місце проживання\~відповідача вирішено\~здійснювати виклик\~останнього через\~оголошення на\~офіційному веб\~ порталі\~Судової влади\~України.\~Підготовче судове\~засідання,\~яке призначено\~на 06.04.2022\~о\~10:00\~годині\~вирішено провести\~за участі\~позивача [PERSON] \~дистанційно в\~режимі відеоконференції\~з\~ДУ «Могилів-Подільської\~ВК\~(114)».\~Витребувано у\~приватного нотаріуса\~Вінницького районного\~нотаріального округу\~Мельник Марії\~Василівни, матеріали спадкової\~справи, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 06.04.2022 в судовому засіданні позивач, приймаючи участь дистанційно в режимі відео конференції з місць позбавлення волі висловив бажання не приймати участь у наступних судових засіданнях, при розгляді справи поклався на свого представника, повноваження якого відповідно до ордера не обмежені. Ухвалою суду від 30.05.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідка [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Суду пояснив, що законність вимог про визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини є доведеною належними та допустимими доказами. Що стосується вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на ім`я відповідача недійсним, зазначив, що оскільки було порушено право позивача на власність, а нотаріусом вже було видано нотаріальний акт на ім`я відповідача на все майно, що увійшло до складу спадкової маси, відтак з метою захисту прав позивача, вважає, що належним способом захисту є саме такий обраний ними спосіб захисту. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, на що вказує оголошення про виклик до суду, а також рекомендовані поштові відправлення про вручення судового виклику, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В., будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності. Приймаючи до уваги те, що представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи, а відповідач в судове засідання не з`явився, його неявка визнана судом неповажною, відзиву у визначений судом строк не подав, заяви про розгляд справи у його відсутність також не надав, у зв`язку з викладеним, суд, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст..\~280 ЦПК України, про що було постановлено судом ухвалу 12.12.2022. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] в с. Ганнівка, Липовецького району, Вінницької області, померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи №186/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] витребуваної судом у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. (а.с.94-127) слідує, що своїм правом на спадкування після смерті спадкодавця скористався [PERSON] , подавши заяву відповідного змісту про прийняття спадщини. Факт родинних відносин між [PERSON] та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження першого серія [NUMBER] (а.с.102). Із довідки виданої виконавчим комітетом Славнянської сільської ради Липовецького району від 20.11.2020 за №338 (а.с.100) слідує, що до складу сім`ї [PERSON] , яка померла [INFO] входили діти: [PERSON] та [PERSON] , які є сторонами цього спору. Як убачається із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.103), [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Славнянської сільської ради Липовецького району 20.11.2020 за №337 (а.с.101), [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , із нею разом проживав без реєстрації її син [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією із матеріалів спадкової справи встановлено, що на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,8550 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522286400:04:000:0193. Як убачається із Інформаційної довідки із Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21) право власності на земельну ділянку, площею 3,8550 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522286400:04:000:0193 було зареєстровано за [PERSON] . Зібрані у справі докази підтверджують, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є відповідач - [PERSON] 03.11.2021 начальником державної установи Могилів Подільська виправна колонія №114 було посвідчено заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.26), яка направлена в адресу нотаріуса за місцем відкриття спадщини. За наслідками розгляду вищевказаної заяви приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. було відмовлено [PERSON] в оформленні права на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.74). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із листа Державної установи виконання покарань (№ 1)» від 19.11.2021 № 4/12469 (а.с.23) слідує, що засуджений [PERSON] перебував у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» з 03.05.2018 по 13.12.2020 та вибув 13.12.2020 до ДУ «Могилів-Подільської ВК (№ 114) Вінницької області для подальшого відбування покарання. Із довідок виданих ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)» від 24.11.2021 вих. № 4/3669 та вих. №2.1/3670 (а.с.24, 25) слідує, що [PERSON] дійсно відбуває покарання за вироком Вінницького районного суду від 11.11.2020 за ч.1 ст.121 КК України у виді 6 років позбавлення волі, строк покарання з 28.04.2018 по 28.04.2024. Прибув 13.01.2021 до Могилів Подільської виправної колонії №114. За період відбування покарання в установі 27.10.2021 засудженому [PERSON] було надано коротке побачення з його донькою [PERSON] . У порядку ст.230 ЦПК України, судом було допитано в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка суду показала, що приходиться рідною дочкою позивачеві та племінницею відповідачеві. Підтвердила, що батько [PERSON] з 2018 року перебував під вартою, наразі відбуває покарання за вироком суду та утримується у Могилів Подільській виправній колонії №114. З батьком вона не бачилась до нього не їздила і не спілкувалась, лише 27.10.2021 вирішила повідомити, що померла його мати [PERSON] та що спадщину після її смерті прийняв дядько [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідні роз`яснення викладені в пункті 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року N 6-85цс12, від 04.11.2015 N 6-1486цс15. У листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13,«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» висловлено позицію, що суди переважно правильно визнаються поважними: відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, тощо. Як було встановлено судом, позивач з 03.05.2018 по 13.12.2020 перебував у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», а 13.12.2020 вибув до ДУ «Могилів-Подільської ВК (№ 114) Вінницької області для подальшого відбування покарання, де перебуває на даний час. Вказані причини пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд визнає поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. За таких обставин, суд дійшов висновку, що обставини наведені у позові в цій частині знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, ґрунтуються на нормах діючого законодавства, отож наявні правові підстави для задоволення позову про визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Вирішуючи вимоги позивача про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України). Як роз`яснено у п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 (справа N 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Судом було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері [PERSON] , спадщину прийняв в установленому законом порядку та строки, не відмовився від спадщини в установленому законом порядку, за наслідками розгляду поданої ним заяви приватним нотаріусом було видано на його ім`я нотаріальні акти, [PERSON] не усунутий від спадкування в установленому законом порядку, за відсутності інших спадкоємців на час видачі свідоцтва набув право, яке виникло внаслідок такого правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, є дійсною правова підстава його видачі. Не дотримання нотаріусом вимог ст.63 Закону України «Про нотаріат» щодо неповідомлення в установленому законом порядку усіх спадкоємців про відкриття спадщини, на що вказував представник позивача в ході розгляду справи як на підставу для скасування такого нотаріального акту, може бути підставою для визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини додаткового достатнього строку для її прийняття, однак не може бути підставою для визнання свідоцтва недійсним, за відсутності інших визначених діючим законодавством спеціальних підстав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що право відповідача на спадщину не може бути порушено чи обмежене навіть за наявності іншого спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та якому визначено додатковий строк. Су д враховує при вирішенні цього спору правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13.11.2019 (справа N 758/5329/15, провадження N 61-18376св18) де зазначено, що передбачений\~ст. 1300 ЦК\~порядок внесення\~змін до\~свідоцтва про\~право на\~спадщину є\~самостійним способом\~захисту прав\~спадкоємців. У\~разі настання\~підстав для\~внесення змін\~до свідоцтва\~про право\~на спадщину\~законом не\~обумовлюється,\~що зміни\~до нього\~повинні вноситись\~внаслідок визнання\~попереднього свідоцтва\~недійсним. Звертаючись з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, слід зважати на те, що сторона у спірних правовідносинах не позбавляється права на спадкування, проте її частка змінюється. Як було встановлено судом, свідоцтво видане на ім`я відповідача підтверджує існування його права на спадкування, останній за встановлених вище обставин не позбавляється права на спадкування, проте його частка може змінитись, з урахуванням визначення позивачеві як спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на викладені мотиви суду, обрання не вірного способу захисту позивачем у цій частині, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Крім цього, як було судом встановлено, в ході розгляду даної справи застосовувались заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідно до ухвали суду від 27.01.2022. Згідно\~п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову заходи забезпечення позову"\~мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на виклаждене, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, а доказів що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування суду не надано. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про неможливість надання доказів розміру понесених судових витрат стороною у даному судовому засіданні, тому в силу вимог ст.141, 265 ЦПК України, суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у відкритому судовому засіданні, встановивши строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. На підставі ч.3\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: partial