Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: неправильного запису назви [ADDRESS] , який зроблено в паспортах громадян України Мінським РУГУ МВС України в м.Києві, а також те, що він в період проходження служби у військовій частині [NUMBER] (з 01.07.1993 року - військова частина [NUMBER] ) м. Київ , в період з 25.08.1988 року по 10.08.2001 року був прописаний (зареєстрований за дійсною адресою військової частини [NUMBER] , а саме: [ADDRESS] . Внести до реєстру територіальної громади м.Києва та Єдиного державного демографічного реєстру України інформацію про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , з 25.08.1988 року по 10.08.2001 року. Свою вимоги [PERSON] мотивує тим, що він перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у житлової комісії гарнізону м.Києва. Для отримання довідок з місць реєстрації (прописки) необхідно пред`явити паспорт громадянина України, у зв`язку з втратою паспорта та отриманням 03.01.2017 року паспорта у вигляді ID-картки № [NUMBER] інформація щодо його реєстрації (прописки) за попередніми адресами проживання у м.Києві відсутні, фотокопія втраченого паспорту не дає йому права на витребування довідок з місць реєстрації. Йому необхідно встановити факт реєстрації під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] в період з 25.08.1988 року по 27.08.1999 року та з 23.06.2001 року по 10.08.2001 року. Крім того, вказує, що ним виявлені розбіжності щодо фактичного найменування вулиці дислокації військової частини [NUMBER] (колишня [NUMBER] ) - [ADDRESS] та відміткою у його паспорті громадянина України - [ADDRESS] , оскільки ця суперечність не дає йому можливості отримання довідок про використання права на безоплатну приватизацію. Такої вулиці ніколи не існувало. Таким чином, вважає, що зазначені вище розбіжності найменування вулиці "Коноплянська" м.Києва у паспортах громадян України, відсутність даних у Реєстрі територіальної громади м.Києва про попереднє його місце проживання (реєстрації) період з 25.08.1988 року по 10.08.2001 року за місцем дислокації військової частини [NUMBER] м.Києва, неможливість відновлення знищених документів - підстав реєстрації місця проживання фізичних осіб, не дають йому можливості у отриманні документів, що позбавляє його права на забезпечення житлом, у зв`язку з чим просить встановити вказаний факт. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (т. 1 а.с. 11-12). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено (т. 1 а.с. 14). Постановою Київського апеляційного суду від 22.08.2022 року ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 14.01.2022 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 157-158). 19.09.2022 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі (т. 2 а.с.2) Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згіднодо ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, за змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] у своїй заяві просить встановити факт неправильного запису назви вулиці «Новоконоплянська» замість вірної назви вулиці «Коноплянська» у місті Києві, який зроблено в паспортах громадян України Мінським РУ ГУ МВС України в місті Києві; встановити, що він в період проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] (з 01 липня 1993 року - військова частина [NUMBER] ) у місті Києві в період з 25 серпня 1988 року по 10 серпня 2001 року був зареєстрований за адресою військової частини [NUMBER] : [ADDRESS] ; внести до Реєстру територіальної громади міста Києва та Єдиного державного демографічного реєстру України інформацію про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 25 серпня 1988 року по 10 серпня 2001 року. Зазначав, що встановлення цих фактів йому необхідно з метою отримання довідки про невикористання ним права на безоплатну приватизацію. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як убачається з копії паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , виданого 26.03.1996 року на ім`я [PERSON] . позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.03.1996 року по 27.12.2001 року (т. 1 а.с.69-71). Згідно відповіді Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 05.04.2019 року №055-4063 рішенням Київської міської ради від 22.01.2015 №34/899 затверджено довідник "Вулиці міста Києва", відповідно до якого в м. Києві існує вулиця "Коноплянська" в Оболонському районі. Відомості про перейменування [ADDRESS] у Департаменті мітобудування та архутектури відсутні (т. 1 а.с.77). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.03.2019 року відсутня інформація про місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ВЧ [NUMBER] , правонаступницею якої є ВЧ [NUMBER] на [ADDRESS] (т. 1 а.с.78). Як убачається з відповіді Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №104/22-372, станом на 25.03.2019 року у Реєстрі територіальної громади м. Києва відсутня інформація про реєстрацію позивача за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.79). З відповіді Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 07.08.2021 року № 104-104/к-1130-3275 убачається, що вул.Новоконоплянська в Оболонському районі м. Києва відсутня, натомість згідно Реєстру адрес [ADDRESS] (т. 1 а.с.81). Відповідно до облікових даних Міністерства оборони України ВЧ [NUMBER] ( [NUMBER] ) дислокувалась у воєнному містечку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) (т. 1 а.с.108). [PERSON] на підставі наказу №0279 від 11.10.1988 року призначений на посаду командира взводу ВЧ75110 (т. 1 а.с.117). Згідно довідки щодо перевірки житлових умов від 14.07.1992 року [PERSON] тимчасово проживає на території частини в приміщенні казарми (т. 2 а.с. 19). Суд критично оцінює надану заявником довідку від 14.07.1992 року, оскільки [PERSON] у своїй заяві просить встановити факт реєстрації його за адресою ВЧ [NUMBER] ( [ADDRESS] ), а не факт проживання. Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, враховуючи доведеність факту дислокації ВЧ [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , в якій позивач проходив службу, відомості у паспорті громадянина України про реєстрацію позивача за адресою: [ADDRESS] з 26.03.1996 року по 27.12.2001 року, відсутність реєстрації позивача у Реєстрі територіальної громади м. Києва як по вул. Новоконоплянській,22 так і по [ADDRESS] , враховуючи, що задоволення заяви необхідно заявнику для отримання довідки про невикористання ним права на безоплатну приватизацію, суд приходить до висновку по доведеність заявником вимог щодо його реєстрації за адресою: [ADDRESS] в період з 26 березня 1996 року по 10 серпня 2001 року, а тому заява підлягає частковому задоволенню. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial