Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги централізованого опалення за період з листопаду 2018 року по жовтень 2021 року включно в сумі 26813,46 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 14.12.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі у наданий судом строк та станом на 14.12.2022 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались, відзивів на позов не подали, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачів подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 30.05.2012 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Пунктом 9 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач має право здійснювати авансовий платіж. Відповідно до п. 17 пп. 1 Договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. За розрахунком позивача за період з листопаду 2018 року по жовтень 2021 року включно за адресою [ADDRESS] надавались послуги з централізованого опалення, які оплачувались не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 26813,46 гривень. При вирішенні\~спору суд\~виходить з\~наступного. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 року визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 7 ч. 2 Закону України № 2189, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положення ст. 9 ч. 1 Закону України № 2189. Відповідно до ст. 9 ч. 3 Закону України №2189, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як передбачено п. 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~частини\~1\~статті\~526\~Цивільного\~кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, відповідачі не скористались наданим їм правом надати письмові заперечення з приводу заявленого позову та правильності нарахування суми заборгованості, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved