Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису про право власності та поновлення права власності. Позовні вимоги мотивовано тим, що в 26 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір № 39.29-50/554к. В якості забезпечення виконання зобов`язань, 26 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки банку було передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме квартиру: [ADDRESS] . Разом з тим, 28.09.2021 року 17:46:30 позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. здійснено реєстрацію права власності на предмет іпотеки та зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк». Жодних повідомлень про заміну сторони у зобов`язані позивач не отримувала. Підставою державної реєстрації слугував договір іпотеки №39.29-50/3111 виданий 29.12.2006 року. Вважаючи, що перехід права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» здійснена державним реєстратором без достатніх правових підстав, а саме за відсутності проведення оцінки спірної квартири та з порушенням норм чинного законодавства без дотримання приписів ЗУ «Про іпотеку» та Порядку №1127, позивач звернулась до суду з даним позовом. 13 січня 2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив суд у задоволені позову [PERSON] відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. У відзиві пояснив, що між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір, відповідно до умов якого Банк надав останній тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 55 000 доларів США з кінцевими терміном погашення заборгованості до 25 листопада 2029 року. Також, 26 грудня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №39.29-50/554к відповідно до якого, Іпотекодавець передав у іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64 кв.м. Разом з тим, 10 вересня 2019 року загальними зборами АТ «Альфа-банку» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанка» шляхом приєднання до АТ «Альба-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року, визначеної у Передавальному акті. Таким чином, Позачерговими загальними зборами затвердили Передавальний акт, оформлений протоколом №4/2019 від 15.10.2019 року, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами, а також набув обов`язки боржника за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем обов`язків кредитного договору та відповідно до п. 4.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель звертає стягнення на предмет Іпотеки шляхом передачі права власності в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленим ЗУ «Про іпотеку». Щодо посилань Позивача про те, що не була обізнана стосовно повідомлення про усунення порушень, то представник Відповідача зазначив, що 30 липня 2020 року АТ «Альфа-Банк» направило вимогу [PERSON] за вих.№07/07 від 27.07.2020 року про негайне повернення заборгованості по кредитному договору та повідомив, що у разі не виконання ними вимоги банку, буде розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджується поштовим чеком, списком згрупованих відправлень, реєстром №322 від 30.07.2020 року, описом вкладення та рекомендованим повідомленням. 07 лютого 2022 року представник позивача надала відповідь на відзив в якому підтримує свої позовні вимоги та просить задовольнити в повному обсязі посилаючись на тлумачення ст. ст. 17, 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що передача нерухомого майна у власність іншої особи залежить від ряду умов. Додатково зазначила, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» є істотною обставиною, яка має погоджуватися з власником майна при зверненні іпотекодержателем стягнення на іпотечне майно у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на це майно. Також, щодо направлення листів-повідомлення на адресу Позивача зазначено, що повідомлення від 27 липня 2020 року підписаною представником за довіреністю [PERSON] не була отримана Позивачем, зазначена адреса: [ADDRESS] не є адресою Позивача, а тому не може вважатися, як повідомлене належним чином. Представник позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених в ній. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити в позові у зв`язку із їх недоведеністю та необґрунтованістю. Третя особа Русанюк З.З. в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребовано у ПН КМНО Русанюка З.З. документи реєстраційної справи на підставі яких 28 вересня 2021 року проведено реєстраційні дії з реєстрації права власності за АТ «Альфа-банк» на квартиру [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта 2471455080000. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. 25 січня 2022 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 17 грудня 2021 року від приватного нотаріуса Русанюка З.З. надійшли затребувані документи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-банк» 28 вересня 2021 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 2471455080000. 28 липня 2022 року на виконання ухвали суду від 07 липня 2022 року надійшли копії документів реєстраційної справи № 2471455080000. В судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про зміну назви АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс Банк». Суд, заслухавши пояснення позивача та її представників, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. Отже АТ «Альфа-Банк» є правонаступником AT «Укрсоцбанк». Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 26 грудня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту № 39.29-50/554 к від 26 грудня 2006 року. В той же день, 26 грудня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 39.29-50/3111 посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 9193. Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору № 39.29-50/3111 від 26 грудня 2006 року, іпотекодавець ( [PERSON] ) передає в іпотеку іпотекодержателю (АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 39.29-50/554к від 26 грудня 2006 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотекодержателем відповідно до умов договору, яким обумовлено основне зобов`язання, а саме: чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 288151517 від 02 грудня 2021 року, 28 вересня 2021 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за АТ «Альфа-банк». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято 04.10.2022 року приватним нотаріусом КМНО Русанюк З.З. Підстава для державної реєстрації: договір іпотеки № 39.29-50/3111, серія та номер 9192, виданий 26.12.2006, видавник: приватний нотаріус КМНО Іванова С.М. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що всупереч ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не було проведено оцінку спірної квартири, а також не було надіслано повідомлення (вимогу) про усунення порушень - погашення заборгованості та отримання позивачем такого повідомлення. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до змісту ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку», і за відсутності в договорі відповідних умов слід виходити з такого. Щодо відсутності доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена. Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Суд звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору на адресу позивача [PERSON] : [ADDRESS] та [ADDRESS] , 31 липня 2020 року було надіслано повідомлення від 27 липня 2020 року за вих. № 07/7 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання На підтвердження належного надіслання вказаного повідомлення, представником відповідача було надано реєстр (цінних) № 322 з кур`єрською доставкою, вкладення ц лист на ім`я [PERSON] на дві адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS] та дві копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення з відмітками про повернення у зв`язку із не врученням адресату [PERSON] . Позивач стверджує, що він не отримав вказане повідомлення та це є порушенням Закону України «Іпотеку». Натомість суд не може погодитися з даним твердженням, оскільки покладений на іпотекодержателя іпотечним застереженням та ст. 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язок щодо письмового повідомлення за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір, АТ «Альфа-банк» виконало, що підтверджується наявними в справі копіями повідомлення від 31 липня 2020 року, адресованого боржнику [PERSON] на дві адреси та квитанціями про відправлення даних повідомлень вищевказаній особі. Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. В матеріалах реєстраційної справи № 2471455080000 міститься звіт про незалежну оцінку майна: чотирикімнатна квартира [ADDRESS] за висновками якого вартість об`єкта станом на 25 серпня 2021 року складає 1 403 200,00 гривень. Згідно абз. 1 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Дана позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 306/1224/16-ц. Разом з тим, згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. При розгляді даної справи судом встановлено, що оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності проводилася. Іпотекодержатель АТ «Альфа-банк» дотримався свого обов`язку щодо надіслання повідомлення про усунення порушень та проведення оцінки нерухомого майна, передбаченого як Законом України «Про іпотеку», так і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що надала можливість державному реєстратору - приватному нотаріусу Русанюку З.З. здійснити державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-банк» в порядку досудового врегулювання спору. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ( ст.89 Цивільного процесуального кодексу України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису про право власності та поновлення права власності задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що іпотекодержатель дотримався всіх вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку № 1127, а саме направив позивачу вимогу про досудове врегулювання - усунення порушень та провів оцінку нерухомого майна, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed