Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] в якій просить звільнити з під арешту нерухоме майно , яке належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк» , а саме квартира, загальною площею 44,98 кв.м, житлова площа 27,8 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , накладений постановою б/н, виданий 09.11.2011 року, видавник Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (В.В. Зубік) та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до вмотивованого рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та [PERSON] , уклали договір кредиту № 420/1046-ФО1. Було укладено 03.07.20006 року Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира загальна площа (кв. м): 44.98, житлова площа (кв. м): 27.8кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , банк був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» саме з 15.10.2019 року. 14.01.2022 року право власності на майно( [ADDRESS] ) було зареєстроване за AT «Альфа - Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реалізувати заставне майно на даний час позивач не може,оскільки постановою б/н, серія та номер: б/н, виданий 09.11.2011, видавник:Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (В. В. Зубік) накладено арешт на нерухоме майно відповідача,та заборона на його відчуження. Згідно зі статтею 589 ЦКУ у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. На теперішній час, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна, виходячи із наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права масності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів. що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернень, виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Також ч.1 ст. 59 цього ж закону зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено,відповідний орган державної виконавчої служби, а також: відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення ї звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 2481 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст321, 386,391 ЦК України,

Outcome: approved