Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 23.11.2022 р., 12.12.2022р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копії паспортів сторін; довідка про реєстрацію місця проживання особи позивачки; копія свідоцтва про народження дитини сина [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про шлюб сторін; довідка про реєстрацію дитини за місцем мешкання [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходів з відповідача [PERSON] , із яким вона перебуває у шлюбі і який є батьком дитини, а також на себе, як на дружину, з якою проживає дитина, зазначивши, що останнім часом шлюбні стосунки між ними погіршилися, вони як чоловік та жінка мешкають окремо, не ведуть спільного господарства та не утворюють спільного сімейного бюджету. Відповідач матеріально сина не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов`язаний це робити. Позивачка у нинішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, ніде додатково не працює, інших доходів не має, а державна допомога, що сплачується на дитину, є недостатньою для утримання сина, його виховання. Таким чином, позивачка та малолітня дитина потребують матеріальної допомоги відповідача, яку позивачка і просить стягнути в розмірі : на дитину ј частину та на себе 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на себе, як матір, до досягнення сином 3 років обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до\~статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Ч. 3\~ст. 181 СК України\~передбачена можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Згідно із ч. 3\~статті 181 СК України\~з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 02 серпня 2022 року. Крім того, в порядку ст. 141 ЦК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.\~\~ Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 2\~ст. 91 СК України,\~\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень\~ст. 84 Сімейного Кодексу України,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач будь-яких заперечень, відзиву на позов не надав, прийшов до висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу, тому вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1\~ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. У зв`язку із доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідач працює неофіційно, отримує певний дохід, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має, мешкає окремо від позивачки та сина, отже має змогу матеріально допомагати дружині матері дитини, сплачуючи кошти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трьох років. Позивачка при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір за майнові вимоги у розмірі 992,40 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3\~ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved