Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

23 вересня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Глинської сільської ради Калинівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Калинівська міська рада Хмільницького району Вінницької області та після неодноразового уточнення позовних вимог, просила поновити пропущений строк на звернення до суду з цим позовом. Визнати протиправним та скасувати рішення 53 сесії 7 скликання 08.08.2020 року про звільнення її з посади завідувачки закладу дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ за вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи з 10.08.2020 р. Поновити позивачку на посаді завідувачки КЗ «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ». Стягнути з Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2020 по дату ухвалення рішення та судові витрати у справі. Рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працювала завідувачем Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ (нині заклад дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ) з 10.12.2010 року по 10.08.2020 року. Рішенням 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району від 08.08.2020 позивачка була звільнена з посади за вчинення аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи з 10.08.2020. Протягом 2020 року у позивачки склалися неприязні стосунки на ґрунті протиправних дій голови сільської ради щодо майна закладу дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ і зауважень з приводу яких йому робила позивачка. 17.06.2020 сільський голова с. Глинськ запросив її та ще шістьох працівників закладу дошкільної освіти «Сонечко» та викликав поліцію стверджуючи, що позивачка разом з іншими працівниками закладу нібито розпивала алкогольні напої. Після прибуття працівники поліції повідомили, що вони були викликані за повідомленням про розпиття алкогольних напоїв на робочому місці та запропонували пройти обстеження на стан сп`яніння, на що позивачка та працівники закладу погодилися, але за умови участі представників засобів масової інформації. Після чого позивачка та інші працівники вийшли з кабінету сільського голови, очікували в приміщенні сільської ради, після чого їм повідомили, що вони вільні і останні продовжили свою роботу. В червні 2020 року позивачці випадково стало відомо від голови Глинської сільської ради, що відносно неї працівниками Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області за ініціативою сільського голови складено протокол про адміністративне правопорушення, який переданий до адмінкомісії виконкому Глинської сільської ради, але на її запит матеріали для ознайомлення надані не були. В засіданні адмінкомісії, призначеному на 14.07.2020 позивачка не могла взяти участі у зв`язку з перебуванням на лікарняному, про що повідомила адмінкомісію, однак всупереч цьому постановою адміністративної комісії при виконкомі Глинської сільської ради від 14.07.2020 №3 її безпідставно та протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП до штрафу. Після цього голова повідомив її про звільнення з посади без надання копії відповідного рішення, у видачі якого їй було безпідставно відмовлено, трудову книжку позивачка не отримала до теперішнього часу. Таким чином, Глинська сільська рада приймаючи рішення про звільнення позивачки реалізовувала передбачені законодавством повноваження засновника закладу дошкільної освіти, тобто діяла як суб`єкт цивільного права, оскільки наділена правами та обов`язками власника відносно вказаного закладу дошкільної освіти. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 в справі №\~132/2403/20 було визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області №3 від 14.07.2020 про притягнення її до адміністративної відповідальності. Даним рішенням були встановлені фактичні обставини відсутності правопорушення у вигляді розпиття алкогольних напоїв на робочому місці, появи у п`яному вигляді на робочому місці, відсутності порушення трудової дисципліни та відсутності вчинення нею аморального проступку за вчинення якого її було звільнено з роботи оскаржуваним рішенням. Отже вказаним рішенням суду підтверджена відсутність підстав для її звільнення, з огляду на що звільнення позивача із займаної посади на підставі п.3 ст. 41 КЗпП є незаконним, а тому таке звільнення слід визнати протиправним та скасувати. На підставі ст. 235 КЗпП просила поновити її на попередній посаді та стягнути з Глинської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.08.2020 по день ухвалення рішення з розрахунку 255,64 грн середньодобового заробітку позивачки. Після набрання чинності рішенням Калинівського районного суду Вінницької області в справі №132/2403/20 вона звернулася із запитом до Глинської сільської ради на отримання трудової книжки про звільнення, примірника рішення сільської ради про звільнення та до відділу освіти Калинівської міської ради для отримання довідки про розмір середнього заробітку із зазначенням середньодобового заробітку. Всі відповіді свідомо надавалися із значеним запізненням. Сільський староста с. Глинськ та відділ освіти повідомили про відсутність у них трудової книжки. У червні 2021 року сільським старостою на інформаційний запит було надано копію рішення 53 сесії 7 скликання від 08.08.2020 про звільнення з посади завідуючої-вихователя за п. 3 ст. 41 КЗпП України, а саме вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи з 10.08.2020, а також повідомлено, що старостинський округ не є правонаступником сільської ради. В серпні 2021 нею була отримана довідка про розмір середньої заробітної плати. Згідно з інформацією розміщеною в державному реєстрі підприємств, установ, організацій Калинівська міська рада як виконавчий орган місцевого самоврядування Калинівської ОТГ є правонаступником прав та обов`язків виконавчого комітету Глинської сільської ради. З метою визначення відповідачів по справі та їх правонаступників, позивачка звернулася з інформаційним запитом до Калинівської міської ради з метою отримання інформації щодо правонаступника Глинської сільської ради для підготовки позову. На підставі листа №02-12-1471 від 06.09.2020 отримала відповідь, що рішенням 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради №90 «Про початок реорганізації зокрема Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області», однак копію такого рішення позивачу надано не було. Калинівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Глинської сільської ради. Згідно даних державного реєстру юридичних осіб Глинська сільська рада Калинівського району Вінницької області перебуває в стані припинення з 28.12.2020 року і станом на 06.09.2021 передавальний акт по Глинській сільській раді не затверджено, запис про припинення Глинської сільської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Через зазначені вище поважні причини (тривалий розгляд справи про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, затягування відповідачами та іншими особами відповідей на запити) вона була позбавлена можливості протягом місяця з дня звільнення звернутися з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки для підготовки були необхідні документи, що витребовувались у відповідачів. Посилаючись на положення ст. 234 КЗпП просила строк звернення до суду поновити. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 25.04.2022 задоволено клопотання позивачки та витребувано у Калинівської міської ради Вінницької області копію рішення про призначення її на посаду, належним чином засвідчену копію Статуту та копію правил внутрішнього трудового розпорядку КЗ «ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ, копію рішення 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради №90 від 23.12.2020. Ухвалою суду від 07.06.2022 закрито підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Калинівська міська рада подала заяву по суті справи під назвою «відзив на позовну заяву», у якій просили відмовити у задоволенні позову. З огляду на розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 за №707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» територія Глинської сільської ради увійшла до складу Калинівської міської громади. 20.11.2020 року 1 сесія 8 скликання Калинівської міської ради прийняла рішення №1 «Про визнання повноважень Калинівського міського голови», яким визнала повноваження [PERSON] та рішення №2 «Про визнання повноважень депутатів Калинівської міської ради 8 скликання». Згідно з п.п.12 п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» під час проведення реорганізації юридичних осіб сільських, селищних, міських рад та/або їхніх виконавчих комітетів, повноваження з управління справами таких юридичних осіб здійснює сільський, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою». Враховуючи вищевикладене Калинівська міська рада у даній справі повинна мати статус відповідача. Заперечили щодо поновлення строку позивачці на звернення з даним позовом за відсутності поважних причин, оскільки позивачку звільнено рішенням 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 08.08.2020 №1235. Згідно з актом від 10.08.2020 позивачка відмовилася зробити відмітку про ознайомлення в рішенні Глинської сільської ради, який засвідчений підписами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Беручи до уваги Акт від 10.08.2020 про відмову від підпису, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 у справі №132/2403/20, безпосереднє твердження позивачки про отримання рішення про звільнення у червні 2021 року, місячний строк, що визначений ч.1 ст. 233 КЗпП на звернення до суду минув. Крім того, позивач знала про існування рішення Глинської сільської ради, оскільки з моменту її звільнення вона не відвідувала своє робоче місце та не виконувала свої посадові обов`язки. У позивача відсутні поважні причини пропуску на звернення до суду, а тому у поновленні пропущеного строку слід відмовити. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 08.08.2020 №1235 були постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради від 14.07.2020 №3; протокол зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» від 16.07.2020; лист №1 від 06.08.2020 року голови первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» про надання дозволу на звільнення. В тексті зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» від 16.07.2020 року та згідно пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] розпивала алкогольні напої на території дитячого садочку, при спілкуванні з працівниками поліції відмовилася надавати будь-які пояснення та розмовляла на підвищених тонах. Також згідно з протоколом зборів від 16.07.2020 зафіксовано зухвале ставлення [PERSON] до членів комісії по перевірці дитячого садочку, а також заяви колишніх працівників про психологічний тиск з боку завідуючої, що призвело до їх звільнення. Відповідно до п.3 ст. 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи є підставою для розірвання трудового договору з працівником. Позивач, окрім посилання на скасовану постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності рішенням Калинівського районного суду від 16.03.2021 у справі №132/2403/20 не наводить жодних вагомих аргументів, які б спростували вищевказану неетичну поведінку. [PERSON] подала «відповідь на відзив» від 15.02.2022, в якому заперечила щодо аргументів Калинівської міської ради у заяві по суті справи, як таких, що не спростовують фактичних обставин, викладених в позовній заяві і встановлених рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у справі №132/2403/20, також навела аргументи тотожні викладеним у позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснила, що причиною її звільнення стало розпивання спиртних напоїв в дошкільному навчальному закладі і перебування в нетверезому стані на робочому місці 17.06.2020\~року, проте розпиття нею алкогольних напоїв на робочому місці заперечує. З цих підстав адміністративною комісією при виконавчому комітеті Глинської сільської ради була винесена постанова від 14.07.2020 №3 про притягнення її до адміністративної відповідальності, однак на засіданні комісії вона була відсутня у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 у справі №132/2403/20 дану постанову скасовано. При цьому на 53 сесії 7 скликання 08.08.2020 вперше по поставленому на голосування питанню рішення про її звільнення не було прийнято, оскільки проект такого рішення не набрав необхідної кількості голосів депутатів, після чого вона покинула сесію. Однак уже у її відсутність депутати повторно голосували питання щодо її звільнення, за результатами якого було прийнято рішення про її звільнення. 10.08.2020, коли вона була на своєму робочому місці в дитячому садочку, прийшов сільський голова зачитав рішення №1235 від 08.08.2020 про звільнення її з роботи з 10.08.2020, але копію самого рішення на руки не дав. На її вимоги видати копію рішення, для оскарження їй було відмовлено. Зазначену копію рішення отримала приблизно в червні 2021 року за запитом до Глинського старостинського округу. Позивачка підтвердила, що отримала від відділу освіти свою трудову книжку, яку вона безпосередньо передала голові сільської ради близько двох років тому, а голова сільської ради поклав у її сейф. В жодному журналі вона не розписувалася за здачу трудової книжки. Де зараз її трудова книжка їй не відомо. Оскільки судом визнано недійсним рішення адмінкомісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради від 14.07.2020, тому підстави звільнення були відсутні. Враховуючи те, що копію оскаржуваного рішення вона отримала лише у червні 2021 року, при цьому з метою підготовки позовної заяви змушена була звертатися в різні органи для витребування доказів, відповіді на які надавалися зі значною затримкою, строк на звернення до суду просила поновити як такий, що пропущений з поважних причин. Представник відповідача Глинської сільської ради, будучи неодноразово викликаним, не з`явився, причин неявки не повідомив, заяв по суті спору не подав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області Трохименко М.В. проти задоволення позову заперечив, підтримав аргументи наведені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивачкою не заперечується обставина про те, що вона відмовилася зробити відмітку про ознайомлення з рішенням від 08.08.2020 року про її звільнення, що підтверджує обставини що останній було достеменно відомо про таке рішення 10.08.2020, проте з позовом остання звернулася з пропуском строку, встановленого ст. 233 КЗпП без поважних причин. Також додав, що підставою для звільнення [PERSON] за вчинення аморального проступку стали протокол зборів трудового колективу від 16.07.2020, згода профспілкового органу на звільнення та постанова адмінкомісії при виконкомі Глинської сільської ради від 14.07.2020. При цьому пояснив, що підставою звільнення стали не лише поява [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані, а в сукупності доведеність фактів щодо порушення позивачкою моральних устоїв суспільства, моральних цінностей, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту її трудової функції. Представник третьої особи стверджує, що знайти трудову книжку [PERSON] не вдалося. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. По справі встановлено, що на підставі наказу начальника відділу освіти Калинівської районної державної адміністрації від 08.12.2010 року №429-к [PERSON] призначено на посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом с. Глинськ з 09.12.2010 року (т.2 а.с. 40-41). На підставі рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області №1235 від 08.08.2020 звільнено з посади завідуючої-вихователя [PERSON] на підставі п.3 ст. 41 КЗпП, за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи з 10.08.2020. Призначено виконуючою обов`язки завідуючої вихователя ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району вихователя ДНЗ «Сонечко» [PERSON] . Зобов`язано секретаря сільської ради видати трудову книжку та оголосити конкурс на заміщення вакантної посади. Підставою для прийняття рішення стали: постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району від 14.07.2020 №3, протокол №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 16.07.2020, лист №1 від 06.08.2020 року голови первинної профспілкової ДНЗ «Сонечко» [PERSON] «Про надання дозволу на звільнення» (т.1 а.с.12). Як вбачається з Акта №3 датованого 17.06.2020 12 год 50 хв складеного сільським головою [PERSON] , секретарем Глинської сільської ради [PERSON] , головним бухгалтером Глинської сільської ради [PERSON] , землеміром Глинської сільської ради [PERSON] , що 17.06.2020 о 12 год 50 хв завідуюча дошкільного навчального закладу «Сонечко» [PERSON] під час свого робочого часу розпивала спиртні напої в дитячому садочку і перебувала на своєму робочому місці у дошкільному закладі в нетверезому стані, про що свідчила її порушена координація рухів, запах алкоголю з порожнини рота та її загальна поведінка, яка не відповідає поведінці працівника державної установи та керівника дошкільного закладу. Дати письмові або усні пояснення [PERSON] відмовилася. [PERSON] було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням установи у супроводі сільського голови, однак [PERSON] відмовилася від проходження медичного огляду. Акт складено у присутності [PERSON] , яка відмовилася його підписувати, про що зроблено відмітку і підписано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 104). Відповідно до протоколу №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району від 16.07.2020 на порядку денному розглядалося питання № 2 «Про акт перевірки роботи ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 25.06.2020 та питання№ 3 «Про вчинення [PERSON] завідуючою ДНЗ «Сонечко» та виконуючої виховні функції аморального проступку 17.06.2020» (т.1 а.с. 105-109). Зокрема, за питанням про розгляд акта перевірки роботи ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 25.06.2020 комісія дійшла висновків, що працівники ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ не дотримуються санітарно-гігієнічних норм та правил внутрішнього трудового розпорядку, заяви колишнього вихователя [PERSON] , та матері дитини яка відвідувала дитячий садок і помічника вихователя дитсадка [PERSON] про невідповідність поведінки завідуючої [PERSON] , щодо вчинення на них психологічного тиску, зловживання службовим становищем знайшли своє підтвердження, Акт №2 від 17.06.2020 про розпивання спиртних напоїв та перебування на роботі в нетверезому стані відповідає дійсності та рекомендовано провести додаткові навчання з працівниками щодо їх функціональних обов`язків та дотримання санітарно-гігієнічних норм та Правил внутрішнього розпорядку та вжити заходи щодо завідуючої ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ [PERSON] , яка не виконує функціональні обов`язки в повному обсязі. По питанню «Про вчинення [PERSON] завідуючою ДНЗ «Сонечко» та виконуючої виховні функції аморального проступку 17.06.2020» слухали сільського голову [PERSON] , який повідомив, що постановою адміністративної комісії від 14.07.2020 при виконавчому комітеті Глинської сільської ради була підтверджена вина [PERSON] у розпитті алкогольних напоїв на робочому місці відповідними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №302199 від 17.06.2020 складеним поліцейськими Калинівського ВП ГУНП, у Вінницькій області щодо [PERSON] за ст. 179 КУпАП; рапортом поліцейського; заявою сільського голови Янківського В.Р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП, поясненнями сільського голови, свідків [PERSON] та [PERSON] . За результатами розгляду даного питання ухвалено, що [PERSON] завідуюча ДНЗ «Сонечко» та виконуюча виховні функції вчинила аморальний проступок несумісний з продовженням даної роботи та рекомендовано голові сільської ради звернутися до профспілкової організації про надання дозволу на звільнення [PERSON] за вчинення аморального проступку. Рішенням зборів первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району, оформленого протоколом №1 від 05.08.2020 та постановою №1 первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району від 05.08.2020, за поданням Глинської сільської ради від 16.07.2020, надано дозвіл Глинській сільській раді на звільнення завідуючої-вихователя [PERSON] з займаної посади на підставі п.3 ст. 41 КЗпП, а саме вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (т.1 а.с.115-116,117). 10.08.2020 землеміром Глинської сільської ради [PERSON] , бухгалтером ДНЗ «Сонечко» [PERSON] , кухарем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ [PERSON] , вихователем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ [PERSON] було складено Акт про відмову завідуючої ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ зробити відмітку про ознайомлення в рішенні Глинської сільської ради №1235 від 08.08.2020 «Про звільнення завідуючої-вихователя [PERSON] з займаної посади» (т.1 а.с.103). Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 за №132/2403/20 задоволено адміністративний позов [PERSON] до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14.07.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 68 грн за порушення ст. 179 КУпАП. Рішення набуло законної сили 26.03.2021 (т.1 а.с. 23-27). Рішенням встановлено, що відповідач суб`єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови, не довів її правомірності, а саме для підтвердження порушення позивачем ст. 179 КУпАП відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП не довів належними, допустимими та беззаперечними доказами розпиття [PERSON] 17.06.2020 року у приміщенні і на території навчального закладу спритних напоїв та перебування на роботі в нетверезому стані. Оскаржувана постанова не відповідає в повній мірі вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, не містить конкретної частини статті 179 КУпАП, яку порушила [PERSON] та за порушення якої її визнано винною. 23.04.2021 позивачка звернулася із заявою до Начальника відділу освіти, молоді та спорту Калинівської ОТГ, в якій просила видати довідку про розмір середнього заробітку, письмову інформацію про місце перебування її трудової книжки та видати наказ про її звільнення з посади завідуючої ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ (т.1 а.с.16). Як видно з відповіді від 13.05.2021 № 01-11/476 відділу освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради на звернення [PERSON] від 23.04.2021, позивачку повідомлено, що трудова книжка, видана на її ім`я на обліку у відділі освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради не перебуває. Книги наказів відділу освіти та спорту Калинівської райдержадміністрації здані в архів. Та надано довідку про розмір середнього заробітку (т.1 а.с.15). Згідно з довідкою від 25.05.2021 №260 виданою Глинським старостинським округом Калинівської міської територіальної громади трудова книжка [PERSON] не була передана у Глинський старостинський округ (т.1 а.с. 11). 07.07.2021 [PERSON] повторно звернулася до відділу освіти із заявою про довідку про розмір середньої заробітної плати, на що позивачка отримала відповідь від 07.07.2021 №96 про те, що розмір її середньодобової заробітної плати становить 255, 64 грн (т.1 а.с. 19-20). 27.07.2021 [PERSON] звернулася до Калинівського міського голови в якій вказала, що в червні 2021 від сільського старости с. Глинськ отримала рішення 53 сесії 7 скликання 08.08.2020 про своє звільнення. З метою визначення правонаступника відповідача Глинської сільської ради просила надати їй інформацію щодо реорганізації Глинської сільської ради шляхом приєднання до Калинівської міської ради, а також рішення про те, що Калинівська міська рада є правонаступником Глинської сільської ради з наданням копій відповідних рішень (т.1 а.с.17). На звернення [PERSON] від 06.09.2021 за № 02-12-1471 було надано відповідь про те, що 23.12.2020 прийнято рішення 2 сесії 8 скликання №90 «Про початок реорганізації, зокрема, Глинської сільської ради шляхом приєднання до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області» та внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про початок реорганізації відповідних сільських рад, в тому числі і Глинської сільської ради. На даний час передавальний акт по Глинській сільській раді не затверджено, запис про припинення Глинської сільської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено (т.1 а.с.18). Так, відповідно до рішення 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради №90 від 23.12.2020 «Про початок реорганізації Бережанської, Глинської, Голубівської, Дружненської, Уладівської, Заливанщинської, Мирненської, Корделівської, Котюжинецької, Лемешівської, Лісоволисіївської, Люлинецької, Мізяківської, Нападівської, Новогребельської, Павлівської, Писарівської, Радівської, Сальницької, Хомутинецької, Черепашинецької сільських рад Калинівського району Вінницької області шляхом приєднання до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області» розпочато процедуру реорганізації зокрема Глинської сільської ради шляхом приєднання до Калинівської міської ради. Калинівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема, Глинської сільської ради, уповноважено Калинівського міського голову Поліщука В.К. функціями управління справами юридичних осіб сільських рад. Вирішено утворити комісії з реорганізації Глинської сільської ради в складі Кособуцького В.В. голова комісії, [PERSON] , [PERSON] члени комісії (т.1 а.с.171-176). На підставі рішення 12 сесії 8 скликання Калинівської міської ради № 2255 від 22.09.2021 року «Про зміну складу засновників, перейменування та затвердження статутів закладів дошкільної освіти Калинівської міської територіальної громади в новій редакції» змінено склад засновників комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с. Глинськ шляхом виключення зі складу засновників Глинської сільської ради та включення до складу засновників Калинівської міської ради, перейменовано комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» с.\~Глинськ на заклад дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ Калинівської міської ради Вінницької області (далі ЗДО «Сонечко» с. Глинськ Калинівської міської ради Вінницької області ) (т.1 а.с.179-181). Згідно з Статутом закладу дошкільної освіти «Сонечко» с. Глинськ Калинівської міської ради Вінницької області, затвердженого рішенням 12 сесії 8 скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 22.09.2021 №2255, останній є комунальною власністю Калинівської міської територіальної громади (п. 1.1), засновником якого є Калинівська міська рада (п.1.5), який діє на підставі установчих документів, що розробляються відповідно до Цивільного кодексу, Господарського кодексу України, Законів України «Про освіту», «Про дошкільну освіту» інших нормативно-правових актів і затверджуються засновником закладу освіти (п.1.7). Управління закладом дошкільної освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами закладу здійснюють: засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган; керівник закладу освіти; педагогічна рада; вищий колегіальний орган громадського самоврядування закладу освіти (п.4.1 Статуту). Безпосереднє керівництво роботою дошкільного закладу здійснює його директор, який призначається на посаду і звільняється з посади наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради з дотриманням норм чинного законодавства України (п. 4.6 Статуту). Згідно з довідкою від 20.06.2022 № 101 Відділу освіти, молоді та спорту Калинівської міської ради розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] за попередні 2 місяці, що передували звільненню становив 248,55 грн (т.1 а.с. 229). Свідок [PERSON] пояснила, що працювала кухарем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ та повідомила, що влітку 2020 точної дати не пам`ятає, в ДНЗ «Сонечко» прийшли представники Глинської сільської ради: голова сільської ради [PERSON] , [PERSON] для ознайомлення [PERSON] , яка на той час перебувала в приміщенні молодшої групи дитячого садочка, з рішенням про її звільнення. При цьому чітко не пам`ятає у якому порядку відбувалося доведення до відома [PERSON] змісту рішення, чи зачитувалося, чи вручалася його копія, проте остання відмовилася його підписувати та взяти його копію, після чого представники сільської ради пішли і повернулися з виготовленим актом про відмову від отримання [PERSON] копії рішення про звільнення та запросили її для підписання акта про відмову, з яким вона ознайомилася та підписала. Під час подій, які мали місце 17.06.2020 свідок присутня не була. Чітко обставини проведення зборів трудового колективу 16.07.2020 не пам`ятає. Свідок [PERSON] повідомила що з 2015 по листопад 2020 року працювала секретарем Глинської сільської ради. 17.06.2020 перебувала на своєму робочому місці в кабінеті Глинської сільської ради, коли почали заходити працівники дитячого садочка, будинку культури, при цьому завідувач будинку культури [PERSON] її образила, що її засмутило і вона покинула кабінет, а повернулася коли прибули працівники поліції. Всі (голова сільської ради, працівники садочка, поліція) зібралися для того, щоб зафіксувати факт розпивання спиртних напоїв працівниками дитячого садочка. Сільський голова повідомив, що відбулося розпиття спиртних напоїв в приміщенні дитячого садочка і в присутності працівників поліції [PERSON] було запропоновано пройти медогляд. Свідок за зовнішнім виглядом встановила, що [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому в усіх працівників дитячого садочка був різкий запах алкоголю, почервоніння обличчя, та незвичайна поведінка для тверезої людини. Ознаки сп`яніння для свідка були очевидними, які не потребували додаткового встановлення медичним шляхом. При цьому також була присутня бухгалтер [PERSON] . Також голова сільської ради хотів отримати пояснення від працівників садочка щодо факту розпиття алкогольних напоїв, що останні заперечували. [PERSON] відмовилася від дачі будь-яких пояснень, проте вона безпосередньо не була свідком відмови [PERSON] від дачі пояснень, оскільки була в прохідному кабінеті, а не на місці де пропонувалося надати пояснення і відповідь. Акт №3 від 17.06.2020 «Про розпивання спиртних напоїв під час робочого часу та перебування на роботі завідуючої ДНЗ «Сонечко» в нетверезому стані» вже було складено після складення протоколу поліції близько обідньої перерви, в якому фіксувався факт відмови [PERSON] від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. [PERSON] була присутня під час складання акта, з ним знайомилася, однак підписувати відмовилася. Рішенням сесії 08.08.2020 сільської ради більшістю голосів приймалося рішення про звільнення [PERSON] з посади, у якій позивачка брала участь, однак під час оголошення рішення сесії про її звільнення присутня не була. Свідок повідомила, що рішення про звільнення [PERSON] було прийнято з першого разу. Чітко не пам`ятає яким чином [PERSON] отримала копію рішення про звільнення: поштою або особисто, однак комісія неодноразово приходила на робоче місце позивачки щоб вручити таку копію. Їй відомо, що [PERSON] було прочитано вголос зміст рішення, однак остання відмовилася від його отримання, проте яким саме чином не пам`ятає. У 2015 році вихователі та завідуючі дитячого садочка не підпорядковувалися сільській раді, а підпорядковувалися районному відділу освіти. Коли відбувся перехід повноважень засновника дошкільних навчальних закладів до сільської ради, посадовим особам до останнього часу не було відомо, що трудова книжка повинна зберігатися у сільській раді. Свідок особисто була відповідальною за ведення та облік трудових книжок в сільській раді, проте журнал реєстрації трудових книжок як такий не вівся. Трудова книжка [PERSON] в сільській раді була відсутня, знає, що сільська рада зверталася до [PERSON] за трудовою книжкою, однак не отримала її. При цьому хто та яким чином витребовував у [PERSON] трудову книжку їй невідомо. Свідок особисто не з`ясовувала, де перебувала трудова книжка [PERSON] . До листопада 2020 року сільською радою не було отримано від відділу освіти жодної трудової книжки ні на одного працівника, проте особисто вона з такими запитами до відділу освіти не зверталася. Свідок [PERSON] повідомила, що станом на 2020 рік працювала бухгалтером ДНЗ «Сонечко». 17.06.2020 в обідній час голова села викликав [PERSON] в сільську раду, яка на робочому місці була в стані алкогольного сп`яніння, також викликав поліцію, які складали протоколи про вчинення адміністративного правопорушення. Свідок безпосередньо в садочку [PERSON] не бачила, а бачила їх в приміщенні Глинської сільської ради, куди їх викликав сільський голова [PERSON] . При цьому у [PERSON] були ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, зухвала поведінка. [PERSON] відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, про що було складено акт, який свідок підписала. При цьому позивачка відмовилася від проходження відповідного огляду в кабінеті сільського голови, де свідка не було. Після того її покликав [PERSON] , який повідомив що [PERSON] відмовилася від проходження огляду, що просив засвідчити в акті. При цьому були присутні [PERSON] , сільський голова, секретар Свиридюк Л.І. , землемір [PERSON] і 2 поліцейських. На засіданні трудового колективу садочка 16.07.2020 свідка не було. Свідок [PERSON] повідомила, що працювала в дитячому садочку «Сонечко» с.\~Глинськ помічником вихователя і в січні 2020 під психологічним тиском позивачки вона написала заяву про звільнення з роботи, з приводу чого подала відповідну заяву, яка була предметом розгляду на зборах трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ Калинівського району від 16.07.2020. Свідок [PERSON] , повідомила, що на той час працювала помічником вихователя та була головою первинної профспілкової організації. Також повідомила, що 17.06.2020 була присутня при розпиванні алкогольних напоїв, оскільки вона винесла «могорич» 0,5 л горілки за грамоту сина. Алкогольні напої вживав весь колектив дошкільного навчального закладу в молодшій групі на першому поверсі: крім неї та позивачки [PERSON] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Сільський голова [PERSON] прийшов в дитячий садок тоді, коли всі уже сиділи пили чай і викликав поліцію. Працівники поліції та працівники садочку були викликані в сільську раду, де також були присутні [PERSON] , [PERSON] . При цьому їй нічого не відомо про акт від 17.06.2020, жодних документів в сільській раді вона не підписувала. Нікому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, сама [PERSON] запропонувала, до того як прийшли працівники поліції вони покинули кабінет сільського голови. На зборах трудового колективу в сільській раді 16.07.2020 вона була присутня, розглядалося питання щодо звільнення [PERSON] і призначення виконуючого обов`язків. На зборах профкому 05.08.2020 розглядався випадок розпиття алкогольних напоїв в дитсадку за поданням сільського голови [PERSON] та вирішувалося чи [PERSON] може обіймати займану нею посаду. Заслуховували [PERSON] , яка давала свої пояснення. Свідок [PERSON] повідомив, що з листопада 2015 року по листопад 2020 року обіймав посаду сільського голови Глинської сільської ради, а позивачка була завідуючою в дитсадку ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ. За час його перебування на посаді, протягом 5 років було багато скарг від жителів села на [PERSON] , зокрема щодо розпиття на робочому місці спиртних напоїв. 17.06.2020 він зайшов в дитячий садок і побачив факт розпиття колективом садочку алкогольних напоїв: як йому стало відомо пізніше їх принесла [PERSON] . Особисто був свідком, вживання алкогольних напоїв [PERSON] . По даному факту ним в сільську раду були викликані працівники поліції, та позивачка, від якої він просив надати письмові пояснення. Працівники поліції склали протокол за ст. 179 КУпАП, а потім працівниками сільської ради складено акт про відмову [PERSON] від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності працівників поліції. 14.07.2020 адмінкомісія при виконавчому комітеті Глинської сільської ради прийняла постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП у виді штрафу. 16.07.2020 на зборах трудового колективу було зафіксовано вчинок [PERSON] і було запропоновано звернутися до профкому для отримання згоди на звільнення за вчинення позивачкою аморального проступку. 06.08.2020 профспілкою була надана відповідь про погодження звільнення [PERSON] із займаної посади. Питання про звільнення [PERSON] було внесено до порядку денного сесії сільської ради, на якій 08.08.2020 року було прийнято відповідне рішення. [PERSON] брала участь в сесії, давала свої пояснення і відповіді на питання депутатів. Питання про звільнення [PERSON] ставилося на голосування двічі, спочатку рішення не було прийнято, оскільки за нього не проголосувала більшість депутатів, після чого [PERSON] покинула сільську раду, а потім депутати повернулися до розгляду даного питання і до кінця сесії повторно поставили на його голосування, після чого було прийнято рішення про звільнення [PERSON] , що відображено в результатах поіменного голосування, де депутати, внесли результат на підставі повторного голосування «за», закресливши попередній «утримався» та перекресленому вірити. На сесії розглядалося питання не лише щодо випадку розпиття алкогольних напоїв на робочому місці [PERSON] та притягнення до адміністративної відповідальності, а в загальному питання щодо відповідності її займаній посаді з урахуванням наявних дисциплінарних стягнень (доган), наявності скарг від жителів села та працівників колективу, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. 10.08.2020 він особисто прийшов на робоче місце [PERSON] повідомив зміст рішення про звільнення, однак остання відмовилася поставити відмітку про ознайомлення з ним та отримати копію в присутності свідків, про що було складено акт. Трудова книжка [PERSON] в сільській раді була відсутня, оскільки після внесення змін до законодавства відділ освіти передав їх на руки завідувачам, однак [PERSON] в сільську раду трудову книжку не передала. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , клопотання про допит яких було задоволено судом, в судове засідання не з`явилися з різних причин, представник третьої особи на їх допиті не наполягав, а тому протокольно судом було прийнято відмову представника третьої особи від допиту даних свідків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. До суб`єктів, які можуть бути звільнені за згаданою підставою, належать учасники освітнього процесу, зазначені у статті 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме: педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти. Згідно з роз`ясненнями в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчиненн аморального проступку при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Встановлено, що посада завідувача дошкільного навчального закладу, міститься в Переліку посад педагогічних працівників, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14 червня 2000 року, також згідно з копією рішення 53 серсії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 [PERSON] звільнена з посади завідуючої-вихователя. Отже, позивач у цій справі належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України. Термін «аморальний проступок» є оціночним поняттям, оскільки не конкретизований законодавцем, а тому суду як правозастосовному органу надано можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком. Зокрема, аморальним проступком можна вважати діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції конкретного працівника. За змістом частини другої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки тощо. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 30 січня 2018 року у справі № 713/265/15-ц (провадження № 61-135св17), від 16 травня 2018 року у справі № 1519/2-667/11 (провадження № 61-13895св18), від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17 (провадження № 61-13316св18). Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є, зокрема, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками (стаття 6 Закону України «Про освіту»). Морально-духовне становлення дітей, учнівської молоді, їх підготовка до активної, творчої, соціально значущої, сповненої особистісного сенсу життєдіяльності є найважливішими складовими розвитку суспільства та держави. Особи, трудовим обов`язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань. Особистий приклад викладача, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні впливу на молодь, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити підручниками. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно дивитися за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під контролем тих, кого він виховує, а також суспільства в цілому (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18). Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень, зокрема, організовує діяльність закладу освіти; сприяє здоровому способу життя здобувачів освіти та працівників закладу освіти. Підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників. Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Отже, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими учасниками навчально-виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагог, що унеможливлює досягнення мети навчально-виховного процесу, він підлягає звільненню з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України. Підставою для звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи. Оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-248цс14, від 22.03.2017 року у справі № 6-3135цс16, а також Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18), від 11.04.2019 року у справі № 351/2141/16 (провадження № 61-31226св18), від 31.07.2019 року у справі № 243/5802/16-ц (провадження № 61-24254св18), від 05.09.2019 року у справі № 697/2520/18 (провадження № 61-8551св19), від 02.10.2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18). Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про дошкільну освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) , заклад дошкільної освіти діє на підставі статуту. Установчі документи розробляються відповідно до\~Конституції України,\~Закону України\~"Про освіту", цього Закону, Положення про заклад дошкільної освіти, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником закладу дошкільної освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад дошкільної освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника (ч.1 ст. 16 ЗУ «Про дошкільну освіту). Згідно з ч.3 ст. 20 ЗУ «Про дошкільну освіту» вищим колегіальним органом громадського самоврядування закладу дошкільної освіти є загальні збори (конференція) колективу закладу дошкільної освіти. Загальні збори (конференція) заслуховують звіти керівника закладу дошкільної освіти з питань статутної діяльності та дають оцінку його професійно-педагогічної діяльності, розглядають питання навчально-виховної, методичної, економічної і фінансово-господарської діяльності закладу дошкільної освіти. Згідно з п. 41\~Положення «Про\~заклад дошкільної\~освіти»,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~12\~березня 2003\~р.\~№ 305\~керівництво закладом\~дошкільної освіти\~здійснює його\~керівник. Керівника державного (комунального) закладу дошкільної освіти призначає на посаду та звільняє з посади засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа). Аналогічне положення закріплено в п. 8.2 Примірного статуту дошкільного навчального закладу, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 24.04.2003 №257 - безпосереднє керівництво роботою дошкільного закладу здійснює його завідуючий (директор), який призначається і звільняється з посади засновником(и) або уповноваженим ним органом управління освітою з дотриманням чинного законодавства. Згідно з п.10 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції чинній на день звільнення позивачки) сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~статті 21 Закону України "Про культуру". Як встановлено матеріалами справи, Глинська сільська рада Калинівського району на час виникнення спірних правовідносин була засновником ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ, а тому була уповноваженою особою щодо вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади завідувача закладу дошкільної освіти. Статтею 43 Конституції України гарантовано громадянам України захист від незаконного звільнення, а статтею 139 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України) визначено основні обов`язки працівників, відповідно до якої, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За правилами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Так, відповідно до ч.3 ст. 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 1-5 частини першої та частиною другою\~цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених\~пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог\~статті 43\~цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1\~(крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 і пунктами 2\~і\~3 статті 41\~цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Відповідно до\~п.\~28\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» N\~9\~від 06.11.92 при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд бере уваги те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 про звільнення [PERSON] зазначено: постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14.07.2020 №3, протокол №1 зборів трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ від 16.07.2020, лист №1 від 06.08.2020 року голови первинної профспілкової організації ДНЗ «Сонечко» [PERSON] «Про надання дозволу на звільнення». Однак як уже було встановлено, рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2021 за №132/2403/20, яке набуло законної сили 26.03.2021 визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 14.07.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 68 грн за порушення ст. 179 КУпАП (т.1 а.с. 23-27). Рішенням суду встановлено, що відповідач суб`єкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної постанови, не довів її правомірності, а саме для підтвердження порушення позивачем ст. 179 КУпАП відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП не довів належними, допустимими та беззаперечними доказами розпиття [PERSON] 17.06.2020 року у приміщенні і на території навчального закладу спритних напоїв та перебування на роботі в нетверезому стані. Оскаржувана постанова не відповідає в повній мірі вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, не містить конкретної частини статті 179 КУпАП, яку порушила [PERSON] та за порушення якої її визнано винною. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо іншої підстави, яка розглядалася сесією ради, а саме протокол №1 зборів трудового колективу від 16.07.2020, то з даного протоколу встановлено, що при вирішенні питання №3 порядку денного «Про вчинення [PERSON] завідуючою ДНЗ «Сонечко» та виконуючої виховні функції аморального проступку 17.06.2020» на зборах також досліджувалися лише постанова адміністративної комісії від 14.07.2020 та адміністративні матеріали, складені працівниками поліції про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП, яка була скасована у судовому порядку, а обставини, викладені у даних матеріалах визнані недоведеними. Щодо питання №2 порядку денного «Про акт перевірки роботи ДНЗ «Сонечко» с.Глинськ від 25.06.2020, то у ньому розглядалося питання не лише акта від 17.06.2020 про розпивання алкогольних напоїв [PERSON] , а і інші питання, пов`язані з організацією роботи керуючої та її морально-етичних якостей по відношенню до колективу. При цьому як вбачається з даного протоколу на ньому присутні 17 осіб, серед запрошених колектив Глинської сільської ради, колектив ОК «Глинське джерело» та колектив ДНЗ «Сонечко». За відповідні рішення голосували усі присутні на зборах, однак в протоколі не конкретизовано, яка кількість із числа 17 осіб присутніх є членами саме трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ, а хто з них є запрошеними особами, та зокрема право усіх зазначених присутніх осіб брати участь в обговоренні та вирішення питань трудового колективу ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ відповідно до ч.3 ст. 20 ЗУ «Про дошкільну освіту». Тобто, підставою для прийняття рішення про вчинення [PERSON] аморального проступку несумісного з продовженням роботи та звільнення позивачки з посади були матеріали справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та постанова адміністративної комісії про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 179 КУпАП від 14.07.2020, яка була скасована у судовому порядку за недоведеністю викладених у них обставин. Що ж стосується протоколу зборів трудового колективу від 16.07.2020, предметом розгляду на яких були та ж постанова адміністративної комісії від 14.07.2020 та акт перевірки дошкільного навчального закладу від 25.06.2020, то такий не може бути належною підставою звільнення на підставі п.3 ст. 41 КЗпП, оскільки у даному випадку досліджувалися також і загальні питання морально-етичних та ділових якостей позивачки, та відповідність її займаній посаді. Так, свідок [PERSON] , який перебував на посаді сільського голови, і був безпосереднім ініціатором питання звільнення [PERSON] , повідомив, що на сесії ради 08.08.2020 в комплексі розглядалися питання щодо відповідності [PERSON] займаній посаді, оскільки на останню давно надходило багато скарг через її зухвалу поведінку, вона не дотримувалась правил внутрішнього трудового розпорядку, мала багато дисциплінарних стягнень у виді доган і була притягнута до адміністративної відповідальності за розпиття алкогольних напоїв на робочому місці. При цьому у рішенні 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 від 08.08.2020 № 1235 не конкретизоване: яке саме діяння (дія або бездіяльність) було вчинено завідувачем ДНЗ «Сонечко» с. Глинськ [PERSON] . А відтак з досліджених обставин, неможливо конкретизувати, яке саме порушення [PERSON] кваліфіковано засновником як аморальний проступок несумісний з продовженням даної роботи, чи є це діяння протиправним, в чому полягає його аморальність, чи порушує воно моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової функції конкретного працівника та здійснити оцінку на відповідність звільнення [PERSON] вимогам законодавства. Інших документів, які стали підставою звільнення [PERSON] , в рішенні не зазначено: висновків службового розслідування, документів, складених самим роботодавцем на підтвердження фактів вчинення [PERSON] конкретного дисциплінарного проступку, який підлягає кваліфікації за п.3 ст. 41 КЗпП. Крім іншого, судом встановлено, що питання звільнення [PERSON] з займаної посади було повторно внесено на голосування сесії ради 08.08.2020, після того як вперше рішення ради не було прийнято і позивачка покинула сесію, що підтверджено показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Як видно з результатів поіменного голосування 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради від 08.08.2020 щодо питання звільнення позивачки рішення прийнято простою більшістю голосів з числа присутніх депутатів сільської ради, при цьому напроти прізвищ трьох депутатів наявні два записи щодо результатів голосування «за» та «утримався». Запис «утримався» закреслено, з проставленням відмітки «виправленому вірити» (т.1 а.с.13). Тобто право особи на участь у процесі прийняття рішення, було порушено. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким міжнародним договором є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці 1982 року №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII (далі - Конвенція). Згідно із статтею 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом статті 4 цієї Конвенції тягар доведення законності підстави для звільнення лежить на роботодавцеві. У Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Суд звертає увагу, що за змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення. (постанова ВС України від 01.10.2013, №21-259а-13). Отже, звільнення [PERSON] з підстав наведених у рішенні 53 сесії 7 скликання Глинської сільської ради №1235 від 08.08.2020 № 1235 не може вважатися законним, оскільки такі не знайшли свого підтвердження та скасовані у судовому порядку. Рішення суду є чинним, а тому відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України такі обставини не доказуються при розгляді даної справи. При цьому не може бути визнано правильним звільнення з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Відповідно до\~ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У\~статті 47 КЗпП України\~передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.\~\~В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно з\~ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~2) висновками експертів;\~\~3) показаннями свідків. Згідно\~з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як встановлено з матеріалів справи, запис у трудовій книжці [PERSON] роботодавцем не вчинено з підстав невстановлення місця знаходження трудової книжки позивачки. В силу ч.1 ст. 82 ЦПК України достеменно встановлено що трудову книжку [PERSON] отримала на руки з відділу освіти, однак доказів її здачі до Глинської сільської ради не подано. Жодною із сторін не доведено обставин щодо місця зберігання трудової книжки позивачки, заяв та клопотань про її витребування не подавалися. Однак як встановлено судом про зміст рішення щодо звільнення від 08.08.2020 позивачка достовірно дізналася 10.08.2020 на робочому місці, яке було доведено до її відома у присутності свідків, що не заперечується [PERSON] і не підлягає доказуванню на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України. Проте [PERSON] відмовилася поставити відмітку про ознайомлення з відповідним наказом, про що 10.08.2020 було складено відповідний акт, підписано свідками. У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 листопада 2006 року в справі Красношапка проти України вказано, що робітник, який вважає себе незаконно звільненим роботодавцем, має значний особистий інтерес у отриманні судового рішення щодо правомірності такої міри. Згідно ч. 1\~ст. 233 КЗПП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення. Відповідно до роз`яснень даних в п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями\~228,\~223 КЗпП\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений\~ст. 233 КЗпП\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Відповідач вважає, що цей спір пов`язаний із звільненням позивача із займаної посади, а отже, за правилами частини 2\~статті 233 КЗпП України\~застосовується правило про місячний строк звернення до суду з позовом. Передбачений\~статтею 233 КЗпП України\~місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма\~статті 233 КЗпП України\~деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки: в залежності від того, яка з цих подій відбулася раніше. Отже, для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Тобто для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обрахунку початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом «ex\~officio», незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі (частина третя\~статті 267 ЦК України). Встановивши, що строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору пропущено, суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 23.09.2021 року з пропуском місячного строку, передбаченого ч. 2\~ст. 233 КЗпП України. Доводи [PERSON] про те, що копію відповідного рішення отримала лише у червні 2021 року спростовуються матеріалами справи. Так позивачка зазначила, що відмовилася поставити відмітку у рішенні від 08.08.2020 про ознайомлення з його змістом з причин, що їй не було надано копії наказу про звільнення суд до уваги не бере, як такі, що суперечать обставинам справи. Причини з яких роботодавець надавши відповідне рішення для ознайомлення безпосередньо на робочому місці позивачки повністю оголосивши його зміст, відмовився при цьому надати його копію [PERSON] необґрунтовані, а тому такі доводи є безпідставними. Також не підтверджені жодними доказами доводи позивачки про те, що вона неодноразово зверталася у Глинську сільську раду за відповідною копією рішення, проте на її запити відповіді не надійшли. Так, доказів відповідних звернень [PERSON] будь-якими засобами до відповідача, на які не було надано відповіді позивачка не надала. Також не можуть бути прийняті до уваги твердження останньої, що відповідний наказ вона намагалася отримати в процесі судового розгляду адміністративної справи на підставі ухвали суду, яка залишилася без виконання з боку відповідача, оскільки як встановлено судом з рішення суду від 16.03.2021 у справі №132/2403/20, ухвалою суду від 25.08.2020 витребовувались матеріали , які стали підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а не рішення про звільнення останньої з посади. Позивач [PERSON] не спростувала доказів наявних в матеріалах справи, про те, що вона особисто відмовилася від отримання копії такого рішення під час намагання його вручення 10.08.2020. Тобто відмовившись від отримання копії рішення під час його оголошення 10.08.2020, позивач на власний розсуд розпорядилася власними правами, а подальші її звернення у квітні 2021 з метою отримання копії даного рішення не нівелюють встановлених обставин щодо дати отримання даного рішення і не доводять наявність поважних причин для пропуску строку на звернення до суду за захистом свого права. При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій\~статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду, і ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Наведені позивачем причини для поновлення строку звернення до суду, суд вважає неповажними, оскільки [PERSON] була звільнена з роботи на підставі рішення від 08.08.2020, дізнавшись про відповідне рішення 10.08.2020 року, однак відмовилася отримати копію відповідного наказу. Навіть враховуючи оскарження у судовому порядку постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Глинської сільської ради від 14.07.2020, рішення про скасування відповідної постанови, набуло законної сили 26.03.2021, проте з позовом про поновлення на роботі позивачка звернулася лише 23.09.2021, тобто після спливу 6 місяців. Звернення позивачки в різні інстанції для витребування доказів не можуть вважатися непереборними причинами, які перешкоджали зверненню до суду за захистом свого права, оскільки не доведено, що такі процесуальні дії не могли бути вчинені в рамках розгляду відповідної справи. Щодо питання належного відповідача, то відповідне рішення органу місцевого самоврядування про реорганізацію Глинської сільської ради є в загальному доступі, розміщене на сайті Калинівської міської ради, втім питання належного відповідача також могло бути вирішене в ході судового розгляду і не могло бути перешкодою звернення до суду з відповідним позовом. Будь-яких непереборних та об`єктивних перешкод, які не залежали від волі особи та які б перешкоджали позивачу в реалізації її права щодо оскарження рішення роботодавця щодо її звільнення в місячний строк позивачем не наведені та судом не встановлені. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про поновлення на роботі слід відмовити, у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. У свою чергу, відповідно до частини другої\~статті 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у контексті цієї справи є похідною від вимоги про поновлення на роботі, оскільки її вирішення напряму залежить від вирішення питання поновлення на роботі. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

Outcome: dismissed