Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 40841,00 грн та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.02.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-20-00631 від 22.07.2020, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року по справі № 752/5375/21 відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до ПРАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 11.02.2021 року. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 89 576,28 грн. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, 23.02.2021 виплатив страхове відшкодування в розмірі 34 946,76 грн, та 05.03.2021 в розмірі 15 288,52 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АР7978412. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування за полісом № АР7978412, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 48 735,28 грн (страхова виплата, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №АР7978412 в розмірі 40 841,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 31.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач послався на таке. Сторони визнають, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну під час експлуатації автомобіля Skoda Octavia н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 7978412 від 14.07.2020 р. Згідно полісу ліміт відповідальності страховика 130 000 грн, франшиза 1500 грн. Оскільки розмір позовних вимог не перевищує ліміт відповідальності страховика, тому відповідач, як особа, відповідальність якої застрахована, не відповідає за завдану ним шкоду у ДТП, крім суми франшизи. Стягнення страхового відшкодування з відповідача у даному випадку, за наявності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та порушить права відповідача. Вимоги позивача, що перевищують суму франшизи є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підставі зазначеного відповідач у відзиві просить відмовити у позові крім суми франшизи в розмірі 1500,00 грн. 11.11.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача послався на те, що на думку позивача, саме на страхувальника за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів законом покладено обов`язок оспорити або в судовому прядку оскаржити розмір суми страхового відшкодування сплачений його страхувальником на користь потерпілої особи. На підставі зазначеного представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі. 17.11.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких відповідач послався на таке. Витрати позивача не підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки надані платіжні доручення не скріплені печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Віднесення до фактично сплачених позивачем сум страхового відшкодування недоплачених [PERSON] страхових платежів в розмірі 16 239,00 грн, та їх стягнення з відповідача є перекладанням зобов`язань за договором страхування на сторонню особу без її відома та згоди, оскільки обов`язок зі сплати страхових платежів, відповідно до ст. 979 ЦПК України, покладений саме на страхувальника. Також відповідач зазначив, що згідно п.7 договору обов`язок зі сплати страхових платежів повинен був настати 22.04.21, тобто на заявлену позивачем дату зарахування 23.02.21 не настав. Позивач не надав заяву про зарахуванням зустрічних однорідних вимог направлену [PERSON] , тобто доказів вчинення правочину зарахування зустрічних однорідних. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити у позові крім суми франшизи в розмірі 1500,00 грн. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.02.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107-20-00631 від 22.07.2020, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року по справі № 752/5375/21 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , були застраховані в ПРАТ «СК «Українська страхова група» договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0107- 20-00631 від 22.07.2020 року, у зв`язку з чим ПРАТ «СК «Українська страхова група» понесло витрати страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням застрахованого автомобіля Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 89 576,28 грн. Встановлено, що 23.02.2021 року згідно платіжного доручення № 4619 ПРАТ «СК «Українська страхова група» зарахувало на рахунок ТОВ ««САМІТ МОТОРЗ Україна» частину страхового відшкодування в розмірі 34946 грн 76 коп (згідно рахунку № СМУ00003993 від 17.02.2021); 05.03.2021 року згідно платіжного доручення № 5552 ПРАТ «СК «Українська страхова група зарахувало на рахунок ТОВ ««САМІТ МОТОРЗ Україна» частину страхового відшкодування в розмірі 15288,52 грн (згідно рахунку СМУ00005672 від 04.03.2021). Також встановлено, що 23.02.2021 року згідно платіжного доручення № 4620 ПРАТ «СК «Українська страхова група» зарахувало на рахунок страхувальника [PERSON] частину страхового відшкодування в розмірі 23102,00 грн. (вартість робіт пов`язаних із відновлюванням транспортного засобу згідно ремонтної калькуляції № СТОК-14826 від 16.02.2021 року). Вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР7978412. Встановлено, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування за полісом №АР7978412, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 48 735,28 грн, згідно платіжного доручення №183149_5І01D/977 від 18.05.2021 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що витрати позивача не підтверджені належними доказами, оскільки надані позивачем і наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень є допустимими доказами, тому у суду відсутні підстави вважати такі докази сумнівними. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок не суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, з огляду на те, що у страховика відсутній обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від ліміту його відповідальності. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом №АР7978412 (89576,28 - 48735,28) в розмірі 40841,00 грн. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2481,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved