Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2022 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона та відповідач 18 лютого 2009 року уклали шлюб, від шлюбу у нас народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з донькою проживають окремо від відповідача, так як сімейне життя у них з ним не склалося, вони мають протилежні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення домашнього господарства, спосіб виховання дитини. Шлюбні відносини між ними припинилися у 2014 році. Відповідач переїхав проживати за іншою адресою, яка їй не відома. На сьогодні вони з донькою проживають разом. Відповідач не надає необхідної допомоги на утримання дитини, відмовляється добровільно систематично надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, зокрема на придбання їжі, одягу, взуття для доньки, книг та інших засобів для її розвитку, меблів для належного забезпечення умов проживання. [PERSON] працездатний, є дієздатною особою, фізичних вад не має, непрацездатні особи на його утриманні також не перебувають. Він має можливість приймати участь у матеріальному забезпеченні доньки [PERSON] та її утриманні, проте він цього не робить. Позивачка також повідомляє, що 04 лютого 2022 року нею було подано позов до Куйбишевського районного суду Запорізької області про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав. Позовна заява була прийнята судом та було відкрито провадження у справі, однак розгляд справи не відбувся через воєнні дії. Відповідно до Розпорядження голови Верховного суду від 10.03.2022 р. №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема справи Куйбишевського районного суду Запорізької області розглядатиме Солонянський районний суд Дніпропетровської області. Згідно з роз`ясненнями голови Верховного Суду зазначено, якщо є можливість вивезти справи з суду, їх передають в інший суд за розпорядженням голови ВС. Якщо справи неможливо передати в інший суд і рішення по ним не були прийняті, це є підставою подати новий позов, розгляд справи буде розпочинатися спочатку. На її запит Солонянський районний суд Дніпропетровської області листом від 21.06.2022 р. роз`яснив, що справи Куйбишевського районного суду Запорізької області не передавались, доступ до автоматизованої системи документообігу даного суду відсутній. Позивачка зазначає, що рішення у справі не прийнято від незалежних від неї причин, через воєнні дії. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. На даний час воєнний стан в Україні триває. Доказами щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача є подача позову до Куйбишевського районного суду 04 лютого 2022 року, тому вона просить стягнути аліменти саме з 04.02.2022 року. У судові засідання, призначені на 19 жовтня та 08 грудня 2022 року, ні позивачка, ні відповідач не з`явились. Позивачка просила розглянути справу без її участі, повідомила суд, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, відкласти розгляд справи не просив, про судові засідання повідомлявся через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, оскільки відповідно до інформації, отриманою судом від УДМС у Запорізькій області, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а Комиш-Зорянська селищна територіальна громада внесена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 серпня 2022 року № 188). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 18 лютого 2009 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (свідоцтво про шлюб від 18.02.2009 серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області). Подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 12.06.2009 серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області). На теперішній час позивачка з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (від 16.04.2022 №№ 3505-500110332, 3505-5001108455). 04 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, на підтвердження чого надала копію ухвали від 18.02.2022 у справі № 319/107/22 з Єдиного реєстру судових рішень та інформацію із системи «Ліга закон» про призначення судового засідання у вказаній справі. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а також обов`язок, в тому числі, і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З позовом про стягнення аліментів [PERSON] звернулась 04 лютого 2022 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області. Розпорядженням голови Верховного Суду 10.03.2022 № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану Солонянському районному суду Дніпропетровської області було визначено територіальну підсудність справ Куйбишевського районного суду Запорізької області. За таких обставин, суд вважає, що аліменти з відповідача потрібно стягнути, починаючи з 04 лютого 2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 992,40 грн на користь держави.

Outcome: approved