Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту вказує, що їй належить Державний акт на право приватної власності на земелю серія РВ № 00981, в якому її прізвище записано із помилкою. Допущена помилка в написанні прізвища виникла через те, що Березнівська селищна Рада народних депутатів неправильно вказала моє прізвище « [PERSON] », а у паспорті її прізвище зазначено « [PERSON] ».Для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою мені необхідно встановити, що державний акт на право приватної власності на землю серія РВ № 00981 виданого Березнівською селищною Радою народних депутатів 27 жовтня 1997 року дійсно належить мені, адже моє прізвище в ньому і в паспорті різниться. Отримати новий Державний акт з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердження права власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права власності на земельну ділянку (в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 11 листопада 2022 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився - подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, заяву підтримав, просить задовольнити . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився -подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, заяву визнає Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом \~встановлено,\~що [PERSON] \~ \~ \~ належить Державний акт на право приватної власності на земелю серія РВ № 00981, в якому моє прізвище записано із помилкою. Допущена помилка в написанні прізвища виникла через те, що Березнівська селищна Рада народних депутатів неправильно вказала моє прізвище « [PERSON] », а у паспорті моє прізвище зазначено « [PERSON] ». Для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою мені необхідно встановити, що державний акт на право приватної власності на земелю серія РВ № 00981 виданого Березнівською селищною Радою народних депутатів 27 жовтня 1997 року дійсно належить мені, адже моє прізвище в ньому і в паспорті різниться. Отримати новий Державний акт з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердження права власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права власності на земельну ділянку (в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає. Заявнику було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності вищевказаних документів. Відповідно до вимог вищезазначеної ч. 3 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її». Відповідно до положень ч. 7 ст. 19 ЦПК України «розгляд справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав здійснюється судами цивільної юрисдикції у порядку окремого провадження». Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України «справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судом в порядку окремого провадження». Згідно ст. 318 ЦПК України «У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт». Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України «факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядається судом як справа про встановлення факту, що має юридичне значення». Згідно ст. 318 ЦПК України «У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт». Згідно ч.2ст.\~315\~ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.5 ч.2ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику про\~справи про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved