Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

31.10.2022 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що він є рідним сином відповідача [PERSON] . За рішенням Славутського міськрайонного суду відповідач виплачував аліменти на його утримання на користь матері, оскільки позивач [PERSON] перебував на її утриманні. В даний час після досягнення повноліття позивач продовжує проживати із матір`ю [PERSON] . На даний час позивач не працює, так як навчається на ІІІ курсі ДПТНЗ «Славутський професійний ліцей» на денній формі. Потребує матеріальної допомоги, оскільки його стипендія становить 450 грн. на місяць, інших доходів позивач не має, тому він потребує матеріальної допомоги на навчання. Як зазначає позивач відповідач працює на ПрАТ " Геберіт Керамік Продакшн" і отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його користь в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення навчання позивачем. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 07.12.2022 року. 07.12.2022 р. розгляд справи відкладено на 23.12.2022 р. у зв`язку із неявкою учасників справи до суду. 16.12.2022 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився. В свою чергу, 23.12.2022 року через канцелярію суду відповідачем подано заяву, в якій позовні вимоги він визнає в повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у заявленому позивачем розмірі. Српаву просив розглянути за його відсутності. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового розгляду не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах на утримання дитини зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Встановлено, що батьками повнолітнього позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції (а.с. 4). На даний час [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З 01.09.2020 року [PERSON] навчається у ДПТНЗ «Славутський професійний ліцей» на денній формі навчання за спеціальністю «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів. Електрогазозварювальник» (термін закінчення навчання 30.06.2023) та отримує стипендію у розмірі 450 грн. щомісячно, про що свідчить довідка про доходи № 145 від 13.10.2022 (а.с. 5, 7). Поизвач зазначив, що відповідач працевлаштований в ПрАТ " Геберіт Кератмік Продакш" і отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу. Вказаний факт не спростовано відповідачем. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України ). Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Разом із тим, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України. Окрім того, судом береться до уваги безумовне визнання позову відповідачем, висловлене у письмовій заяві, поданій до суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Outcome: approved