Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

16 листопада 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 червня 2004 року, який зареєстровано Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 07. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично було припинено з вересня 2021 року. Шлюб має формальний характер. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач уклали шлюб 19 червня 2004 року, який зареєстровано Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 07, що вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19 червня 2004 року (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 09 серпня 2007 року за актовим записом №24, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Подружнє життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки фактично було припинено з вересня 2021 року, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачці судового збору, в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved