Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

06 липня 2021 року Кредитна спілка «Фін-Еко» в особі голови правління Серебрякова В.Т. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Кредитної спілки «Фін-Еко» заборгованість за кредитним договором №12686 від 15 липня 2011 року в сумі 240990,02 гривень та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 15 липня 2011 року між Кредитною спілкою «Фін Еко» та [PERSON] укладено Кредитний договір №12686, за умовами якого, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у кредит в сумі 78000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього Договору, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 41 відсотків річних, строк повернення кредиту до 15.07.2014 року. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, визначеним у п.4.2. кредитного договору. [PERSON] і [PERSON] як поручителі, зобов`язались перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (боржником) усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли за кредитним договором №12686 у повному обсязі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Кредитна спілка «Фін-Еко в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору, однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість в розмірі 240990,02 гривень, яка включає: суму заборгованості за кредитним договором 55442,18 гривень, відсотки за користування кредитом, які нараховані в період з 28.07.2012 року по 18.03.2021 року в сумі 185547,84 гривень, яку позивач Кредитна Спілка «Фін-Еко» просить стягнути солідарно з відповідачів, а також відшкодувати за їх рахунок судові витрати. Ухвалою судді від 21 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 31 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача Кредитної спілки «Фін-Еко» Серебрякова В.Т. про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача [PERSON] 21 лютого 2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Забавського Д.А. надійшов відзив в якому він вважав позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідач погасив свої кредитні зобов`язання. Також звертав увагу, що позивач нарахував проценти за межами строку дії кредитного договору, приховував факти попередніх звернень до суду, не підтвердив належними доказами звернення з вимогами про погашення кредиту. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] надходило ряд заяв про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судові засідання повторно не з`явились. Відзиву, чи жодних заяв і клопотань не надали. Про розгляд справи повідомлялись усіма наявними засобами зв`язку, в тому числі, шляхом публікації оголошень на сайті суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Забавський Д.А. в режимі відеоконференції в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснював, що дійсно між позивачем і [PERSON] існували кредитні відносини, однак на виконання своїх зобов`язань, його довіритель надавав КС «Фін-Еко» послуги з сервісного обслуговування робочих станцій і локальної мережі, розробки та вдосконалення сайту. Таким чином, [PERSON] виконав свої фінансові зобов`язання перед позивачем. Крім того вважав необґрунтованою позицію позивача, щодо нарахування процентів після закінчення строку дії договору. Щодо стягнення заборгованості з поручителів також заперечував, оскільки позивачем належним чином не підтверджено звернення до них з повідомленням-вимогою про неналежне виконання боржником своїх кредитних зобов`язань. Заслухавши пояснення учасника, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Згідно з п.2. Статуту кредитна спілка «Фін-Еко» це неприбуткова організація, застосована фізичними особами на корпоративних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послух за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Завдання кредитної спілки полягає у задоволенні потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг шляхом здійснення діяльності, передбаченої п. 5 цього Статуту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 липня 2011 року між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено Кредитний договір №12686, згідно з яким спілка надала позичальнику кредит у розмірі 78000 гривень, зі сплатою процентів у розмірі 41% річних,. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту, визначеним у п.4.2. кредитного договору. Останній платіж по сплаті кредиту 15 липня 2014 року. Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів в сумі 78000 гривень підтверджується видатковим касовим ордером від 15 липня 2011 року, і стороною відповідача не заперечується. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст.615 ЦК України) Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 55442,18 гривень. Посилання сторони відповідача про те, що [PERSON] свої фінансові зобов`язання перед Кредитною спілкою «Фін-Еко» виконував, шляхом виконання договору №0109 про сервісне обслуговування від 02 січня 2009 року і договору №0411 про надання послуг з розробки електронно-інформаційного ресурсу (веб-сайту) від 01 квітня 2011 року, є необґрунтованими. Так, ці договори укладені до виникнення у [PERSON] фінансових зобов`язань перед КС «Фін-Еко», оскільки Кредитний договір №12686 підписано сторонами лише 15 липня 2011 року. Уклала ці договори КС «Фін-Еко» не з [PERSON] , а з юридичною особою ТОВ «МАТАС». Умови оплати та порядок розрахунків в цих договорах не містять посилання на зарахування коштів в рахунок виконання обов`язків будь-яких третіх осіб (в тому числі [PERSON] ) за іншими правочинами. Таким чином, суду не доведено, що вказані стороною відповідача правочини, пов`язані із зобов`язаннями [PERSON] за Кредитним договором №12686, і розрахунок за ними має відношення до справи. Посилання представника відповідача про неналежне підтвердження направлення повідомлення-вимоги про наявність заборгованості, а також наявність спроб звернутись до суду з аналогічним позовом, не заслуговує на увагу, оскільки не впливає на умови виконань укладених між сторонами договорів, і не є підставами для звільнення від виконання цивільно-правових обов`язків. За таких обставин, заборгованість за кредитним договором (за тілом кредиту) в сумі 55442,18 гривень, підлягає стягненню на користь позивача. Щодо заборгованості з відсотків за користування кредитом, які нараховані в період з 28.07.2012 року по 18.03.2021 року в сумі 185547,84 гривень, слід зазначити таке. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України (застосовуються згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Як було зазначено вище, умовами укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема графіком розрахунків (п.4.2.) датою погашення кредиту визначено 15.07.2014 року та зазначена загальна сума, що підлягає до сплати 124963,42 гривень, з них 78000,00 гривень сума кредиту, 46963,42 гривні сума процентів за користування кредитом. Між тим, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. Таким чином, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось 15 липня 2014 року. Суд погоджується із зауваженням сторони співвідповідача, що твердження про правомірність нарахування Позикодавцем, передбачених договором процентів, до повного погашення заборгованості за договором є помилковим. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак такі позовні вимоги КС «Фін-Еко» заявлені не були. Отже, у даній справі вимоги позивача про стягнення процентів в розмірі 41 відсоток річних після 16 липня 2014 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постановах у справі №444/9519/12 від 04.07.2018 року, у справі №310/11534/13-ц від 31.10.2018 року, у справі №202/4494-16-ц від 31.10.2018 року. За таких обставин, КС «Фін-Еко», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15 липня 2014 року. Сума процентів за користування кредитом за цей період, виходячи із наданого позивачем розрахунку, та графіку платежів, становить 23408,85 гривень. Також слід вказати, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , 15 липня 2011 між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та [PERSON] , та між Кредитною спілкою «Фін-Еко» та [PERSON] (з кожним окремо), було укладено по Договору поруки №12686, за умовами яких, кожен із поручителів зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (боржником) усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли за кредитним договором №12686 від 15 липня 2011 року. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до п.3.2 Договорів поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, відшкодування завданих збитків за невиконання умов кредитного договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Зміст договору як угоди (правочину) становить сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що становлять зміст договірного зобов`язання (ч.1 ст. 628 ЦК України). Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. (ч.ч.1, 2 ст. 553 ЦК України). Враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, і стягнення на користь позивача 76888,77 гривень, з яких 55442,18 гривень заборгованість по тілу кредиту, 23408,85 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 15.07.2014 року. Стягненню ця сума підлягає с боржника [PERSON] солідарно з поручителем [PERSON] і з боржника [PERSON] солідарно з поручителем [PERSON] . Рішення підлягатиме виконанню саме таким чином, оскільки укладені з поручителями [PERSON] і [PERSON] договори поруки, не утворюють між ними взаємного солідарного обов`язку. Таким є лише між кожним з поручителів окремо, і боржником. У стягненні заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 16.07.2014 року по 18.03.2021 року слід відмовити. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з кожного із співвідповідачів в рівних частинах, пропорційно розміру задоволених позовних вимог . На підставі викладеного,

Outcome: partial