Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

В жовтні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 26.07.2018 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2014 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2014 до досягнення дітьми повноліття. [INFO] спільний син сторін досягнув повноліття. На даний час син продовжує навчання у ВСП «Ковельський промислово-економічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету». У зв`язку з продовженням навчання, позивачці доводиться нести витрати на придбання сину одягу, канцелярських товарів, навчальної літератури. Самотужки забезпечити повнолітнього сина всім необхідним вона не має можливості. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.04.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Стровижівського районного управління юстиції. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2018, шлюб між сторонами розірвано. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 26.03.2021 №14.37/1483 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 25.09.2022 Луцьким національним технічним університетом видано довідку №641.22 про те, що [PERSON] з 01.09.2022 зарахований до Луцького національного технічного університету і в даний час навчається на першому курсі факультету транспорту та механічної інженерії денної форми навчання за державним замовленням. З копії виконавчого листа по справі №159/2976/14 - ц (провадження №2/159/750/14) про стягнення аліментів, вбачається, що виконавче провадження завершено. Згідно довідки відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФ України у Волинській області від 14.10.2022 №1389, [PERSON] перебуває на обліку в ГУПФ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід війни ІІІ групи при виконанні службових обов`язків по лінії НПУ. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181, ст. 183 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а тому позов стягнення аліментів на дитину на час навчання підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки розмір аліментів сторонами не оспорюється, а відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 05.10.2021. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь держави слід стягнути 50 відсотків суми судового збору, що підлягала сплаті за подання позову у розмірі 496,20 грн. Інша частина судового збору компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: approved