Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

У червні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що маючи на меті реалізувати своє право на приватизацію житла (кімнати в гуртожитку) [PERSON] неодноразово звертався до відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, подавши документи на приватизацію квартири [ADDRESS] . Розглянувши подані заявником документи, відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, останнього було повідомлено про те, що йому необхідно довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків за період 15.09.1995 по 20.11.1998 та з 01.08.2000 по 21.02.2003. На початку 1997 року, [PERSON] загубив паспорт громадянина України, у зв`язку із чим 18 квітня 1997 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, йому було видано новий паспорт [NUMBER] . Тому зараз по відміткам в паспорті щодо місця реєстрації [PERSON] , неможливо довести те, що у період з 15.09.1995 року (дата виписки з квартири за адресою по [ADDRESS] ) по дату видачі нового паспорта ( [INFO] ), проживав у м. Києві без реєстрації. Заявник вважає, що використав всі можливі та доступні заходи для отримання інформації, необхідної для приватизації житла, що на даний час неможливо документально підтвердити факт того, що у період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та у період з 01.08.2000 по 21.02.2003 заявник не мав місця реєстрації. Враховуючи викладене, заявник звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. В заяві просить встановити факт, що [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), в період з 15 вересня 1995 року по 20 листопада 1998 року та з 01 серпня 2000 року по 21 лютого 2003 року не мав місця реєстрації, житлові чеки не використав та участі у приватизації не приймав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2022, відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заявника надав до суду клопотання про приєднання документів до матеріалів справи в якості належних та допустимих доказів. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили. Будь-яких заяв та клопотань не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Згідно до відомостей про прописку, які знаходяться на сторінці 11 паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 1997 року (взамін втраченого), перша прописка у паспорті датована 20.11.1998 року. Тобто це доводить те, що з 18 квітня 1997 року (дата видачі паспорта) по [INFO] (дата реєстрації в с. Петрівське) [PERSON] проживав в м. Києві без реєстрації. 20.11.1998 року [PERSON] прописався у будинок до свого брата за адресою: [ADDRESS] . При цьому, заявник зазначає, що за місцем прописки не проживав, продовжував проживати у гуртожитку. Після 13 років проживання у гуртожитку, у 2003 році, [PERSON] було видано ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] , на підставі якого 21.02.2003 року, він у ній прописався. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 25.01.2005, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №50. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.09.2011 року №722, [PERSON] було видано ордер №545 від 25.02.2014 року на право зайняття жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] , у зв`язку із чим він виписався з попередньої адреси та 04.03.2014 року прописався в надану кімнату, де проживає до теперішнього часу. Вказані вище обставини, а саме те, що [PERSON] все життя проживав у м. Києві, працюючи на різних підприємствах м. Києва підтверджується і його трудовою книжкою серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, маючи на меті реалізувати своє законне право на приватизацію житла (кімнати в гуртожитку), [PERSON] звернувся до відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, подавши документи на приватизацію кімнати №25, в блоці №14, на вул. Фрометівській, 2, в м. Києві. Листом за вих. №085/26-129 від 15.03.2019 року відділ приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації повідомив [PERSON] про те, що ним не надано повної інформації, яка необхідна для прийняття рішення про приватизацію житла, що Відділ повторно розгляне звернення щодо видачі свідоцтва про право власності у відповідності до чинного законодавства. Отримавши вказаний лист [PERSON] , почав збирати необхідні для приватизації житла документи. Відповідно до довідки №10026/08 441 від 22.10.2018 року, виданої керуючим ТВБВ №10026/045 філії Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», [PERSON] в списках на приватизацію за адресою: [ADDRESS] відсутній. Згідно до довідки №212/06 від 20.12.2018 року, виданої керуючим ТВБВ №10026/045 філії Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», [PERSON] в списках на приватизацію державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , не значиться. Довідкою №1038 від 27.12.2018 року, виданою керуючим ТВБВ №10026/0830 філії Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», підтверджується, що [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] в період з 20.11.1998 року по 01.08.2000 року участі в приватизації не приймав, житловий чек не використав. Відповідно до довідки №10026/08 490 від 03.01.2019 року, виданої керуючим ТВБВ №10026/08 філії Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», [PERSON] в списках на приватизацію за адресою: [ADDRESS] відсутній. Листом-підтвердженням №062/14-237 (И-2019) від 09.01.2019 року, виданим начальником Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», зазначено, що згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за адресою: [ADDRESS] на праві власності не реєструвалася. В довідці №С-25 від 22.01.2019 року, виданій відділом з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, вказано, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 07.04.1981 року по 15.09.1995 року та не брав участі у приватизації зазначеної квартири. Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією приватизація квартири [ADDRESS] , не здійснювалась. Згідно довідки від 25.01.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА в місті Києві, [PERSON] з 21.02.2003 року по 04.03.2014 року, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА в місті Києві, [PERSON] з 04.03.2014 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2834726 від 18.03.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, виданою адміністратором ЦНАП Свіжук А.Л . [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 20 листопада 1998 року по 01 серпня 2000 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Святопетрвіської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за вих. №08-1/1974 від 03 грудня. Відповідно до довідки за вих. №1683 від 0810.2018 року комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок [ADDRESS] , зареєстроване не за [PERSON] , а за іншою особою. Після того, як перелічені довідки були отримані, [PERSON] знову звернувся до відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію кімнати [ADDRESS] . Листом за вих. №085/26-337 від 25.06.2019 року відділ приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації повідомив [PERSON] про наступне. Приватизація житлового фонду здійснюється згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VI, Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» та інших нормативно-правових актів щодо приватизації державного житлового фонду. Згідно п. п. 18, 20 Наказу громадянин, який виявив бажання приватизувати квартиру, повинен подати документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а саме - довідки з попередніх місць реєстрації (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Розглянувши вдруге подані заявником документи повідомлено, що довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків на Вас за період з 15.09.1995 по 20.11.1998 рр., та з 01.08.2000 по 21.02.2003 рр. так і не подані. Що стосується нотаріальних заяв сусідів, стосовно проживання заявника за вищевказаною адресою, то використання їх як такі, що підтверджують необхідну інформацію для приватизації житла не надається можливим, тому що це не передбачено законодавством України та переліком документів (згідно Наказу) необхідних для приватизації житла. Враховуючи вищевикладене, Відділ зможе здійснити процедуру приватизації тільки за умови надання повного переліку документів, визначеного чинним законодавством України в сфері приватизації житла. Вважаючи відмову відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації неправомірною, [PERSON] у травні 2020 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської в м. Києві районної у м. Києві державної адміністрації, в якій просив визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Управління житлово-комунального господарства відділ приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації провести приватизацію та передати [PERSON] у приватну власність кімнату [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію житла та зобов`язання вчинити дії відмовлено. У відповідності до мотивувальної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року, підставою відмови було те, що [PERSON] не було подано до відділу приватизації всіх, передбачених законом та положенням документів, що суд не може зобов`язати відділ здійснити приватизацію, оскільки на час надання відповіді про відмову у видачі свідоцтва про право власності відповідач діяв в межах закону, оскільки не мав даних про причини відсутності необхідних для здійснення приватизації документів. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] зібрав додаткові документи, та з метою реалізації свого права на приватизацію кімнати в гуртожитку, в січні 2022 року знову звернувся до відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо приватизації кімнати №25, в блоці №14, на [ADDRESS] . Додатково до заяви надав довідку №75316147 від 08.12.2021 року, видану адміністратором ЦНАП Свіжук А.Л., згідно якої, [PERSON] з 04.03.2014 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та посвідчену нотаріально заяву від 01.12.2021 року, в якій вказано, що [PERSON] в період з 15 вересня 1995 року по 20 листопада 1998 року, з 01 серпня 2000 року по 21 лютого 2003 року не був зареєстрований за жодною адресою на території України, участі в приватизації не брав. Листом Відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.01.2022 року за №085/26-15, начальник відділу приватизації Наталія Дьоміна повідомила, що розглянувши пакет документів, поданий для оформлення свідоцтва про право власності встановлено, що [PERSON] так і не було надано підтвердження періоду реєстрації та не використання права на приватизацію на нього за період з 15.09.1995 року по 20.11.1998 року, та з 01.08.2000 року по 21.02.2003 року. Рекомендовано для встановлення факту, що має юридичне значення, щодо відсутності місця реєстрації та невикористання права на приватизацію звернутися до суду. Згідно до фактичних обставин справи, заявник у період з 15 вересня 1995 року по 20 листопада 1998 року, проживав у гуртожитку по [ADDRESS] , без прописки (реєстрації). Як вбачається з паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 1997 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, відмітки про використання права на приватизацію житла починаючи з дати видачі паспорта 18 квітня 1997 року та до сьогоднішнього дня відсутні. Крім цього, у відповідності до відміток у паспорті про реєстрацію місця проживання, заявник виписаний з села Петровське 20.11.1998 року. Прописаний на [ADDRESS] , 21.02.2003 року. У разі, якби у період з 01 серпня 2000 року по 21 лютого 2003 року він був прописаний за іншою адресою (тобто теоретично мав можливість прийняти участь у приватизації житла), то у паспорті були б відповідні відмітки. Без прописки приватизувати житло він би не зміг. Прописатися у той час без надання паспорта та без відповідного штампа в ньому було неможливо. Суд приймає до уваги, те що відсутність у паспорті громадянина України [NUMBER] відміток про прописку у період з 01 серпня 2000 року по 21 лютого 2003 року, також є належним до допустимим доказом того, що [PERSON] у цей час проживав без прописки (реєстрації) та своє право на приватизацію житла у цей період не використав. У відповідь на адвокатський запит Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» направили лист № 31/9-07/139/17097/20225-00/Вих від 16.06.2022, в якому зазначили, що громадянином [PERSON] на поточний момент в АТ «Ощадбанк» відсутні єдині бази даних щодо використання житлових чеків, а створення і ведення таких баз законодавчо не передбачено. Державна міграційна служба України (ДМС) у відповідь на адвокатський запит направили лист № 6.2-6103/3.1-22 від 03.06.2022, в якому зазначили, що талони зняття з реєстрації місця проживання в Україні зберігалися в картотеці до надходження відомостей про реєстрацію місця проживання осіб за новим місцем проживання або протягом шести років, після чого вилучалися і знищувалися. Тому надати інформацію про реєстрацію місця проживання [PERSON] у періоди з 15.09.1995 року по 20.11.1998 року та з 01.08.2000 року по 21.02.2003 року не вбачається за можливе. Листом-відповіддю Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) № 074/06/2-964 від 06.06.2022 повідомили, що Відповідно до даних архівної картотеки реєстраційного обліку у період з 07.04.1981 по 15.09.1955 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зняття з реєстрації місця проживання особи за вказаною адресою проведено на підставі рішення суду, тому дані щодо адреси вибуття відсутні. За даними інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Києва» станом на 06.06.2022 [PERSON] , [INFO] , з 04.03.2014 і по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інформацією щодо реєстрації місця проживання в місті Києві [PERSON] у період з 15.09.1995 по 20.11.1998 та у період з 01.08.2000 по 21.02.2003 Департамент з питань реєстрації не володіє. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Приватизація державного майна є суспільно значимим процесом, у ході якого здійснюється роздержавлення власності, вирішуються питання пільгової участі членів трудових колективів у її придбанні та їх соціального захисту. Згідно статей 30 та 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Номінальна вартість житлового чеку визначається відновною вартістю наявного державного житлового фонду з урахуванням загального індексу зростання вартості майна - 10, прийнятого для розрахунків в Державній програмі приватизації державного майна (606 млрд. крб. за станом на 1 липня 1992 року), з розрахунку на кожного громадянина України - 12 тис. карбованців. Ця сума підлягає періодичній індексації відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Пунктом 18 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» передбачено необхідний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації, а саме: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. У деяких випадках додаються інші документи: нотаріальна довіреність, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, які передбачені діючим законодавством; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія рішення суду, довідка про використання житлового чеку з Ощадного банку України, тощо. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (довідки) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем (місцями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що «приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону. У відповідності до п. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, з`ясована мета встановлення юридичного факту та встановлений сам факт, який повністю підтверджується матеріалами справи, а сааме що [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), в період з 15 вересня 1995 року по 20 листопада 1998 року та з 01 серпня 2000 року по 21 лютого 2003 року не мав місця реєстрації, житлові чеки не використав та участі у приватизації не приймав, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved