Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 30.08.2014 вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2019 розірвано. За час спільного сімейного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею у с. Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області та знаходиться на її утриманні. Вони з відповідачем не дійшли згоди щодо розміру аліментів, який останній має сплачувати на утримання дитини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. При стягненні аліментів просить врахувати, що [PERSON] є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має. В судове засідання позивачка не з`явилася, скерувала на електронну адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що перебуває на військовій службі, також вказав військову частину, в якій служить та її місцезнаходження. Згідний на розгляд справи без його участі. Позов визнає. Просить аліменти стягувати з його доходу (а.с. 33). Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 11 жовтня 2022 року позивачка звернулася до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.10.2022 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину направлено до Долинського районного суду Івано-Франківської області для розгляду по суті. 17 листопада 2022 року вказана справа надійшла до Долинського районного суду Івано-Франківської області. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 08 грудня 2022 року на електронну адресу суду поступила заява позивачки про розгляд справи без її участі, у якій вона позов підтримала. 08 грудня 2022 року відповідач у телефонному режимі просив проводити розгляд справи без його участі, оскільки він перебуває на військовій службі. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи категорію справи, строки, встановлені для її розгляду, та те, що сторони клопотали про розгляд справи у їх відсутності, що відповідатеме інтересам неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд у відсутності сторін на підставі письмових доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 січня 2015 року виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю, [PERSON] (а.с. 13-14). 01\~жовтня 2019\~року [PERSON] \~зареєструвала шлюб\~з [PERSON] ,\~на що\~вказує свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] \~від 01.10.2019. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 9). \~ Згідно зі світлокопією довідки № 1231/12-16/1 від 11.10.2022, виданої Суботцівською сільською радою, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , а фактично проживає по [ADDRESS] (а.с. 12). Довідка № 1230 від 11.10.2022, видана Суботцівською сільською радою, вказує на те, що до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] та сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні спільної малолітньої дитини, яка проживає разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхній з відповідачем спільний син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею. [PERSON] проживає окремо, між сторонами не досягнуто спільної згоди щодо розміру матеріальної допомоги, яку повинен надавати відповідач дитині, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітньогго сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, та те, що він перебуває на військовій службі, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривні судового збору. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України,

Outcome: approved