Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що у 1992 році був укладений шлюб із відповідачем, від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , 1993 року народження та та донька [PERSON] , [INFO] . У 2015 році шлюб із відповідачем було розірвано. У 2020 році позивач надала дозвіл на виїзд доньки за кордон на навчання. Відповідач разом з донькою проживали у Польщі, де вона повинна була здобувати освіту у вищій школі. Під час відвідування доньки, позивач з`ясувала, що донька залишила навчання у вищій школі, відповідач її вихованням не займається, не дбає про неї, вона змушена сама готувати собі їжу, сусіди незадоволені її поведінкою. Тому є належні підстави вважати, що відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню доньки. Згідно рішення опікунської ради донька мала проживати із батьком за адресою: [ADDRESS] , однак дану квартиру відповідач продав 17.10.2015 році. Також систематично порушував рішення опікунської ради, перешкоджав побаченням позивачки з донькою. Також, обманом вивіз доньку закордон на відпочинок, хоча вона там перебуває вже півтора року. Окрім того, донька з лютого по час звернення ніде не навчається, не працює. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відвідувала доньку, коли вона проживала у Львові, донька часто сама собі готувала їжу, батько не займався її вихованням. Після переїзду доньки з відповідачем у Польщу (згоду вона надавала) позивачка не мала змоги їх там відвідувати, проте продовжувала спілкувалася з донькою в телефонному режимі. З березня 2022 року донька з відповідачем проживають у Австралії. Дочка надсилає позивачці аморальні фотографії. Стверджує, що відповідач не займається вихованням доньки, тому його потрібно позбавити батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, зазначив, що на час складання висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування [PERSON] , [INFO] досягла повноліття і тому відповідач не може бути позбавленим батьківських прав відносно повнолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 26.08.2022 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Згідно з довідкою виданої [PERSON] , [INFO] про те, що вона дійсно навчалася та закінчила 9-Б клас СЗШ №40 м. Львова у 2019-2020 років /а.с. 21/ Згідно висновку Залізничної районного адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] від 11.11.2022 № 260001-вих-98225, вбачається, що [PERSON] , [INFO] на час розгляду ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 27.10.2022 року є повнолітньою, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) .

Outcome: dismissed