Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 09 квітня 2012 року на утримання сина з 450 грн щомісячно на ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 квітня 2012 року Перемишлянським районним судом Львівської області по справі № 2-217/2012 було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 450 грн щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року, до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому на теперішній час і значно менший від прожиткового мінімуму. Оскільки в силу свого віку дитина, природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне відповідну зміну матеріального становища матері, відповідач має обов`язок брати участь в утриманні свого неповнолітнього сина, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються на підставі Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 09 квітня 2012 року по справі №2-217/2012р. є недостатнім, а тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позов у якому вказує, що проти позовної заяви заперечує, вважає доводи викладені у ній необґрунтованими та безпідставними, виходячи з того, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Зазначає, що позивачка не долучила до матеріалів справи жодного доказу про погіршення її та дітей матеріального становища, а виходячи зі змісту позовної заяви, єдиною підставою позову є те, що у зв`язку із зміною законодавства змінився в сторону збільшення мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Окрім того зазначає, що відповідач одружений вдруге та на його утриманні перебувають троє дітей, зокрема [PERSON] , [PERSON] (батько яких помер) та [PERSON] . Сім`я віднесена до багатодітної та має право на пільги передбачені законом. А тому виходячи з наведеного, просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні дав пояснення з аналогічних підстав, наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с.12). Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Рішенням від 09 квітня 2012 року Перемишлянським районним судом Львівської області у цивільній справі № 2-217/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 450 грн щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 09 квітня 2012 року на утримання сина з 450 грн щомісячно на ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як на підставу позову вказує на те, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, не відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому на теперішній час і значно менший від прожиткового мінімуму. Оскільки в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне відповідну зміну матеріального становища матері, відповідач має обов`язок брати участь в утриманні свого неповнолітнього сина, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Перемишлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 25 липня 2017 року відповідач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 38). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Перемишлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 44). Згідно посвідчення [NUMBER] від 05 липня 2018 виданого Управлінням соціального захисту населення Перемишлянської РДА року мати [PERSON] та батько [PERSON] , діти: [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2018 р.н., мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с. 39). Згідно довідки, виданої Перемишлянським МКП «Комунальник» [PERSON] , 1986 р.н., до складу сім`ї входять наступні особи: дружина - [PERSON] , 1983 р.н., донька - [PERSON] , 2005 р.н., донька - [PERSON] , 2014 р.н., донька - [PERSON] , 2018 р.н. (а.с. 40). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених ЦПК України. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З врахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, те що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Суд вважає, позивачем підтверджено факт того, що сума аліментів визначена рішенням у 2012 році є недостатньою для матеріального утримання дитини, так як в силу свого віку діти потребують більше витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне за собою і зміну матеріального становища матері. Однак, з врахуванням фактичних обставин справи, зокрема, перебуванні на утриманні відповідача ще трьох неповнолітніх дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, змінивши розмір аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 09 квітня 2012 року, стягнувши з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд роз`яснює позивачу, що у разі зміни (покращення) матеріального становища відповідача, позивач вправі подати новий позов про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,4 грн.

Outcome: approved