Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.06.2022 року сторони розірвали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на утриманні позивача. На даний час [PERSON] є студентом в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання. За навчальний рік він повинен сплачувати 18500 грн, згідно довідки за місцем його навчання. Стипендію не отримує. Позивачем вказано, що відповідач на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, хоча він є працездатним, працює черговим електриком в Дочірньому підприємстві «Перемога Нова» в с. Будище, Черкаського району Черкаської області, інших дітей не має, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Оскільки відповідач відмовляється сплачувати аліменти на навчання дитини, то позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, а також додатково щорічно стягувати на її користь аліменти на навчання їхнього повнолітнього сина в розмірі 9250 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 21.11.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач був повідомлений про розгляд вказаної справи у встановлений законом порядку, проте у встановлені строки відзиву на позов не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25.06.2022 року. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 21.06.2022 року №1884/02-17, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] (яка є власником), [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради від 23.06.2022 року, [PERSON] працює в КП «Черкасиводоканал» сторожем, дохід за період з 01.01.2022 року по 31.05.2022 року склав 42789,24 грн. Крім того, листом Національного Університету фізичного виховання і спорту України від 29.11.2022 року №009/742, який надано на запит суду, підтверджується той факт, що [PERSON] був зарахований на навчання на 1 курс тренерського факультету денної форми навчання за кошти фізичних/юридичних осіб ступеня бакалавра, спеціальність 017 Фізична культура і спорт за освітньою програмою «Тренерська діяльність в обраному виді спорту (волейбол)» наказом від 07.09.2020 року №341-ст. Сума за рік за контрактом становить 18500 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з наявними у справі матеріалами, навчання [PERSON] здійснюється на контрактній (платній) основі, а тому стипендія йому не виплачується. [PERSON] навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку, тобто не має можливості забезпечувати себе матеріально, досягнув повноліття, але йому ще не виповнилося 23 років, відповідно він має право на утримання батьками на період навчання після повноліття та до досягнення 23 років. Оскільки утримання повнолітнього сина, який навчається, є обов`язком обох батьків, а відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу дитині, яка навчається, суд вважає, що позовна вимога про стягнення на користь позивача з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з його навчанням до досягнення ним 23 років підлягає до задоволення. Крім того, суд прийшов до висновку відмовити у задоволенні іншої позовної вимоги [PERSON] , а саме про додаткове щорічне стягнення аліментів на її користь з відповідача у зв`язку з навчанням повнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним 23 років, в розмірі 9250 грн. Обидві позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається, тобто фактично є тотожними, заявлені саме у зв`язку із навчанням дитини, але по-різному сформульовані. Вказані вимоги не стосуються стягнення інших додаткових витрат в розумінні закону. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial