Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

3 жовтня 2022 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . На день смерті - [INFO] , [PERSON] в будинку разом проживала без реєстрації її дочка - [PERSON] , [INFO] . В будинку більше ніхто не був зареєстрований і не проживав. Як вбачається з вищезазначеного, на момент смерті спадкодавця, яка померла [INFO] , разом з нею спільно проживала її дочка [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) після смерті спадкодавця - [PERSON] , згідно ст. 529 ЦК УРСР та належить до спадкоємців першої черги за законом. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина та залишилось наступне спадкове майно, а саме: земельні ділянки загальною площею 1,5536 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 від 26 лютого 2001 року. Відповідно до Книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю (пай) на території Сморжівської сільської ради, був виданий Державний акт на право власності на землю, серія ІІ-ЛВ №073151 від 26.02.2001 року на ім`я [PERSON] та зареєстрований за №13599. Спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] є її дочка - [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті спадкодавця проживала з ним за однією адресою та продовжувала розпоряджатися належним спадкодавцю майном, однак не змогли оформити своїх спадкових прав. Маючи намір оформити спадщину після смерті спадкодавця, позивач звернулася до Радехівської державної нотаріальної контори у Львівській області, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у нотаріальному порядку на земельні ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 від 26 лютого 2001 року, виданого на ім`я - [PERSON] . Позивач отримала відмову від Державного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснення, що вона може подати заяву до Радехівського районного суду Львівської області для вирішення питання спадкування права на земельну ділянку у судовому порядку. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин, що [PERSON] є матір`ю позивача - [PERSON] . Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 виданого на ім`я - [PERSON] . Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт вступу позивача - [PERSON] у володіння та управління спадковим майном після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за позивачем - [PERSON] , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,8234 га, кадастровий номер: 4623985500:07:000:0050 та земельну ділянку загальною площею 0,7302 га, кадастровий номер: 4623985500:07:000:0049, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 від 26 лютого 2001 року. Судові витрати покласти на сторону позивача (а.с.4-13). 24 листопада 2022 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області залучено до участі у справі співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.68). У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.88). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.89-90). Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких розгляд справи просили проводити без їх участі, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення (а.с.75,82-87). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , у віці 88 років в с. Щуровичі, Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 09 березня 1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 28 грудня 2021 року виданого повторно Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.15). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24 червня 1966 року [PERSON] народилася [INFO] в с. Щуровичі Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 24 червня 1966 року зроблено відповідний актовий запис за №103. В графі «батьки» зазначено, батько - [PERSON] і мати - [PERSON] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 14 січня 1977 року, [PERSON] » ( [INFO] ) та « [PERSON] » ( [INFO] ) уклали шлюб 14 січня 1977 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2. Після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.17). Крім цього, родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с.59-65). З довідки №170 виданої 21 лютого 2022 року Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області, видно, що [PERSON] була зареєстрована до дня смерті [INFO] в селі Щуровичі Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області. На день смерті [INFO] [PERSON] в будинку разом проживала без реєстрації її дочка - [PERSON] , [INFO] . В будинку більше ніхто не був зареєстрований і не проживав (а.с.18). Після смерті спадкодавця - [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки загальною площею 1,5536 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 від 26 лютого 2001 року (а.с.19). Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №54 від 12 листопада 1996 року, посвідченого секретарем виконкому Сморжівської сільської ради народних депутатів Хомляк І.М., видно, що [PERSON] , що проживає в с. Щуровичі, Радехівського району Львівської області на випадок своєї смерті, робить наступне розпорядження: належний їй на праві особистої власності жилий будинок, що розташований в с. Щуровичі, Радехівського району Львівської області, господарські будівлі і все те, що на день її смерті буде їй належати і на що за законом буде мати право, заповідає своїй дочці [PERSON] , яка проживає в Житомирській області, Ємільченський район, с. Бараші» (а.с.20). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69895838 від 31.08.2022, виданого Соснівською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , інформація у спадковому реєстрі відсутня, тобто спадкова справа не відкривалася (а.с.33). [PERSON] зверталася до Радехівської державної нотаріальної контори у Львівській області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у нотаріальному порядку на земельні ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13599 від 26 лютого 2001 року (а.с.34). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved