Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

06.05.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди (а.с. 1-7), який мотивував тим, що 25.01.2017 року прокуратурою Вінницької області було внесено відомості до ЄРДР за № 42017020000000042 щодо вчинення службового підроблення шляхом внесення до актів приймання виконаних будівельних робіт по будівництву дитячого садка в с. Дорошівка Ямпільського району (благоустрій території) № 2 від 01.12.2016 року та № 3 від 06.12.2016 року неправдивих відомостей про виконання будівельних робіт, які фактично виконані не були, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження проводилось слідчим СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області. 13.06.2018 року прокурором Вінницької місцевої прокуратури Мидвецьким О.В. повідомлено [PERSON] про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.09.2019 року [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.03.2020 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.09.2019 року залишений без змін. Постановою Верховного Суду від 20.01.2021 року касаційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Мидвецького О.В. залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.03.2020 року без змін. Таким чином, [PERSON] перебував під слідством і судом з 13.06.2018 року до 20.01 2021 року, тобто 2 роки 7 місяців і 7 днів або 31 місяць 7 днів. Під час перебування під слідством і судом [PERSON] зазнав глибоких моральних страждань, в житті відбулись негативні зміни. Більше двох років він доводив свою невинуватість у скоєнні злочинів. Постійні хвилювання на допитах, під час слідчих дій, під час судових засідань негативно вплинули на моральний і психічний стан. У нього значно погіршився стан здоров`я, він змушений був проходити стаціонарне лікування в неврологічному відділенні. Моральна шкода також полягає в приниженні честі, гідності і ділової репутації [PERSON] як керівника та засновника ПВБК «Кварц», завдано непоправної шкоди престижу і діловій репутації даного підприємства, яке займалось виконанням будівельних робіт. Незаконні слідчі дії підірвали довіру до фірми і до нього, як до власника, замовників будівельних робіт, що призвело до зменшення замовлень і доходів позивача від діяльності підприємства. Зазначаючи правовою підставою даного позову ст.ст.\~23\~ч. 3,\~\~1176\~ч. 1 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», [PERSON] просив стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку кошти у відшкодування моральної шкоди в розмірі 700\~000 грн., а також витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 108\~000 грн. 10.05.2022 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/9332/22 за позовом [PERSON] до Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди. 18.10.2022 року підготовче провадження у справі закрите, призначена справа до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат\~Федчук С.М. позов підтримала, просила вимоги\~позивача задоволити\~в повному\~обсязі.\~Підтримала відповіді на відзиви, які приєднані до матеріалів справи. Зауважила, що сам факт визнання позивача невинуватим у вчиненні злочину підтверджує незаконність дій прокуратури і завдання позивачу моральної шкоди. Під час перебування під слідством позивач зазнав глибоких моральних страждань, завдано непоправної шкоди здоров`ю, він змушений був проходити лікування в неврологічному відділенні. Позивач вважає, що моральна шкода за спричинення душевних страждань, пов`язаних тривалим психологічним навантаженням, нервовим стресом, становить 200\~000 грн., за порушення звичайного життєвого укладу, спричинення незручності, необхідності тривалий період витрачати свій час на відвідування правоохоронних органів, суду, що спричиняло додаткове психічне навантаження 200\~000 грн., за приниження честі, гідності та ділової репутації 100\~000 грн., за погіршення стану здоров`я, пов`язаного з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності 200\~000 грн., а всього 700\~000 грн. Крім того, захист [PERSON] на досудовому слідстві, в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції здійснював адвокат Герасимчук С.П., за надання правничої допомоги [PERSON] сплатив 108\~000 грн., що підтверджено квитанціями, тому на підставі п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», дана майнова шкода підлягає стягненню в повному обсязі. Просила врахувати, що в зв`язку зі смертю адвоката, ним не був складений акт виконаних робіт, проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що адвокат був присутній під час всіх слідчих дій, а також в неодноразових судових засіданнях в судах всіх інстанцій. В судовому засіданні представник Вінницької обласної прокуратури Колівошко С.М. позов не визнала, підтримала відзив на позов (а.с. 57-81). Вважає, що підстав для відшкодування шкоди немає, оскільки незаконність дій органів прокуратури не встановлена, а факт завдання позивачеві моральної шкоди не доведений позивачем. Суду пояснила, що позивач обвинувачувався у вчиненні тяжкого злочину, виправдувальний вирок був постановлений через визнання судом доказів недопустимими, при цьому прокуратурою не вчинено жодних протиправних дій щодо позивача. Просила врахувати, що відносно позивача не обирався запобіжний захід, він не перебував під вартою, обшуки у нього не проводились, а доведення своєї невинуватості в суді не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також представник відповідача заперечила щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката Герасимчука С.П. , оскільки в кримінальному провадженні розподіл судових витрат регулюється ст. 125 КПК України, проте [PERSON] таких вимог не заявляв. \~В судовому засіданні представник ГУНП у Вінницькій області Бешлей І.В. позов не визнав, підтримав відзив на позов (а.с. 96-99). Суду пояснив, що правоохоронними органами проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, були зібрані докази і матеріали справи направлені до суду. Постановлення виправдувального вироку в зв`язку з визнанням доказів недопустимими не є підставою для відшкодування шкоди позивачу, оскільки дії працівників ГУПН не визнавались протиправними, скарг на слідчих не було, незаконність дій також вироком суду не встановлена, запобіжний захід відносно [PERSON] не обирався, арешти на майно не накладались, обшуки не проводились і органами досудового розслідування права [PERSON] не були обмежені. Крім того, позивачем не доведений розмір моральної шкоди на суму 700\~000 грн., а також не обґрунтовано підстави для відшкодування майнової шкоди в порядку цивільного судочинства, оскільки витрати на правничу допомогу підлягають розподілу відповідно до норм КПК України. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. В підготовчому засіданні представник [PERSON] позов не визнав, підтримав відзив на позов (а.с. 105-112). Просив врахувати, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем у справі, оскільки прав позивача не порушувала. До компетенції ДКСУ належить лише виконання судових рішень щодо безспірного списання коштів з бюджету. Також вважає, що позивачем не доведені підстави для відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до ст. 223 ЦПК України і враховуючи те, що представником відповідача ДКСУ поданий відзив на позов, висловлена позиція щодо позовних вимог в підготовчому засіданні, суд розглянув справу по суті у відсутність представника відповідача. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Правовідносини виникли між сторонами з приводу завдання шкоди внаслідок незаконних дій органу державної влади, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 82 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 25.01.2017 року Прокуратурою Вінницької області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження № 42017020000000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. 13.06.2018 року прокурором Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області Мидвецьким О.В. оголошено про підозру [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 11-13). Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.09.2019 року [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень (а.с. 14-23). Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.03.2020 року вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.09.2019 року щодо [PERSON] залишений без змін. Постановою Верховного Суду від 20.01.2021 року касаційну скаргу прокурора Мидвецького О.В. залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.03.2020 року стосовно [PERSON] залишено без змін (а.с. 25-29). Таким чином, кримінальне переслідування відносно [PERSON] тривало з 13.06.2018 року (оголошення підозри) до 25.03.2020 року (набрання виправдувальним вироком законної сили), всього 21 місяць. В судовому засіданні були оглянуті матеріали кримінального провадження № 153/1254/18 та встановлено, що протягом всього досудового слідства, в судах першої, апеляційної, касаційної інстанції інтереси [PERSON] захищав адвокат Герасимчук С.П. Договір № 86/18-к про надання професійної правничої допомоги між [PERSON] та адвокатом Герасимчуком С.П. був укладений 27.06.2018 року (а.с. 30). Згідно додатку до договору № 1 винагорода за надання професійної правничої допомоги (гонорар) становить 40\~000 грн. (а.с. 31). Вказаний гонорар включає надання юридичних послуг, представництво інтересів в судах, Національній поліції, органах прокуратури та на стадії досудового слідства та судового розгляду в суді першої інстанції, пов`язаних з кримінальним провадженням № 42017020000000042 від 25.01.2017 року. Згідно додатку до договору № 2 винагорода за надання професійної правничої допомоги (гонорар) становить 40\~000 грн. (а.с. 32). Вказаний гонорар включає надання юридичних послуг, представництво інтересів в судах, Національній поліції, органах прокуратури та на стадії судового розгляду в суді апеляційної інстанції, пов`язаних з кримінальним провадженням № 42017020000000042 від 25.01.2017 року. Згідно додатку до договору № 3 винагорода за надання професійної правничої допомоги (гонорар) становить 28\~000 грн. (а.с. 33). Вказаний гонорар включає надання юридичних послуг, представництво інтересів в судах, Національній поліції, органах прокуратури та на стадії судового розгляду в суді касаційної інстанції, пов`язаних з кримінальним провадженням № 42017020000000042 від 25.01.2017 року. Згідно квитанції № 88 від 27.06.2018 року [PERSON] було сплачено 40\~000 грн. за договором від 27.06.2018 року (а.с. 34). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 104 від 03.10.2019 року, № 246 від 17.07.2020 року [PERSON] було сплачено 40\~000 грн. та 28\~000 грн. відповідно (а.с. 35). Крім того, на підтвердження завдання моральної шкоди, позивачем надані наступні докази. Згідно виписного епікризу № 1678 КУ «Жмеринська лікарня відновного лікування» [PERSON] перебував на лікуванні в неврологічному відділенні з 06.08.2018 року до 17.08.2018 року (а.с. 36). 06.08.2018 року [PERSON] звертався за медичною допомогою, 01.06.2022 року відбулось погіршення стану здоров`я, йому було призначене лікування, що підтверджено випискою з медичної карти та консультаційним висновком кардіолога (а.с. 13-140). 14.06.2022 року АТ «Ощадбанк» надало довідку № 29/119 про те, що причиною відмови кредитуванні ПВБП «Кварц» в липні 2021 року стала перевірка ділової репутації і інформація про фігурування підприємства в кримінальному провадженні (а.с. 141). У даних сайту YouControl міститься інформація відносно ПВБП «Кварц», засновником якого є [PERSON] , основною діяльністю є будівництво житлових і нежитлових будівель, а також інформація щодо контрактів, починаючи з 2014 року (а.с. 142-155). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що внаслідок незаконних дій прокуратури і притягнення до кримінальної відповідальності він зазнав душевних страждань, погіршилось здоров`я, порушена його честь, гідність і ділова репутація, тому визначив компенсацію моральної шкоди в сумі 700 000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 108\~000 грн., яку просив стягнути шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку. Правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди державою, завданою незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, тому суд застосовує відповідні норми ЦК України, а також норми спеціального Закону «Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» в редакції Закону № 4652-VI від 13.04.2012 року, із змінами станом на день розгляду справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, постанова від 26.06.2019 року № 587/430/16-ц). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Згідно статті 19 Конституції України,\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтями 55,\~56 Конституції України\~визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом положень статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Така шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої посадовими і службовими особами органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Крім того, пунктом 2 частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Статтею 2 вказаного Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно п. 4, 5 ст. 3 вказаного Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода\~та суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Частиною\~5,\~ч.\~6\~ст.\~4\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду» відшкодування\~моральної шкоди\~провадиться у\~разі,\~коли незаконні\~дії органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури і\~суду завдали\~моральної втрати\~громадянинові,\~призвели до\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ч. 3 ст. 13 Закону). Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру відшкодування моральної шкоди віднесено до компетенції суду. Здійснення провадження у справі про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України і виправдання у зв`язку з недоведеністю його винуватості свідчить про незаконні дії посадових осіб прокуратури Вінницької області, які ініціювали вказане провадження та оголошували про підозру [PERSON] , а також посадових осіб СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, які проводили досудове розслідування даного кримінального провадження. В зв`язку з наведеними обставинами заперечення представників відповідачів в цій частині суд вважає безпідставними. Загалом кримінальне провадження відносно [PERSON] тривало більше двох років, протягом цього часу проводились слідчі дії, що негативно вплинуло на його життя і здоров`я. Крім того, була порушена ділова репутація [PERSON] як засновника ПВБП «Кварц», була поширена інформація щодо фігурування ПП в кримінальному провадженні, порушені нормальні життєві зв`язки, [PERSON] змушений був доводити свою невинуватість, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.09.2019 року, який набув сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.03.2020 року, [PERSON] за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України виправдано в зв`язку з недоведеністю його винуватості у скоєнні злочинів, що свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності незаконно. Складові елементи для цивільно-правової відповідальності у виді шкоди, протиправних діянь осіб, які завдали шкоди, причинного зв`язку між ними, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 жовтня 2022 року мінімальну зарплату 6700грн. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~моральної\~шкоди,\~суд\~враховує конкретні\~обставини даної\~справи,\~характер незаконних\~дій працівників\~органу прокуратури\~та досудового\~слідства,\~ступінь негативного\~впливу на\~життя та\~свідомість позивача\~факту безпідставного\~кримінального переслідування,\~глибину душевних\~страждань позивача,\~тривалість кримінального\~провадження з\~13.06.2018\~року до\~25.03.2020\~року (21\~місяць),\~вимоги розумності,\~справедливості,\~а також\~співмірності,\~суд дійшов\~висновку,\~що розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~слід визначити\~в сумі\~140\~700 грн. (21?6700 грн. = 140 700 грн.). При ухваленні такого рішення суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування вказаних норм права, надані Верховним Судом, зокрема, в постановах від 19.09.2018 року № 534/955/17, від 11.10.2019 року № 757/53996/17, від 12.03.2019 року № 920/715/17, від 03.08.2022 року № 686/25511/20. Крім того, позивачу завдана майнова шкода в розмірі сум, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги в кримінальному провадженні (п. 4 ст. 3 Закону). Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року, визначено, що крім відшкодування заробітку та інших грошових доходів, громадянинові згідно зі ст. 3 Закону підлягають поверненню суми штрафів, стягнуті на виконання вироку суду як міри покарання, судові витрати та інші витрати. Відповідно до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Позивачем були надані належні і допустимі докази про сплату ним адвокату Герасимчуку С.П. гонорару в загальному розмірі 108\~000 грн. В зв`язку зі смертю адвоката Герасимчука С.П. детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) складений не був, разом з тим, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 153/1254/18 вбачається, що адвокат приймав участь в процесуальних діях протягом всього досудового слідства, а також в судових засіданнях в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, складав процесуальні документи тощо. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19 зроблено висновок, що "гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини". В силу положень Закону України «Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду» сума, сплачена [PERSON] адвокату Герасимчуку С.П. підлягає поверненню (п. 4 ст. 3 Закону). Підстав для її зміни або оцінки щодо співмірності немає. Заперечення представника Державної казначейської служби України щодо залучення ДКСУ в якості співвідповідача суд також вважає безпідставними. Так, відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Відповідно до частини другої\~статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Враховуючи вказані\~висновки\~Верховного\~Суду сума відшкодування в розмірі 140\~700 грн. та 108\~000 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави. \~

Outcome: approved