Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

28.10.2022 позивач звернулася в суд до відповідачів з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2018 року №125211583. Згідно даних будинкової книги в зазначеній квартирі зареєстровано на даний час ряд осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вказаній квартирі не проживають з початку 2021 року, участі у її утриманні та оплаті комунальних послуг не приймали, будь-якого інтересу до квартири не проявляли. Просить суд позбавити права користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та стягнути з відповідачів в користь [PERSON] ( [ADDRESS] ) у повному обсязі судові витрати, здійсненні у даній справі (судовий збір та витрати на правову допомогу). Ухвалою суду від 01.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, водночас, у заяві від 08.12.2022 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом, згідно копії витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125211583 від 24.05.2018, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Дана обставина також стверджується копією будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в [ADDRESS] (а.с.5-8). Згідно акту комісії ОСББ «Яровиця» [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично не проживають за вказаною адресою з січня 2021 р (а.с.9). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 р. у справі № 447/455/17, припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому по- рядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до ст.391 КЦ України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вимог ст.157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення провадиться у судово- му порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом виселення колишніх членів сім`ї та інших громадян із належного йому на праві власності жилого приміщення, але за наявності умов, які передбачені ч.1 ст.116 ЖК України. За змістом ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.8 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла. Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне усунути позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування, володіння та розпорядження житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , шляхом позбавлення відповідачів права користування зазначеним житловим приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Окрім того, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 992,40 грн. (а.с.1), відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved