Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що 28.08.2015 року з відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1439. Від шлюбу у сторін народилось дитина син, який є неповнолітнім та проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, постій сварки та суперечки, відсутність взаєморозуміння та різницю поглядів на подружнє життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин з липня 2022 року, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе, почуття любові втрачено, шлюб носить формальний характер. Фактично сім`я розпалась, подальше перебування у шлюбу суперечить інтересам позивачки. Зазначає, що з липня 2022 року дитина перебуває на утриманні позивачки, оскільки відповідач самоусунувся від піклування та виховання дитини, в добровільному порядку відповідач кошти на утримання неповнолітньої дитини надає нерегулярно та в недостатньому розмірі, а позивачка не здатна самостійно створити умови які забезпечать належний та достатній рівень життя дитині. Відповідач який є батьком дитини та зобов`язаний за законом утримувати свою дитину до повноліття. Позивачка просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08.11.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи по суті відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1439. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №243 від 01.02.2017 року, батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені з липня 2022 року. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про місце проживання №22/10 від 18.10.2022 року виданою головою ОСББ «Чубинського,13». Вказані обставини відповідачем не оспорюються. Відомості про матеріальне становище відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~ За таких обставинах позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та виходячи з того, що відповідач визнає позов та не бере участі у вихованні та матеріальному забезпечені дитини в достатньому рівні суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача на дитину підлягають задоволенню, розмір аліментів визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 992 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. на користь позивачки та судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. на користь держави. \~

Outcome: approved