Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Гивель В.П. звернувся до суду з позовною заявою до Жидачівської міської ради, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку та відповідних частин приналежних до нього господарських споруд, який складається з: 1) житлового будинку (А-1), 2) сходів (а'), 3) підвалу (п/д), 4) гаражу (Б), 5) сараю (Г), 6) сараю (Д), 7) воріт (№1), 8) огорожі (№2), 9) огорожі (№3), 10) колодязя (к), що розташований у [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтування позовних вимог В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликається на те, що [INFO] , померла його мати [PERSON] , після смерті котрої єдиним спадкоємцем її майна став позивач, який прийняв у спадщину 1/2 частину житлового будинку та відповідних частин приналежних до нього господарських споруд, що розташований у [ADDRESS] . Факт прийняття ним спадщини після смерті матері підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70071029 від 19.09.2022, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №310213084 від 19.09.2022 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.09.2022. Однак, під час процедури оформлення спадщини на вищезгаданий житловий будинок виявилось, що його мати за життя оформила тільки 1/2 частину житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . Інша 1/2 частина житлового будинку залишалась не успадкованою, оскільки на неї був відсутній правовстановлюючий документ. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на 1/2 частину житлового будинку та відповідних частин приналежних до нього господарських споруд, що розташований у [ADDRESS] . 10 листопада 2022 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмолено в оформленні спадкових прав. Отже, беручи до уваги вищенаведені обставини, звертає увагу суду на те, що право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку та відповідних частин приналежних до нього господарських споруд, що розташований у [ADDRESS] , не оформлене оскільки покійна мати позивача [PERSON] , приймала спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на те майно, на яке у остатньої були наявні документи. Покійна [PERSON] , хоч і не мала належно оформлених документів на іншу 1/2 частину спірного будинку, однак фактично була власником цієї частини, оскільки спірна 1/2 частина будинку належала її чоловіку - [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі та проживала з ним до його смерті її в [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Дітей від спільного шлюбу у покійних [PERSON] та [PERSON] не було. Згідно витягу з погосподарської книги с. Заболотівці Стрийського району Львівської області від 20.09.2022 за № 511 в житловому будинку у [ADDRESS] станом на 01.01.1991, який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, були зареєстровані і проживали: голова двору - [PERSON] та чоловік - [PERSON] . Також, покійною [PERSON] було вчинено заповіт у користь покійної матері позивача [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] покійна [PERSON] прийняла. Відтак, зазначає, що [PERSON] успадкувала іншу 1/2 частину спірного житлового будинку після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки на день його смерті проживала разом з ним. В свою чергу право власності на спірну 1/2 частину спірного житлового будинку успадкувала покійна мати позивача - [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, а він успадкував право власності на дану 1/2 частину спірного житлового будинку після смерті своєї матері в порядку спадкування за законом, оскільки вінявляється єдиною дитиною у сім`ї померлої [PERSON] та інших рідних братів чи сестер у нього немає. Вважаючи, що його спадкові права порушено позивач звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 18.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.12.2022 /а.с.29-30/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.12.2022 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті на 20.12.2022 /а.с.36-37/. Розгляд справи по суті відбувся 20.12.2022 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, його представник адвокат Гивель В.П. подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Жидачівської міської ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав відзив в якому розгляд справи просить здійснювати без його участі на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.12.2022, є дата складення повного тексту судового рішення - 23.12.2022. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 05.06.2009 загальна площа вказаного будинку становить 116,8 кв.м. рік спорудження 1979 /а.с.21-23/. Відповідно до витягу з погосподарської книги с. Заболотівці, Стрийського району, Львівської області від 20.09.2022 №511 виданим Жидачівською міською радою, в житловому будинку в [ADDRESS] станом на 01.01.1991, який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - чоловік /а.с.16/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.02.1985, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.02.1985 у Бережницькій сільській Раді народних депутатів Жидачівського району та після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /а.с. 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15.01.1997 [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років, про що зроблено запис № 46 /а. с.13/. Відповідно до довідки від 20.09.2022 №516 виданої Жидачівською міською радою Львівської області [PERSON] , який був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Разом із ним до дня смерті проживала його дружина [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 70633084 від 15.11.2022 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а.с.14/. Згідно заповіту від 17.06.2008 посвідченого секретарем виконкому Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області Фастнахт Г.О., [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] /а.с.17/ Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09.11.2009 [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 42 /а.с. 12/. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23508960 від 23.04.2010 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис № 49231128 про реєстрацію спадкової справи, дата посвідчення [INFO] , спадкодавець: [PERSON] /а.с.19/ Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25625501 від 14.12.2010 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію свідоцтва про право на спадщину № 49231128, дата посвідчення [INFO] . Спадкодавець: [PERSON] . Спадкоємець: [PERSON] /а.с.18/ Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.09.2021 [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 273 /а. с. 6/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.09.1985 [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис №32, а його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а. с.20/. Згідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70071029 від 19.09.2022 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про видачу свідоцтва про право на спадщину № 68905416, дата видачі 19.09.2022, спадкодавець: [PERSON] , спадкоємець: [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Спадщина на яке видано свідоцтво складається з Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №310213084 від 19.09.2022 Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Гивель Г.М. від 10.11.2022 № 24/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , що належав померлій і є спадковим майном /а.с.10/. Норми чинного законодавства та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спірний житловий будинок у [ADDRESS] , належав до суспільної групи колгоспний двір, який у рівних частках по 1/2 належав [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала належну йому частку, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном і фактично стала власницею цілого житлового будинку, однак свої спадкових прав не оформила. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] успадкувала Ѕ частину спірного житлового будинку, а Ѕ частину спірного житлового будинку успадкувала у встановленому законом порядку, однак юридично спадщину на Ѕ частину житлового будинку не оформила. Син [PERSON] - [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем першої черги, який вчасно прийняв спадщину після смерті матері, успадкував Ѕ частину спірного житлового будинку успадкувала у встановленому законом порядку, про що видано свідоцтво про право на спадщину, а в оформлені Ѕ частини спірного житлового будинку нотаріусом відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів у [PERSON] . Враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів, однак у передбачений законом строк та спосіб звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , відтак враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved