Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що 06.02.2009 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у сторін народились діти доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 03.06.2022 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами було розірвано. Маючи намір розірвати шлюб позивач з відповідачкою уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків в їх вихованні. Відповідно до умов договору спільні діти доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на утримані позивача, виховуються ним та проживають разом у належному позивачу домоволодінні. На даний час, враховуючи професійну діяльність відповідачки, її цілодобову роботу та наявну можливість у позивача забезпечити дітям повноцінне виховання просить суд, визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за місцем його реєстрації або проживання та визнати [PERSON] таким, що виховує та утримує неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.12.2022 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче провадження на 23.12.2022 року, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає просив його задовольнити. До початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2009 року, шлюб розірваний за рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.06.2022 р., що підтверджується копією рішення суду від 03.06.2022 р. по справі № 725/2498/22. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 03.08.2009 року серія [NUMBER] та від 02.10.2014 р. серія [NUMBER] . Доньки сторін проживають разом з позивачем, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] від 01.12.2022 року та довідкою виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради від 01.12.2022 р. Позивач [PERSON] працює в ГК «Товариство по експлуатації індивідуальних гаражів № 1» та має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 01.12.2022 р. Відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 30.11.2022 р. № 999230 наркологічних протипоказань у [PERSON] не виявлено. Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду від 30.11.2022 р. № 983280 психіатричних протипоказань у [PERSON] не виявлено. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до п. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем\~ [PERSON] \~позову не\~суперечить закону,\~зокрема ст.\~ст.\~160,\~161,\~180,\~181\~СК України не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат суд керується ст. 134 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 992 грн. 40коп.

Outcome: approved