Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову вказував, що 02.02.2021 року відповідачка отримала від нього грошові кошти у сумі 12400 грн. під розписку для вирішення власних потреб. Позивач вказує, що відповідачем з моменту написання розписки до дати подачі позову відповідачем не було здійснено жодного платежу, а ні за сумою позики, а ні по сплаті відсотків за користування коштами. За умовами розписки відповідач зобов`язувався повернути борг 02.02.2022 року. Згідно розписки відповідач зобов`язаний виплачувати штрафні санкції щомісячно, що становить 5% від суми боргу до повного погашення боргу. Порушивши умови договору відповідач накопичив заборгованість перед позивачем. [PERSON] , як на підтвердження факту наявності у відповідача перед ним грошового зобов`язання за договором позики посилається на надану [PERSON] розписку від 02.02.2021 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг, отриманих за розпискою. Позивач в заяві до суду просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Андрієвський О.А. в судовому засідання позов визнав частково, вказав, що відповідачка сплатила 3000 грн. боргу за розпискою, та надав розрахунок заборгованості згідно якого з відповідачки підлягає стягненню 10458.91 грн. це основний борг, 4449.24 грн. - 3% за користування кредитом, 1411.11 грн. - 5% за недотримання термінів повернення коштів,а всього 16319.26 грн., а якщо ще додати суму боргу 1362.80 грн. з урахуванням індексу інфляції то до сплати 17682.06 грн. Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи. Так, згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно розписки від 02.02.2021 року, складеної відповідачкою [PERSON] , вбачається, що вона отримала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 12400 грн. та зобов`язувалася повернути їх у повному обсязі своєчасно до 02.02.2022 року, а у разі недотримання цього зобов`язання - виплачувати штрафні санкції в розмірі 5 % в місяць, від суми боргу, до повного його погашення. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Обставина добровільного та власноручного написання розписки відповідачем сторонами не оспорюється, що не підлягає доказуванню відповідно до ст. 81 ЦПК України. З наведеного суд дійшов висновку, що розписка була написана відповідачкою для підтвердження факту отримання нею грошової суми та укладення договору позики. Як визначено в ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, після настання визначених сторонами дати, відповідачка грошові кошти у повному обсязі позивачу у визначений борговим документом строк не повернула, отже свого обов`язку щодо виконання боргових зобов`язань не виконала. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З розписки відповідача вбачається, що розмір пені, у випадку не виконання основного зобов`язання становить 5 % від суми боргу до повного його погашення. З розрахунку позивача, вбачається, що станом на червень 2022 року, прострочена заборгованість за основною сумою боргу становить 1 2400 грн.; 3% за користування коштами відповідно до п. 1 Розписки за увесь термін користування складає - 6204 грн., пеня у розмірі 5% згідно з пунктом 2 Розписки складає - 13331,80 грн., нарахування за індексом інфляції за весь час прострочення зобов`язання складає 2677,20 грн. Сума нарахування за користування позикою складає 22213 грн., що у поєднанні із загальною сумою заборгованості у 12400 грн., складає - (22213+12400)=34613 грн. Однак, суд не погоджуючись із таким таким розрахунком позивача з огляду на наступне. Так, Постановою КМУ №206 від 05.03.2022 року установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Починаючи з 24 лютого 2022 року та на час звернення з даним позовом до суду в Україні запроваджено військовий стан. Згідно розрахунку відповідача, який він надав в судове засідання заборгованість становить 9400 грн. за основною сумою боргу, оскільки, 01.04.2021 року, 12.05.2021 року та 06.06.2021 року відповідачка сплатила по 1000 грн., заборгованість по пені нараховується на суму 9400 грн. та згідно розрахунку пені становить станом на лютий 2022 року 02.02.2021 - 04.03.2021 6 31 95.80 грн. 05.03.2021 - 15.04.2021 6.5 42 140.61 грн. 16.04.2021 - 17.06.2021 7.5 63 243.37 грн. 18.06.2021 - 22.07.2021 7.5 35 135.21 грн. 23.07.2021 - 09.09.2021 8 49 201.91 грн. 10.09.2021 - 21.10.2021 8.5 42 183.88 грн. 22.10.2021 - 09.12.2021 8.5 49 214.53 грн. 10.12.2021 - 20.01.2022 9 42 194.70 грн. 21.01.2022 - 02.02.2022 10 12 61.81 грн. Всього пені: 1471.82 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач до розгляду справи судом не виконав в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в повному обсязі, та на користь позивача з відповідача слід стягнути 9400 грн. простроченої заборгованості за основною сумою боргу, та 1471,82 грн. пені, а всього 10 871,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 311,71 грн.

Outcome: approved