Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у жовтні 2021 року надійшла вищезазначена позовна заява, яка відповідно до повторного автоматизованого розподілу 01.06.2022 була розподілена для розгляду судді Цитульському В.І. та яким 02 червня 2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Стислий виклад позиції позивача зазначеної в позовній заяві. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання, позивачу за рішенням суду були призначені аліменти в розмірі ј частина від всіх видів його заробітку. Разом з тим життєві обставини змінилися та 23.08.2021 позивач разом з дитиною виїхали до Польші для навчання. Виїзд здійснено за згодою відповідачки, яка була посвідчена нотаріусом. Оскільки дитина перебуває з батьком, позивач звернувся до суду з вимогою припинити стягнення з нього аліментів починаючи з моменту їх виїзду за кордон 23.08.2021 року. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 21 листопада 2022 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просили звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період з 23.08.2021 до набрання чинності судового рішення. 22 листопада 2022 року від представника позивача надійшла заява про залишення без розгляду вимоги щодо відкликання з виконання виконавчий лист щодо стягнення аліментів. 05 грудня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] з 25.07.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі про що Амур Нижньодніпровським Відділом реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області складено актовий запис № 547. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Бабушкінського районного суду від 19 травня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано та з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Бабушкінського районного суду від 07 лютого 2019 року змінено форму присудження аліментів з твердої грошової суми на ј частку від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 23 серпня 2021 року [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхали до Республіки Польща з метою навчання, про що свідчить штамп у паспорті громадянина України для виїзду за кордон. Виїзд дитини був здійснений на підставі заяви (дозволу) відповідача [PERSON] від 27.07.2021, яка була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нугаєвою О.М., реєстровий номер 366. Норми права, що застосував суд. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оцінка суду. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки його син, як встановлено судом, з 23.08.2021 року проживає разом з ним в Республіці Польща. Відповідачкою даний факт не спростований. Як слідує з приписів ст. 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на ім`я того з батьків, разом з яким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого, за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вище викладене, враховуючи те, що син сторін проживає разом з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення на користь відповідачки аліментів на дитину, що стягуються відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню починаючи з виїзду дитини разом з позивачем за кордон з 23.08.2021 р. Що стосується вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за можливе в порядку п. 5 ч. 1\~ст.\~257\~ЦПК України задовольнити заяву представника позивача і залишити без розгляду дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у виді сплаченого останнім судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., за одну задоволену вимогу заявлену позивачем.

Outcome: partial