Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

У серпні місяці 2021 року ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №4-29465 від 17 січня 2020 року в сумі 30321 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 січня 2020 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-29465, згідно якого останній отримав кредит в сумі 7000 грн. зі сплатою 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення 16 січня 2021 року. Свої зобов`язання за договором позивач виконав повністю, що підтверджується видатковим касовим ордером з підписом позичальника про отримання кредитних коштів. Однак, відповідач умови договору не виконує належним чином, кредитні кошти в строки та розмірах визначених умовами договору та графіком платежів (додаток №1 до вказаного договору) не сплачує. На відправлені листи для вирішення ситуації досудовим шляхом ніяк не реагує, на телефонні дзвінки позивача не відповідає, в добровільному порядку не бажає сплатити суму боргу, в результаті чого станом на 10 серпня 2021 року за ним обліковується заборгованість за кредитним договором №4-29465 від 17 січня 2020 року в сумі 30321 гривня, а саме: 6426 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7214 грн. - відсотки за користування кредитом; 13143 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); 2769 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 769 грн. - 3 % річних згідно\~ст. 625 Цивільного кодексу України. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь 30321 гривню заборгованості за кредитним договором №4-29465 від 17 січня 2020 року та судові витрати у розмірі 2270 грн. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді\~Великоберезнянського районного\~суду Закарпатської\~області від\~21\~жовтня 2021\~року вказана\~позовна заява\~була прийнята\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~постановлено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадженняз повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, відзиву на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив. Суд констатує, що судові повістки про виклик в судове засідання, які неодноразово надсилалися [PERSON] за останнім відомим місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє, за відомостями наданими відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області, [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) район село Люта, значиться знятий з реєстраційного обліку 22.02.2021 р. з адреси: [ADDRESS] , однак за цією адресою не зареєстрований в установленому порядку. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] було опубліковано 16.11.2022 року; 18.11.2022 року; 07.12.2022 року. В силу вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 січня 2020 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4-29465. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000 грн. зі сплатою 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення 16 січня 2021 року, тип процентної ставки - фіксований. Факт отримання кредиту підтверджується копією кредитного договору №4-29465 від 17 січня 2020 року та копією видаткового касового ордеру від 17 січня 2020 року на суму 7000 грн., які містять підпис відповідача [PERSON] . Також за умовами кредитного договору ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] домовились про таке. Відповідно до п.п. 2.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному Договором. Згідно з п.п. 3.1. кредитного договору визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 6. кредитного договору у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі 1 % за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіка погашення кредиту зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі 100 грн. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Таким чином судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правовим наслідком порушення зобов`язання\~ст. 611 ЦК України\~встановлює сплату неустойки, яка у розумінні\~ст. 549 цього кодексу\~може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2\~ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1\~ст. 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як передбачено п.п. 2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному Договором. Пунктом 3.1 даного Договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору. А п.3.3 встановлено, що прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Пунктом 6.4 Договору, сторони погодили, що закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Так,\~судом також\~встановлено,\~що у\~зв`язку\~з порушенням\~умов кредитного\~договору щодо\~повернення кредиту\~ТзОВ «Інтеркеш\~Україна» надсилало\~ [PERSON] \~досудові вимоги\~про погашення\~заборгованості за\~кредитним договором. Кредитор направляв боржнику досудові вимоги від 28.01.2021, від 09.03.2021, про погашення заборгованості, що були отримані адресатом. Утім, борг не був погашений. Направлення повідомлення (вимоги) про повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з повернення кредиту. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений\~строк відповідно до умов договору та вимог закону. З наданого позивачем суду розрахунку слідує, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань, станом на 10 серпня 2021 року за ним наявна заборгованість в сумі 30321 гривня, а саме: 6426 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7214 грн. - відсотки за користування кредитом; 13143 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); 2769 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 769 грн. - 3 % річних згідно\~ст. 625 Цивільного кодексу України. Водночас суд зауважує, що розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, хоча не був позбавлений такої можливості. Відтак, діючи у спірних і процесуальних відносинах та виконуючи в змагальному процесі обов`язок доказування на власний ризик і розсуд, відповідач не заперечував обґрунтованості позову по суті, не оспорював, не спростовував суму пред`явленої до стягнення заборгованості, розрахунок боргу, визначення його елементів тощо.\~ Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору №4-29465 від 17 січня 2020 року, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість,\~розмір якої підтверджений документально. Судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. З урахуванням наведеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст.141 ЦПК України\~та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270,00 грн. судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved