Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 13.04.2018 Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №53. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільних неповнолітніх дітей, однак через відсутність взаєморозуміння не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. На підставі ухвали суду від 27.10.2022 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, у якому позивач наполягає на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач правом подання відзиву не скористався, причин не прибуття до суду не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 19.12.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із не прибуттям в судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Сторони з 13.04.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено актовий запис №53. Згідно із свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] , [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом пред`явленого позову, сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, не погоджується на примирення. На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. При цьому суд враховує, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей, у відношенні яких незалежно від перебування у зареєстрованому шлюбі вони мають взаємні права та обов`язки. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved