Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В офіційних шлюбних відносинах з відповідачем не перебувала, їх спільне життя не склалось, з 2017 року проживають окремо. Батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє уваги дитині, більше 5 років взагалі не спілкується та належним чином не забезпечує. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, проживає разом з нею. У зв`язку з тим, що дитина росте на її утримання потрібні великі кошти. Вважає, що відповідач повинен належним чином забезпечувати дитину, тому збільшення розміру аліментів для утримання дитини у розмірі до 1/3 частини з усіх видів його заробітку є необхідним для забезпечення їх рівності при несенні обов`язку щодо утримання дитини. Ухвалою судді від 29.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначно підготовче судове засідання. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 14.09.2022 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладання розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надавав. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просив справу розглянути без його участі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Вiдповiдно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської мiської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.11.2021 року №9057, дитина разом з позивачкою зареєстровані адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довiдки Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти № 3 «Дитяча Академія» Чернігівської міської ради від 18.08.2021 року № 01-17/04, за час відвідування дитиною ЗДО № 3, лише мати брала активну участь у вихованні доньки: приводила та забирала дівчинку, жваво цікавилась життям дитини у дитячому колективi та розвитком доньки. Батько у садочку не з`являвся, життям доньки не цікавився (а.с.26). Вiдповiдно до довідки виданої адміністратором ЦДР «Дочки-синочки», у період відвідування занять доньки [PERSON] з 01.09.2019 по 01.11.2020 р. мати особисто приводила та забирала її пiсля закінчення занять (а.с.27). Згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» вiд 23.11.2021 №K2Q9A6CPV9Q95CQT за період з 03.09.2019 по 19.10.2020, [PERSON] сплачувала кошти за комплексний розвиток [PERSON] на загальну суму 5372 грн (а.с.29). Вiдповiдно до довідки-розрахунку від 01.09.2022 року, у Городищенському вiддiлі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №56096240, згідно судового наказу виданого Новозаводським судом м. Чернігова №751/8303/17 від 20.12.2017, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмiрi 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини вiдповiдного віку. Станом на 01.09.2022 року заборгованість становить 87879,36 грн (а.с.62). Згідно Висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.11.2022 № 550, останній вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.77). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного кодексу України, а отже на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України має бути позбавлений батьківських прав. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що дитина росте, постійно розвивається та навчається, що потребує значних коштів. За таких обставин, вимоги позивачки слід задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню: судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача (а.с.5) та 908,00 грн судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved