Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05.08.2020 року виконкомом Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 3. В обґрунтування позову зазначив, що 05.08.2020 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні інтереси та характери, у сторін різний спосіб життя та задоволення особистих потреб. Відповідачка допустила подружню зраду, та залишивши спільну дитину з позивачем, втекла у невідомому напрямку. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просив його розірвати. Ухвалою від 14.11.2022 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 14.12.2022 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені [PERSON] вимоги, просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надала, у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавала, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 05.08.2020 року у виконавчому комітеті Охрімовецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка на даний час проживає разом із позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони мають різні характери та погляди на шлюб та сімейні обов`язки, відповідачка допустила подружню зраду та покинула сім`ю, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Примирення та відновлення спільного подружнього позивач не бажає, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, тривалий час проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідачка не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідачка у судове засідання не з`явилась, свою позицію по суті справи не висловила, суд доходить за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення, та вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved