Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Дурдинець Р.Ю., що діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку доходу боржника, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року по травень 2022 року. Шлюб сторони не реєстрували, однак разом проживали, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, відтак вважали себе сім`єю. У фактичних шлюбних відносинах в сім`ї народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки позивача з відповідачем погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, свідками чого нерідко стають діти. Починаючи з травня 2022 року позивач та відповідач не проживають разом, не ведуть спільного господарства. З цього часу відповідач постійної (регулярної) участі в утриманні та вихованні дітей не приймає. Син. [PERSON] та донька. [PERSON] , проживають разом з матір`ю. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, як відомо позивачу, він неофіційно працевлаштований, а тому вважає, що відповідач може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою суду від 06.09.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Дурдинець Р.Ю. підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. В судове засідання з`явився відповідач, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьківство ним не оспорюється. Вказує, що офіційно не працевлаштований, дітям і зараз допомагає матеріально, купляє продукти та іншім засоби існування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року по травень 2022 року, що не оспорюється сторонами. За час фактичних шлюбних відносин в них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.06.2015 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 21.11.2016. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на те, що відповідач є батьком дітей, що він є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дітей, те, що діти фактично проживають з матір`ю, що відповідачем не оспорюється, перебувають на її утриманні, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дітей необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача, відповідно до розміру задоволення позовних вимог, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у в розмірі 496,20 грн. На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України,

Outcome: approved