Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Вона працює фельшером в службі охорони праці та надзвичайних ситуацій ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», де отримує щомісячно зарплату. Однак її коштів не вистачає на утримання дітей та забезпечення їх всім необхідним. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач фізично здорова, працездатна людина, працює по тимчасових заробітках. А тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стислий виклад позицій сторін: В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Однак від представника позивача поступила заява, в якій просить справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та понесені позивачем судові витрати. Також представником позивача додано квитанцію про сплату позивачем наданих адвокату послуг в сумі 3000,00 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.09.2003 року виконкомі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №30, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу в сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). З довідки Делятинської селищної ради від 22.07.2022 року за № 11 встановлено, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] - 13.04.2006 року та [PERSON] 16.05.2014 року зареєстровані в [ADDRESS] . (а.с. 8). З довідки ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 03.08.2022 року за № 90 встановлено, що позивач працює фельшером в службі охорони праці та надзвичайних ситуацій ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», де отримула за 6 місяців 2022 року заробітну плату в сумі 48323.20 грн. (а.с.9). З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, складеного депутатом Делятинської селищної ради встановлено, що позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці [PERSON] її чоловік покинув сім`ю і е проживає разом з ними. Сім`я потребує матеріальної допомоги. (а.с. 10). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 51 Конституції України\~та статтями\~180,\~191 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч.1,2\~ст.155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 182 СК України\~до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~ст. 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК України). При цьому відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку платника аліментів. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, згідно ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Гуменюком Б.С. укладений договір про надання правничої допомоги №08/08-22/1 (а.с. 12-14). Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат позивач планує понести судові витрати в сумі 3000,00 грн., а саме: 2000,00 грн. підготовка позовної заяви адвокатом, 1000,00 грн. ведення справи (а.с.11). Згідно квитанцій серія АЕ №0024 від 13.12.2022 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем було сплачено 3000,00 грн. адвокату Гуменюку Б.С. (а.с. 29). З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною позивача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат , суд прийшов до висновку, що сума судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 3000,00 грн відповідає заявленим в попередньому (орієнтовному) розрахунку, співмірною із складністю справи, часом витраченим адвокатом і обсягом наданих ним послуг. Тому суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність відшкодування\~судових витрат\~з відповідача\~ в\~ користь\~позивача у\~розмірі 3000,00\~грн на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітніх дітей з матір`ю; вік дітей, матеріальний стан позивача, яка працює, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, який є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, немає інших утриманців, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. Доказів, які б спростовували вищевикладене, стронами не надано. Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 24.10.2022 року. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 992 грн.40 коп. судового збору. Стягнути з\~відповідача[PERSON] \~на користь [PERSON] - 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК України та

Outcome: approved