Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.09.2022 звернулася суду з позовною заявою та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір. Посилається на те, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, її інтересами та справами в цілому. Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року було відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач особисто 22.11.2022 подав до суду заяву, в якій вимоги позивача визнав повністю, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. В підготовчому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав 22.11.2022 до суду особисту заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Переяславської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає підготовчому засіданню. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу в його відсутності. Судом встановлено, що Орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації надав висновок №102/02/38-4303 від 14.12.2022 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 13 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. За правилами ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved