Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

22.12.2020 ТОВ НВФ «Водполімер», від імені якого діє директор Квасков ОД., звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, за змістом якого просило : - витребувати від [PERSON] у власність та володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» об`єкт нерухомості «Адміністративний корпус №9 - «А-2» загальною площею 500,0 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 621338632105); - скасувати рішення №37096833 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.09.2017 року (номер запису про право власності 22352425), прийняте приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою Оксаною Сергіївною від 15.09.2017 року стосовно власника Адміністративної будівлі №9, розташованої у [ADDRESS] (т.1 а.с. 1-9). Позов обґрунтовано наступним. У березні 2015 року підприємство як цілісний майновий комплекс стало об`єктом атаки організованої групи рейдерів, які шляхом обману та підроблення установчих документів ТОВ НВФ «Водполімер» захопили управлінський контроль за їх підприємством, одним із 10-ти найбільших приватних компаній міста Борисполя. Відновити законний корпоративний контроль власників за підприємством як юридичною особою вдалося за допомогою антирейдерських рішень Міністерства юстиції України лише в остатні дні 2017 року. Зазначають, що у грудні 2017 року з`ясувалося, що все нерухоме майно, основні засоби та кошти на рахунках були умисно викрадені та оформлені на значну кількість інших компаній, часто - з ознаками фіктивності, а багатомільйонні кошти перераховані на значну кількість рахунків різних компаній та фізичних осіб, які входили до рейдерського угрупування. По факту дій організованої групи рейдерів здійснюються відповідні розслідування в рамках кримінальних проваджень відділу поліції м.Бориспіль № 12018110100000133, № 42017111100000173, 12017110100001860. У цих провадженнях поліція визнала потерпілими трьох співвласників ТОВ НВФ «Водполімер» та чинного керівника підприємства. В ході розслідування з`ясувалося, що 20 квітня 2015 року без згоди й відома вищого органу управління ТОВ НВФ «Водполімер» керівник підприємства [PERSON], вступивши у злочинну змову з представниками покупця, уклав Договір купівлі-продажу нашої офісної адміністративної будівлі із ТОВ «Концерн Водполімер», м.Бориспіль. Договір був посвідчений 20.04.2015р. приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою Оксаною Сергіївною, за реєстровим №1019, на підставі якого нотаріус 20 квітня 2015 року зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Товариство «Концерн «Водполімер» як нового власника адміністративної будівлі №9, який був внесений у Реєстр під унікальним номером 621338632105 під назвою «Адміністративна будівля №9», має площу 500,0 м2, та розміщувався за адресою: [ADDRESS] . Зазначають, що у 2016 році новий незаконний власник, діючи умисно та без жодної управлінської доцільності з метою ускладнення позивачу виявлення у державному Реєстрі поточного власника цього майна та ускладнення процедури його повернення законному власнику, ініціював перед Бориспільською міською радою питання про зміну поштової адреси Будівлі №9. Зміна адреси спірної Будівлі була оформлена рішенням Бориспільської міської ради №1091-16-VІІ від 11.10.2016р. та одразу була відображена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звертають увагу, що факт укладення цього договору, його текст та усі істотні умови відчуження будівлі №9 тривалий час ретельно приховувалися від учасників ТОВ НВФ «Водполімер» як безпосередніми сторонами цього правочину, так і приватним нотаріусом Дудкою. В рамках кримінального провадження № 42017111100000173 слідчі вилучили у Реєстраційній службі Бориспільської міської ради та у приватного нотаріуса Дудки усі матеріали та документи, котрі стосувалися переходу у 2015 році прав власності на спірну будівлю від ТОВ НВФ «Водполімер» до ТОВ «Концерн «Водполімер», ознайомившись з якими, ТОВ НВФ «Водполімер» звернулося до господарського суду Київської області з позовом про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу від 20.04.2020р., мотивуючи свої вимоги тим, що даний договір було укладено внаслідок зловмисної домовленості представників обох договірних сторін (справа №911/786/18). Будучи обізнаним про ці обставинами ТОВ «Концерн «Водполімер» здійснило 15.09.2017 відчуження спірної будівлі №9 на користь відповідача [PERSON] . Зазначають, що за результатами розгляду господарського спору в рамках справи №911/786/18, суди встановили, що укладення первісного договору купівлі-продажу адміністративної будівлі позивача між ТОВ НВФ «Водполімер» та ТОВ «Концерн «Вод-полімер» відбулося у квітні 2015 року поза волею позивача, як власника Адміністративної будівлі №9, і стало результатом зловмисної угоди колишнього керівника підприємства [PERSON] та керівників підприємства-покупця, що підтверджується Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019р. та Постановою Верховного суду від 15.01.2020 року. Стверджують, що за результатами розгляду судами справи № 911/786/18 вже встановлено юридичний факт, що первісне вибуття з власності позивача адміністративної будівлі [ADDRESS] здійснено на підставі незаконного правочину та без волевиявлення первісного власника, що безпосередньо стосується обставин, які мають бути враховані при розгляді даного спору. Зокрема, судами встановлено, що відповідач [PERSON] в момент формального «придбання» у вересні 2017 року у попереднього власника спірної будівлі був одночасно водієм у штаті компанії ТОВ «Концерн «Водполімер», перебував у службовій залежності, і не може вважатися добросовісним покупцем. Звертають увагу, що об`єкт нерухомості, яким володіє відповідач, не має побутового призначення, оскільки він збудований як промислова споруда для розміщення управлінського чи адміністративного персоналу та складського зберігання у господарюючого суб`єкта/суб`єктів, є об`єктом виключно комерційного призначення. В той же час відповідач [PERSON] не мав статусу фізичної особи-суб`єкта підприємницької діяльності, а тому не вправі на законних засадах використовувати цю промислову будівлю за її цільовим господарським призначенням. Доцільність її придбання за таких умов є нелогічною. Крім того, зазначають, що відповідач [PERSON] є близьким родичем бенефіціарів первісного набувача (концерну «Водполімер») - членів сім`ї [PERSON] , він родом із того ж села Обуховичі Іванківського району Київської області, звідкіля походить родина [PERSON] . Вказують, що зроблений в рамках досудового розслідування аналіз інтернет-сторінок з продажу нерухомості свідчить, що попередній незаконний власник будівлі №9 (Концерн «Водполімер») ніколи не оприлюднював інформації щодо пошуку покупця у відповідних виданнях. Що, на думку позивача свідчить про те, що відчуження їх майна не мало ознак звичайного продажу в розумінні звичаїв ділового обороту у цій сфері бізнесу. Крім того, зазначають, що відповідач зареєстрований та фактично проживає з сім`єю у незадовільних житлових умовах - на першому поверсі старого житлового будинку панельного типу 80-х років минулого століття побудови. Вважають, що логічним було б, у випадку наявності фінансових заощаджень, інвестування їх відповідачем у придбання більш комфортного житла у м.Борисполі. Звертають увагу, що вартість їх адміністративної будівлі площею 500 м2, у випадку її вільного добросовісного продажу на ринку нерухомості Київщини, мало б як мінімум вдвічі перевищити ту вартість, за яку її було продано відповідачу. Ці обставини, свідчать, що в дійсності укладення договору купівлі-продажу у вересні 2015 року мало удаваний характер, який не передбачав обов`язку покупця сплатити за об`єкт нерухомості його справедливу вартість, як і не передбачав ризику для попереднього власника втратити право надалі користуватися та володіти цією будівлею. Також вказують, що ТОВ Концерн «Водполімер» здійснювало і досі здійснює свою статутну діяльність в спірній будівлі, та отримує власні доходи від здачі окремих кабінетів в оренду третім особам. З урахуванням зазначених обставин, вважають, що укладення у вересні 2017 року договору про перехід до відповідача права власності на спірну адміністративну будівлю мало очевидну протиправну мету - створити лише видимість появи добросовісного набувача даного майнового комплексу, щоб утруднити його повернення законному власнику в результаті кримінального чи господарського процесів, а також інструментом реалізації рейдерської схеми, спрямованим на утримання незаконно набутого підприємницького майна під незаконним володінням іншого підприємства. Вважають, що зазначені в позові обставини дають позивачу право витребувати у відповідача зазначене нерухоме майно, з урахуванням положень ст.ст.387,388 ЦК України Також зазначають, що при розгляді господарськими судами справи №911/786/18 ТОВ НВФ «Водполімер» не мало процесуальної можливості заявити вимогу про віндикацію майна (Адміністративної будівлі №9) від відповідача, який є фізичною особою, а також зробити це до дня проголошення Північним апеляційним господарським судом зазначеної постанови у справі №911/786/18, оскільки така вимога за своєю правовою природою завжди є похідною від факту задоволення господарським судом вимоги про визнання недійсним основного договору з відчуження майна. Щодо похідної вимоги про скасування реєстраційного запису, зазначають, що така вимога відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в аналогічних спорах (постанова від 04.09.2018р. у справі № 915/127/18; постанова від 20.11.2019р. у справі №802/1340/18-а). Збереження державної реєстрації права власності за відповідачем створює спростовану презумпцію права власності такої особи, про що зазначено постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/3594/17. Позивач просить суд здійснити ефективний захист своїх порушених прав на володіння своєю власністю шляхом витребування свого майна з чужого незаконного володіння з одночасним скасуванням факту реєстрації права власності за відповідачем на їх майно. 16.03.2021 представником відповідача [PERSON] адвокатом Чабановим А.О. подано відзив, за змістом якого просив: надати додатковий строк для подання нотаріальних свідчень свідка [PERSON] ; застосувати наслідки пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, у задоволені позову ТОВ «НВФ «Водполімер» до [PERSON] про витребування нерухомого майна із незаконного володіння, відмовити у повному об`ємі, а також стягнути з ТОВ «НВФ «Водполімер» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 28000,00 грн. (т.1 а.с.110-117). Заперечуючи проти позову, зазначив, що позов не може бути задоволений судом. Посилання позивача на нібито рейдерське захоплення об`єкту нерухомості, що є предметом спору по цій справі, вважає недоведеним, оскільки кримінальні провадження, на які посилаються позивач, існують вже майже чотири року, жодній особі за вказані чотири роки не пред`явлено підозри. Вказану обставину вважає такою, що направлена на введення позивачем суду в оману. Посилання на рішення господарських судів вважає необґрунтованим, оскільки відповідач не був залучений до участі в таких справах, а тому висновки господарського суду не мають жодних юридичних наслідків для цієї справи і не можуть враховуватися при ухваленні рішення. Інші доводи позивача щодо матеріального стану відповідача, мети придбання ним спірного нерухомого майна вважає такими, що є недоведеними та не стосуються предмета спору. В свою чергу зазначає, що відповідач не є родичом учасників ТОВ «Концерн Водполімер», або залежним від них, та ніколи не був працівником вказаного підприємства. Також зазначає, що відповідач дізнався про продаж спірної будівлі з оголошення, яке було розміщено на фасаді будинку. На дату купівлі, 15.09.2017 року, юристи відповідача перевірили об`єкт по всім загально доступним реєстрам. Об`єкт не був під арештом, не був під податковою заставою, не було жодних обтяжень, не було жодних відкритих судових спорів стосовно об`єкту. Крім цього, на дату купівлі, нотаріус, який засвідчував правочини купівлі-продажу також перевіряв об`єкти продажу на предмет заборони для відчуження і відповідно нотаріусом не було нічого виявлено. Стверджує, що відповідач на дату придбання спірного об`єкту не знав і не міг знати, що ТОВ «Концерн Водполімер» не мало право його відчужувати. Враховуючи викладене, вважає, що позивачем не надано жодних належних і аргументованих доказів того, що відповідач не є добросовісним набувачем. Також відповідач не погоджується з позицією позивача, оскільки позивачем не додано до позовної заяви належних доказів того, що будівля була відчужена поза їх волею. Зібрані адвокатом докази свідчать про те, що спірна будівля була відчужена за згодою та з відома вищого органу управління ТОВ «НФВ «Водполімер». Так, 26.03.2003 року ВАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона № 30» відчужило ТОВ «Укрпластпереробка» (учасниками якого були [PERSON] та [PERSON] , тобто ті самі особи, що є власниками ТОВ «Концерн Водполімер», і саме ті особи, яких Позивач вважає рейдерами, оскільки вони незаконно відчужили цю ж будівлю) спірну адміністративну будівлю № 9. В жовтні 2010 року у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Укрпластпереробка» [PERSON] домовився з його батьком [PERSON] тимчасово придбати адміністративну будівлю № 9 на користь ТОВ «НВФ «Водполімер» і потім відчужити її на підприємство [PERSON] . Домовленість була досягнута і учасники ТОВ «НВФ «Водполімер» прийняли рішення про купівлю спірної будівлі і земельної ділянки, яке оформили протоколом № 15/10/2011 зборів учасників ТОВ «НВФ «Водполімер» від 15.10.2011 року. Так, 26.10.2011 року між ТОВ «Укрпластпереробка» (Продавець) та ТОВ «НВФ «Водполімер» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу адміністративної будівлі № 9, підписантами якого були: [PERSON] зі сторони Продавця, та [PERSON] (батько [PERSON] ) зі сторони Покупця. Важливим фактом в даному випадку є те, що ТОВ «НВФ «Водполімер» придало спірну будівлю за балансовою вартістю. Зазначає, що продаж в 2011 році адміністративної будівлі відбувався з одночасним продажем земельної ділянки під будівлею площею 0,2616 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210500000:06:003:0007. Крім того, зазначає, що 16.07.2013 року Зборами учасників ТОВ «НВФ «Водполімер» було прийнято рішення про продаж ТОВ «Концерн Водполімер» адміністративної будівлі та вищевказаної земельної ділянки за ціною балансової вартості останніх. Вказане рішення було оформлено протоколом № 16/07/2013. З урахуванням викладеного зазначає, що спірна будівля була відчужена за згодою та з відома вищого органу управління ТОВ «НФВ «Водполімер». При цьому зазначає, що на дату проведення зборів учасники [PERSON] (частка у статутному капіталі 16,28%) та [PERSON] (частка у статутному капіталі 16,28%) були померлими, тому відповідно до листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 4-42-344/6786 від 19.12.2002 (чинного на дату прийняття вказаного рішення), голосування та визначення кворуму у вищому органі товариства провадяться без урахування частки, що належить померлому учаснику. Тобто на дату проведення зборів живими учасниками були: [PERSON] з часткою 25%; [PERSON] з часткою 26,16%; [PERSON] з часткою 16,28%, що в сукупності мали 67,44 %, то і відповідно вказаний розмір, з урахуванням положення законодавства становить 100 % голосів. На вказаних Зборах прийняли участь [PERSON] , [PERSON] , які мали 51 %, що складало з урахування положення законодавства 75,86 % голосів. На дату прийняття рішення, кворум зборів вважався правомочним, якщо на ньому присутні учасники с часткою більше 60 %. Отже, рішення про продаж спірної будівлі було прийнято повноважним кворумом зборів. Також зазначає, що, якщо поглянути на текст протоколу позивача № 15/10/2011, яким оформлено рішення про придбання спірної будівлі, то видно, що рішення про купівлю приймалося зборами Учасників з аналогічним кворумом (51%) та майже аналогічним текстом, в той час коли учасники [PERSON] та [PERSON] були живими. А це значить, що спірний об`єкт потрапив у власність до позивача формально, на підставі рішення зборів, яке було прийнято без повноважного кворуму. Вказує, що на виконання рішення зборів від 31.07.2013 року між ТОВ «НВФ «Водполімер» (в особі генерального Директора [PERSON].) та ТОВ «Концерн Водполімер» (в особі директора [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером: 32'0500000:06:003:0007, з ціною за балансовою вартістю. По тексту вказаного договору є посилання на протокол № 16/07/2013, як підставу для укладення договору. Через певні технічні перепони не вдалося в той же день укласти і договір купівлі продажу адміністративної будівлі. Сторони домовилися укласти відповідний договір купівлі-продажу в інший день найближчим часом. Однак через два тижні раптово не стало генерального Директора ТОВ «НВФ «Водполімер» [PERSON]. і тому продаж адміністративної будівлі залишився незавершеним. Тільки в 2014 році було проведено наступні Збори учасників ТОВ «НВФ «Водполімер» на яких було прийнято до складу учасників родину [PERSON] та спадкоємців інших вищевказаних померлих учасників ( [PERSON] та [PERSON] ), та обрано Директора [PERSON] , кандидатура якого була запропонована учасником [PERSON] . Також зазначив, що під час підготовки відзиву, [PERSON] в телефонній розмові повідомив, що в квітні 2015 року він отримав від [PERSON] пакет документів для проведення реєстрації змін по рішенню зборів від 2014 року, а також вказівку про продаж спірної будівлі, процес відчуження якої ще розпочався в 2013 році. Тому в квітні 2015 року, з метою виконання рішення Зборів учасників ТОВ «НВФ «Водполімер» від 16.07.2013 року, з метою до завершення процедури купівлі-продажу адміністративної будівлі, з метою не допуску ситуації при якій, земельна ділянка буде у власності однієї особи, а будівля у іншої і був укладений зазначений договір. Вказує, що в 2016 році відбувся конфлікт між [PERSON] та братами [PERSON], і як наслідок після цього [PERSON] почав робити численні спроби та дії щодо захоплення об`єктів власності братів [PERSON], під егідою повернення майна ТОВ «НВФ «Водполімер» від рейдерського захоплення братами [PERSON] власності ТОВ «НВФ «Водполімер». При цьому як склалася ситуація, позивач намагається отримати подвійну наживу від такого процесу, в тому що отримав кошти від продажу спірної будівлі і тепер намагається додатково повернути собі будівлю. З урахуванням викладеного зазначає, що продаж спірної будівлі був здійснений з відома та згоди вищого органу управління ТОВ «НФВ «Водполімер», що унеможливлює витребування майна від відповідача, який є добросовісним набувачем. Крім того, відповідач заявляє про застосування наслідків пропуску позивачем ' трирічного строку позовної давності. В цьому зв`язку представник відповідача зазначив, що відповідно до судової практики Верховного Суду початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України відліковується з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу, а не з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно. Оскільки позивач через свій виконавчий орган набув прав та обов`язків за Договором купівлі-продажу в день його укладення - 20.04.2015, то відповідно, саме в цей день - 20.04.2015 позивач довідався про порушення свого права. А тому , вважає, що трирічний строк позовної давності щодо вимог про витребування на користь ТОВ НВФ «Водполімер» об`єкту нерухомого майна сплив 21.04.2018. Початок перебігу позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку ст.388 ЦК України обчислюється з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна у володіння іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу, а не з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно. 08.04.2021 позивачем подано відповідь на відзив (т.1 а.с.1-17). 16.06.2021 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (т.2 а.с.216-228)/ 14.06.2021 залученою до участі у справі третьою особою [PERSON] подані пояснення (т. 1 а.с.189-190), відповідно до яких він зазначає, що йому не відомі обставини набуття права власності відповідачем на адміністративну будівлю та обставини, за якими позивач втратив право власності. Одночасно повідомляє, що 31 жовтня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, на забезпечення виконання обов`язку з повернення позики відповідач передав адміністративну будівлю в іпотеку. Ознайомившись з відзивом та поясненнями ТОВ «Концерн Водполімер» він встановив, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог. 14.06.2021 до суду були подані пояснення третьої особи ТОВ «Концерн Водполімер» (т.1 а.с.194-200), за змістом яких третя особа просить застосувати наслідки пропуску позивачем трирічного строку позовної давності щодо всіх заявлених позовних вимог, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Доводи позивача вважають грубим обманом, також зазначають, що спірна адміністративна будівля була придбана позивачем разом із земельною ділянкою за балансовою вартістю та на підставі домовленості, що була між директором ТОВ «Концерн Водполімер» [PERSON]. та його батьком [PERSON] , учасником ТОВ НВФ «Водполімер». На початку літа 2013 року у зв`язку з виробничою необхідністю між позивачем та третьою особою була досягнута домовленість про продаж адміністративної будівлі та земельної ділянки за балансовою вартістю. Зазначає, що 16.07.2013 зборами учасників ТОВ НВФ «Водполімер» було прийнято відповідне рішення, на виконання якого 31.07.2013 між ТОВ НВФ «Водполімер» та ТОВ «Концерн Водполімер» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3210500000:06:003:0007. Через два тижні директор ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] помер, і тому продаж адміністративної будівлі залишився незавершеним. Вказують, що тільки у 2014 році було проведено наступні Збори учасників ТОВ НВФ «Водполімер», на яких були прийняті до складу учасників спадкоємців померлого [PERSON] , а також обрано директора [PERSON] .. Зазначають, що ТОВ «Концерн Водполімер» набуло право власності на об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу , який було укладено 20.04.2015 директором [PERSON] , який діяв на підставі Статуту ТОВ НВФ «Водполімер» від 31.10.2014, який на той час не був визнаний недійсним. За вказаних обставин вважають, що спірне нерухоме майно правомірно вибуло з володіння позивача. Щодо зміни адреси зазначають, що метою зміни адреси було те що [PERSON] є власником ПрАТ «ВКФ «УКРВОДТЕХПОСТАЧ» , яке знаходиться через один будинок по тій же вулиці, що і спірна будівля та з таким же порядковим номером 10, через що виникала плутанина з доставкою поштової кореспонденції, а також через конфлікт, що існував з [PERSON] і [PERSON] . Зазначають, що відповідач ніколи не працював в ТОВ «Концерн Водполімер», та не перебуває з родиною [PERSON] в родинних відносинах. Вважають, що задоволення позову призведе до порушення ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в такому випадку на відповідача буде покладено надмірний тягар. Також звертають увагу, що початок перебігу позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку ст.388 ЦК України обчислюється з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна у володіння іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу, а не з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно. Ухвалою від 15.01.2021 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.80-81). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 було задоволено заяву ТОВ НВФ «Водполімер» про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно «Адміністративна будівля №9», реєстраційний номер об`єкта у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 621338632105, площею 500 м2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.94-97). Протокольною ухвалою від 15.03.2021 було задоволено письмові клопотання представників сторін та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача : ТОВ «Концерн Водполімер» та [PERSON] (т.1 а.с.102,103, 105-106). Ухвалою від 26.03.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову (т.1 а.с.149, 164-166). Протокольною ухвалою від 18.06.2021 було задоволено письмове клопотання представника позивача від 21.04.2021 про допит свідків: [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.187, т.2 а.с. 276-277). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.3 а.с.1). Ухвалою суду від 07.10.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Чабанова А.О. про забезпечення доказів шляхом призначення по справі судової фізико-хімічної експертизи, технічної та судової почеркознавчої експертизи завіреної приватним нотаріусом бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. копії протоколу №16/07/2013 від 16.07.2013 (т.3 а.с.89-91, 195, 201-203). Ухвалою суду від 07.10.2022 було витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Київській області відомості про те, чи працювали (протягом якого періоду та на яких посадах) зазначені особи [PERSON] (РНОКПП ФО - [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Водполімер» (код ЄДРПОУ -24222805, вул.Пономарьова, 1, м.Ірпінь, Київська обл., 08298) та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Концерн Водполімер» (код ЄДРПОУ 35192542, вул..Курганна, 6 м.Чернігів, Чернігівської області, 14013) (т.3 а.с.196-198). В судовому засіданні представники позивача Квасков О.Д. та Стецько М.В. позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві підстав та не погоджуються з тим, що був пропущений строк позовної давності. Представник відповідача Чабанов А.О. проти задоволенні позову заперечував з наведених у відзиві підстав, просив відмовити у задоволенні позову, в тому числі з підстав пропуску строку позовної давності. Третя особа [PERSON] , а також представник третьої особи ТОВ «Концерн Водполімер» у призначені судові засідання не з`явилися, повідомлялися судом про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У судовому засіданні встановлено, що позивачу Товаристу з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» (код ЄДРПОУ - 24222805) на підставі договору купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 26 жовтня 2011 року, укладеного з ТОВ «УКРПЛАСТПЕРЕРОБКА», посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. за реєстровим №4117, на праві власності належало спірне нерухоме майно: адміністративна будівля №9, що знаходилася за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.121) За змістом п.4 Договору купівлі-продажу за погодження сторін продаж об`єкту вчинено за 503566,00 грн.. Крім того, за змістом вказаного Договору купівлі-продажу від імені покупця ТОВ НВФ «Водполімер» діяв його директор [PERSON] , який діяв, зокрема, на підставі Статуту ТОВ НВФ «Водполімер» (нова редакція), зареєстрованого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області 29 листопада 2004 року, а також Протоколу №15/10/2011 зборів учасників ТОВ НВФ «Водполімер» від 15 жовтня 2011 року, відповідно до якого учасники Товариства [PERSON] та [PERSON] , які в сукупності володіють 51% відсотками статутного капіталу, вирішили придбати у власність об`єкти нерухомого майна, а саме: адміністративну будівлю №9 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 500 кв.м., балансова вартість становить 503566 грн.; земельну ділянку площею 0,262 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , балансова вартість 80460,20 грн., - доручити директору ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] підписати договір купівлі-продажу нерухомого майна (т.1 а.с.119-120). Сторонами не заперечується, та долученою копією Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 липня 2013 року . реєстровий №3252 (т.1 а.с.123-126) підтверджується, що ТОВ НВФ «Водполімер» на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Дудкою О.С., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 26 жовтня 2011 року за реєстровим №4121, набуло право власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,2616 га, кадастровий номер 3210500000:06:003:0007, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що в подальшому на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. за реєстровим №4121, ТОВ НВФ «Водполімер», від імені якого діяв директор [PERSON] , відчужило (продало) у власність ТОВ «Концерн Водполімер», від імені якого діяв директор [PERSON] , земельну ділянку площею 0,2616 га, кадастровий номер 3210500000:06:003:0007, що розташована за адресою: [ADDRESS] Як визнано сторонами, дійсність вищевказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки позивачем не оспорювалася. За змістом вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013 також зазначено, що директор ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON]. діяв, зокрема, на підставі Статуту , зареєстрованого 29.11.2004 , а також Протоколу № 16/07/2013 зборів учасників ТОВ НВФ «Водполімер» від 16 липня 2013 року (т.1 а.с.123). Як стверджував представник відповідача та третя особа ТОВ «Концерн Водполімер», вказаним Протоколом зборів учасників ТОВ НВФ «Водполімер» від 16 липня 2013 року № 16/07/2013 учасники Товариства [PERSON] та [PERSON] , які в сукупності володіють 51% відсотками статутного капіталу, вирішили продати об`єкти нерухомого майна на користь ТОВ «Концерн Водполімер» за ціною, зазначеною у даному протоколі: - адміністративну будівлю №9 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 500 кв.м., балансова вартість становить 503566грн.; - земельну ділянку площею 0,262 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , балансова вартість 137255,81грн., - доручити директору ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] підписати договір купівлі-продажу нерухомого майна (т.1 а.с.122). Разом із з цим, оригінал зазначеного Протоколу суду наданий не був та, як визнано, представником відповідача, оригінал Протоколу відсутній, наявна лише посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. Факт проведення таких зборів та підписання протоколу та прийняття рішення щодо відчуження нерухомого майна на користь ТОВ «Концерн Водполімер», позивачем, а також допитаним в судовому засіданні свідком [PERSON] не визнається. У зв`язку з цим представником позивача подано клопотання про визнання наданої копії Протоколу зборів учасників ТОВ НВФ «Водполімер» від 16 липня 2013 року №16/07/2013 недопустимим доказом. Згідно з відповіддю Приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки О.С. від 17 липня 2018 року №449/01-16, адресованої директору ТОВ НВФ «Водполімер» Кваскову О.Д. зазначений протокол №16/07/2013 від 16.07.2013 року у справі нотаріуса відсутній (т.2 а.с.164). Відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Також встановлено, що [INFO] року учасник ТОВ НВФ «Водполімер» який обіймав посаду директора Товариства, [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (т.2 а.с.153). Сторонами визнано, третіми особами не заперечується, та матеріалами справи підтверджується, що на підставі Протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» від 31 жовтня 2014 року №17/11/14 у зв`язку зі смертю учасників Товариства: [PERSON] , який володів 16,28% статутного капіталу Товариства, [PERSON] , який володів 16,28% статутного капіталу Товариства, та [PERSON] , який володів 25% статутного капіталу Товариства, останніх було виключено зі складу учасників ТОВ НВФ «Водполімер» та прийнято до складу учасників їх спадкоємців: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, вказаними зборами за пропозицією учасника Товариства [PERSON] звільнено з посади директора Товариства померлого [PERSON] та призначено директором Товариства [PERSON] (т.1 а.с.127-129). Крім того, вказаними зборами за пропозицією учасника Товариства [PERSON] було вирішено: внести зімни до Статут Товариства, затвердити нову редакцію Статут, провести державну реєстрацію нової редакції Статуту ТОВ НВФ «Водполімер», виконання обов`язків щодо державної реєстрації нової редакції Статут Товариства доручено директору Товариства. З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що зміни до Статуту стосувалися змін щодо складу учасників Товариства. Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 19.02.2019 у справі №911/2284/17 позов [PERSON] до ТОВ НВФ «Водполімер» задоволено частково, зобов`язано Виконавчий комітет Бориспільської міської ради скасувати реєстраційну дію №13541050016000247, проведену 08.04.2015 щодо держаної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Водполімер» (ідентифікаційний код 24222805). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05 червня 2019 року у вказаній справі було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Господарського суду Київської області від 19.02.2019, пункти 1,5,7 резолютивної частини рішення Господарського суду Київської області від 19.02.2019 скасовано з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову до ТОВ НВФ «Водполімер», визнано недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Водполімер» (08298, Київська обл., місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 1, код 24222805) у редакції, затвердженої на підставі рішення загальних зборів учасників від 31.10.2014, оформленого протоколом № 17/11/14 (т.2 а.с.25-36). Як зазначено в постанові, та підтверджується копією висновку експерта від 05.11.2018 №5777/18-33/12155/18-33 (т.2 а.с.37-41), у дослідницькій частині вказаного висновку, експерт в результаті проведених досліджень встановив таке: «друкований текст першого - одинадцятого та тринадцятого-сімнадцятого аркушів виконаний однаковим способом, за допомогою знакосинтезуючого пристрою з лазерною технологією друку, спорядженого картриджем з тонером чорного кольору; дванадцятий аркуш статуту виготовлений за допомогою копіювально-розмножувальної техніки і є технічним зображенням (електрофотокопією); - на першому (титульному) аркуші статуту, а також на шістнадцятому і сімнадцятому аркушах статуту наявні отвори від проколів скобами стиплера на інших аркушах статуту такі отвори від проколів скобами степлера відсутні; - форматування тексту у підпунктах 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.7; 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 9.2.2, 9.2.3, 9.2.4, 9.2.5, 9.2.6, 9.2.7; 13.1.9; 15.9.9; 20.4.3 та 22.10 статуту, розташованих на другому, четвертому, восьмому, дев`ятому, дванадцятому, тринадцятому, п`ятнадцятому та шістнадцятому аркушах, відрізняється від форматування тексту у підпунктах на першому, третьому, п`ятому, шостому, сьомому, одинадцятому та чотирнадцятому аркушах статуту». Тобто як вбачається із встановленого експертом дослідження, установчий акт - статут ТОВ НВФ «Водполімер» не є однорідним сформованим документом (частину документу виготовлено за допомогою знакосинтезуючого пристрою з лазерною технологією друку, частину - за допомогою копіювально-розмножувальної техніки і є технічним зображенням, частина аркушів містить отвори від проколів скобами частина - ні). Також в постанові суду апеляційної інстанції звернуто увагу, що протокол №17/11/14 від 31.10.2014 не містить відображання ухвалення рішень щодо зміни управління товариства та наділення директора повноваженням (укладення правочинів до 3000000,00 грн без згоди загальних зборів). У порядку денному відображено: «1. Про виключення із складу учасників товариства, 2. Прийняття нових учасників (спадкоємців) в товариство, 3. Розподіл статутного капіталу товариства, 4. Про зміну директора товариства, 5. Про внесення змін до статуту товариства». Жодного положення (пункту) про наділення директора більш ширшими повноваженнями (на вчинення значних правочинів) порядок денний не містить (т.2 а.с.25-36). Так, дослідженням наданих суду Статуту ТОВ НВФ «Водполімер», затвердженого загальними зборами Товариства , протокол №15 від 09.11.2004 (т.2 а.с.99-114), Статуту ТОВ НВФ «Водполімер», затвердженого загальними зборами Товариства, протокол №17/11/17 від 31.10.2014 (т.2 а.с.115-132), у тому числі встановлено, що редакція Статуту 2014 року містить положення п.15.9.9, відповідно до якого Директор (без погодження з Загальними зборами. Має право для укладення угод та правочинів Товариства, на суму, що не перевищує 3000000,00 (три мільйони)гривень. Суд також звертає увагу, що згідно з Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» від 31 жовтня 2014 року №17/11/14 (т.1 а.с.127-129) головою зборів було обрано - [PERSON] , секретарем зборів - [PERSON] , в той час, як нова редакція Статуту ТОВ НВФ «Водполімер», затвердженого загальними зборами Товариства, протокол №17/11/17 від 31.10.2014, засвідчена підписом директора [PERSON]. та зареєстрована у виконавчому комітеті Бориспільської міської ради Київської області 08.04.2015, номер запису 15541050016000242 (т.2 а.с.115, 132). Наказом №7 від 10 квітня 2015 року, підписаним [PERSON] , останній призначив себе на посаду директора ТОВ НВФ «Водполімер» з 10.04.2015 (т.2 а.с.154). Вказаний Статут ТОВ НВФ «Водполімер», затверджений загальними зборами Товариства, протокол №17/11/17 від 31.10.2014 був наданий директором ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON]. при посвідченні Договору купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20 квітня 2015 року, укладеного між ТОВ НВФ «Водполімер» та ТОВ «Концерн Водподімер» та посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. за реєстровим №1019 (т.1 а.с.38-30). Згідно з вказаним Договором купівлі-продажу ТОВ «Концерн Водполімер» набуло у власність адміністративну будівлю №9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ціною 469043,76 грн. Як стверджує позивач, що підтверджується довідками АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», безготівкові операції по рахунку ТОВ НВФ «Водполімер» з контрагентом ТОВ «Концерн Водполімер» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року включно були відсутні (т.2 а.с.166), у період з 01.08.2013 по 07.07.2015 право першого підпису на фінансових документах мали директор [PERSON] та заступник директора [PERSON] , другий підпис відсутній (т.2 а.с.181), крім того, з рахунку ТОВ НВФ «Водполімер» на рахунок ТОВ «Концерн Водполімер» було перераховано кошти(надання поворотно-фінансової допомоги): 17.04.2015 - 700000,00 грн., 23.04.2015 - 300000,00 грн., 11.06.2015 - 106000,00 грн. Рішенням: Бориспільської міської ради Київської області 1091-16-VІІ від 11.10.2016 за заявою ТОВ «Концерн Водполімер» було надано поштову адресу земельній ділянці (кадастровий номер 3210500000:06:003:0007, адміністративній будівлі та трансформаторній підстанції ТОВ «Концерн Водполімер» по вулиці Запорізька у м.Борисполі, -вулиця Запорізька, 8в, у м.Борисполі (колишня адреса - вул.Запорізька, 10) (т.1 а.с.59) . Долучене до справи листування свідчить про те, що учасники ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у 2017 році неодноразово зверталися до директора ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON]. щодо отримання балансів, звітності, протоколів, відомостей щодо майна Товариства, а також для проведення позачергових загальних зборів, а також до Приватного нотаріуса Дудки О.С. щодо отримання копій документів, на підставі яких було відчужене належне ТОВ НВФ «Водполімер» нерухоме майно (т.2 а.с.156-157, 158). Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.11.2017 здійснено державну реєстрацію змін щодо керівника ТОВ НВФ «Водполімер» на Кваскова Олександра Дмитровича (т.2 а.с.171-172) Після зміни керівника ТОВ НВФ «Водполімер» директор Квасков Д.О. звертався до приватного нотаріуса Дудки О.С. з метою отримання вищевказаних документів (т.2 а.с.159-164). Також встановлено, що відповідно до відмітки на позовній заяві ТОВ НВФ «Водполімер» 17.04.2018 звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ «Концерн Водполімер» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним (т.2 а.с.81). Так, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2019 року у справі №911/786/18 (т.1 а.с.11-26) було задоволено апеляційну скаргу ТОВ НВФ «Водполімер» на рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2018 у справі №911/786/18, рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2018 у справі №911/786/18 про відмову у задоволенні позову скасовано, прийнято нове рішення по справі №911/786/18, яким позов ТОВ НВФ «Водполімер» до ТОВ «Концерн Водполімер» за участю третьої особи - приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудки Оксани Сергіївни, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, задоволено повністю: визнано недійсним Договір купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20 квітня 2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Водполімер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн Водполімер» (посвідчений 20 квітня 2015 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1019), вирішено питання судових витрат. За змістом вказаної постанови Північного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2019 року у справі №911/786/18 встановлено, що оскаржуваний договір купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20 квітня 2015 було укладено директором ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] за відсутності попереднього погодження Загальними зборами вказаного товариства та відповідно за відсутності вчинення органами управління цього товариства будь-яких дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину. Також судом апеляційної інстанції господарської юрисдикції у вказаній справі встановлено, що відповідач (ТОВ «Концерн Водполімер») , після набуття права власності на об`єкт нерухомості за оскаржуваним договором звернувся до Бориспільської міської ради із заявою від 02.09.2016, розглянувши яку рада вирішила надати поштову адресу земельній ділянці, адміністративній будівлі та трансформаторній підстанції ТОВ «Концерн Водполімер» по вулиці Запорізька, 8-в у м.Борисполі (колишня адреса: вул.Запорізька, 10). Крім того, колегія суддів дійшла висновку про вчинення оскаржуваного правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, про що свідчать наступні обставини: - укладення Договору купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 з боку відповідача директором ТОВ «Концерн Водполімер» [PERSON]., який на момент вчинення спірного правочину одночасно був учасником товариства позивача, тобто іншої сторони договору, та більш того за його участю приймалося рішення про обрання [PERSON] на посаду директора ТОВ Науково-виробнича фірма «Водполімер» [PERSON] працював у ТОВ «Концерн Водполімер»; -до виконання своїх обов`язків, як директора товариства позивача, [PERSON] приступив через п`ять місяців після призначення його загальними зборами, які відбулись 31.10.2014, тобто лише після реєстрації нової редакції статуту (08.04.2015), згідно якої директора було наділено більшим обсягом повноважень у порівнянні з попередньою редакцією статуту та зменшено повноваження загальних зборів (стосовно погодження правочинів до 3000000,00 грн.); - оскаржуваний договір купівлі - продажу було укладено 20.04.2015, тобто через 10 днів після того, як [PERSON] приступив до виконання своїх обов`язків, як директора товариства позивача та відповідно через 12 днів після реєстрації нової редакції статуту, якою збільшено повноваження директора; - в судовому порядку було визнано недійсним статут ТОВ НВФ «Водполімер», в редакції від 31.10.2014, з підстав відсутності в порядку денному відомостей про розширення повноважень директора, відсутності відображення такого рішення в протоколі загальних зборів №17/11/14 від 31.10.2014, наявності статуту, який оформлено з порушенням ст. 8 Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та який не може бути належним доказом волі учасників товариства, що свідчить про відсутність дійсного волевиявлення учасників ТОВ НВФ «Водполімер» на внесення 31.10.2014 змін в статут товариства, що стосуються зміни в управлінні товариством, повноважень директора та інше; а також зобов`язано державного реєстратора скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації вказаних змін; - продаж вказаної будівлі за оскаржуваним договором було здійснено лише за балансовою вартістю цього об`єкту нерухомості. При цьому, саме директором [PERSON] була видана довідка від 15.04.2015 №15 щодо балансової вартості будівлі; - перерахування з рахунку позивача за декілька днів до укладення договору на рахунок відповідача коштів фінансової допомоги, частина з яких, після укладення оскаржуваного договору була знову повернута позивачу, у вигляді оплати об`єкту продажу. Повторне перерахування відповідачу коштів фінансової допомоги вже після укладення договору та отримання частини коштів від продажу; - вчинення відповідачем дій щодо зміни поштової адреси адміністративної будівлі №9, відчуженої за спірним правочином на користь ТОВ «Концерн Водполімер»; - відчуження об`єкту нерухомості, придбаного у позивача за оскаржуваним договором, після зміни його поштової адреси на користь [PERSON] , який згідно довідки відповідача був його працівником. Судом апеляційної інстанції зазначено, що наведені у сукупності обставини свідчать про умисну змову однієї сторони правочину - представника позивача [PERSON] з другою стороною - відповідачем (ТОВ «Концерн Водполімер»), внаслідок чого настали несприятливі наслідки для юридичної особи позивача у вигляді втрати останнім права власності на адміністративну будівлю №9. При цьому, колегія суддів вважала, що особи, які вчиняли правочин від юридичних осіб усвідомлювали факт його вчинення всупереч інтересам товариства позивача, передбачали настання невигідних для останнього наслідків та бажали їх настання. Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Концерн Водполімер» залишено без задоволення, вищевказану Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 залишено без змін (т.1 а.с.28-37). В тому числі, колегією суддів Касаційного господарського суду зазначено: як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, наведені вище обставини вказують на наявність умислу, зловмисної домовленості представників сторін під час укладення договору щодо переслідування інтересів ТОВ «Концерн Водполімер» (його співвласників), на користь якого відчужений об`єкт нерухомості всупереч інтересам позивача, що й стало підставою для задоволення позову та визнання недійсним договору на підставі частини 1 статті 232 Цивільного кодексу України. Отже, в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України встановлені у вищевказаній господарській справі №911//786/18 обставини не підлягають доказуванню та мають враховуватися судом при розгляді даної цивільної справи. Крім того, судом встановлено, що 15 вересня 2017 року ТОВ «Концерн Водполімер» відчужило на користь відповідача [PERSON] спірне нерухоме майно: адміністративну будівлю №9, загальною площею 500,00кв.м., що знаходиться за адересою: [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] ), за ціною продажу 511967,00 грн., які покупець зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» протягом 30 днів з дня укладення даного Договору, що підтверджується Договором купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 15 вересня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С., реєстровий №2759 (т.1 а.с.44-48). За змістом п.1.3 Договору, його посвідчення відбувається одночасно із посвідченням Договору купівлі-продажу земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,2616 га, кадастровий номер 3210500000:06:003:0007. Суд звертає увагу, що доказів перерахування коштів на виконання умов укладеного договору відповідачем на користь ТОВ «Концерн Водполімер» суду надано не було. На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою Оксаною Сергіївною прийнято рішення №37096833 від 15.09.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право власності 22352425), за відповідачем [PERSON] зареєстроване право приватної власності на спірну адміністративну будівлю №9, адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 621338632105, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №236740700 від 13.12.2020 (т.1 а.с. 49-58). Перевіркою доводів сторін та третьої особи ТОВ «Концерн Водполімер» з відповіді ГУ ПФУ в Київській області від 10.11.2022 (т.3 а.с.216) встановлено, що згідно з даними реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахованих осіб застрахована особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебував у трудових відносинах з ТОВ «Науково-виробнича фірма «Водполімер» (ЄДРПОУ 24222805) з 03.05.2012 по 30.04.2013 та з 03.03.2014 (останні звітні відомості - жовтень 2017 року); застрахована особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебував у трудових відносинах з ТОВ «НВФ «Водполімер» (ЄДРПОУ 24222805) з 01.01.1999 по 30.07.2010 та з 02.08.2010 по 03.05.2012. З ТОВ «Концерн Водполімер» (ЄДРПОУ 35192542) зазначені особи у трудових відносинах не перебували. Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Київській області від 25.10.2022 (т.3 а.с.218-219) встановлено, що на підставі поданих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «НВФ «Водполімер, (код за ЄДРПОУ 24222805), наявна інформація щодо отриманих доходів: [PERSON] - з 1 по 4 кв. 1998, з 4 кв. 1998 по 3 кв. 2010 р, з 3 кв. 2010 по 2 кв. 2012, з 2 кв. 2012 по 3 кв. 2013 (дохід у вигляді заробітної плати): [PERSON] - з 2 кв. 2012 по 2 кв. 2013, з 3 кв. 2013 по 3 кв. 2017 (дохід у вигляді заробітної плати ). На підставі поданих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «Концерн Водполімер» (ЄДРПОУ 35192542), наявна інформація щодо отриманих доходів: [PERSON] - з 3 кв. 2016 по 3 кв. 2016 (дохід за цивільно-правовим договором); [PERSON] - з 1 кв. 2015 по 4 кв. 2015 (дохід у вигляді заробітної плати, дата прийняття на роботу - 18.03.2015, дата звільнення з роботи - 01.12.2015), з 3 кв. 2016 по 4 кв. 2016 р (дохід за цивільно-правовим договором. Отже, отримана інформація, що в період, коли було укладено Договір купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20.04.2015 директор продавця за договором ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] одночасно перебував у трудових відносинах з покупцем за договором ТОВ «Концерн Водполімер», повністю підтверджує вищенаведені висновки Північного апеляційного господарського суду (справа 911/786/18) щодо умисної змови однієї сторони правочину - представника ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON]. з другою стороною - ТОВ «Концерн Водполімер», внаслідок чого настали несприятливі наслідки для юридичної особи позивача у вигляді втрати останнім права власності на адміністративну будівлю №9. Крім того, отримана на виконання ухвали суду інформація від ГУ ПФУ в Київській області та від ГУ ДПС у Київській області спростовує наведені у Довідці, виданої директором ТОВ «Концерн Водподімер» [PERSON]., відомості про те, що [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) ніколи не працював в ТОВ «Концерн Водполімер» на жодній посаді за весь час існування підприємства та не виконував жодних робіт/послуг за цивільно-правовими договорами (т.1 а.с.203), а також заперечення, представника відповідача та третьої особи ТОВ «Концерн Водполімер», що подана ТОВ «Концерн Водполімер» до Потічанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області Довідка про кваліфікацію і досвід працівників, які будуть залучені до виконання робіт, у якій зазначено працівника - [PERSON] (т.1 а.с.63-65), не стосується відповідача. Доказів протилежного відповідачем та третьою особою ТОВ «Концерн Водполімер» надано не було. Разом із з цим долучену позивачем копію витягу з протоколу допиту свідка [PERSON] від 04.09.2020 (кримінальне провадження №42017101070000173 від 03.07.2017) на підтвердження тієї обставини, що колишній працівник ТОВ «Концерн Водполімер» [PERSON] є братом [PERSON] та [PERSON] , суд вважає неналежним і недопустимим доказом, оскільки заяви про допит вказаного свідка у даній цивільній справі учасниками справи, у тому числі позивачем, заявлено не було, будь-яких письмових доказів (наприклад, свідоцтва про народження), на підставі яких можливо було встановити факт родинних зв`язків між відповідачем та директором ТОВ «Концерн Водполімер», який є правонаступником померлого учасника ТОВ НВФ «Водполімер» [PERSON] , [PERSON] , суду надано не було. Відсутність належних і допустимих доказів родинних відносин між відповідачем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , не спростовують обставини, встановлені судами господарської юрисдикції у вищевказані справі №911/786/18, що знайшли своє підтвердження і в ході дослідження письмових доказів у даній цивільній справі, а саме, що третя особа у справі ТОВ «Концерн Водполімер» відчужило спірне нерухоме майно на користь [PERSON] , який отримував доходи від ТОВ «Концерн Водполімер» на підставі цивільно-правових угод щонайменше в третьому кварталі 2016 року. Суд звертає увагу, що відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №236740700 від 13.12.2020 (т.1 а.с.49-58) встановлено, що 15.05.2018 приватним нотаріусом Лазоренко Л.Є. Бориспільського міського нотаріального округу зареєстрована іпотека та обтяження - заборона на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, серія та номер : 438, виданий 15.05.2018, видавник: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. , зокрема на об`єкт нерухомого майна - адміністративна будівля №9, адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 621338632105), строк виконання основного зобов`язання: 31.10.2019, розмір основного зобов`язання : 2200000,00грн., правочин, у якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер , виданий 31.10.2017, видавник: [PERSON] , [PERSON] , іпотекодержатель - [PERSON] . Вказана обставина сторонами та третіми особами не оспорюється. Даючи оцінку усім дослідженим доказам , суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно - адміністративна будівля №9, загальною площею 500,00кв.м., що знаходиться за адересою: [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] ) вибуло з власності та володіння ТОВ НВФ «Водполімер» проти волі власника, та в подальшому на підставі Договору купівлі-продажу від 15.09.2017 було зареєстровано за відповідачем [PERSON] , при цьому доказів того, що відповідач сплатив обумовлені договором кошти в рахунок оплати нерухомого майна суду надано не було. Водночас, сам лише факт того, що відповідач протягом 2010-2013 років працював в ТОВ НВФ «Водполімер» та з наданих приватному нотаріусу Дудка О.С. документів був обізнаний, що продавець ТОВ «Концерн Водполімер» набуло відчужуване нерухоме майно у власність на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2015, укладеного з ТОВ НВФ «Водполімер», за балансовою вартістю 469043,76грн., на переконання суду є недостатніми для того, щоб зробити висновки, що відповідачу було, або могло бути відомо про те, що спірне нерухоме майно вибуло з власності та володіння ТОВ НВФ «Водполімер» проти волі власника. Не є таким доказом належним і достатнім доказом а обставина, що представництво інтересів відповідача в суді здійснює адвокат, який неодноразово здійснював представництво в судах інтересів ТОВ «Концерн Водполімер», родини [PERSON], [PERSON] , оскільки відсутні відомості, що адвокат Чабанов А.О. здійснював представництво [PERSON] при укладенні Договорів купівлі-продажу з ТОВ «Концерн Водполімер» (т.2 а.с.208-212) Усі інші доводи позивача щодо відсутності у відповідача коштів, необхідних для придбання такого майна, а також відсутності в нього можливості для використання промислової будівлі за її цільовим господарським призначенням, відсутності оголошень щодо продажу спірного майна, заниження його вартості, ґрунтуються на припущеннях, які жодними належними і допустимими доказами не доведені. При цьому суд звертає увагу, що Договір купівлі-продажу від 15.09.2017, на підставі якого відповідач набув у власність спірне нерухоме майно з підстав, наведених у позові (як удавана угода) недійсним визнаний не був. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Крім того, відповідно до ч.3 цієї статті якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Встановлені в ході розгляду даної цивільної справи обставини дають суду дійти висновку, що є усі, передбачені ст.388 ЦК України підстави для витребування спірного нерухомо майна у добросовісного набувача [PERSON] .. Заперечення відповідача та третьої особи ТОВ «Концерн Водполімер» що задоволення позову матиме наслідком порушення ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки на відповідача буде покладено надмірний тягар, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів щодо фактичної оплати вартості придбаного нерухомого майна, а також, враховуючи, що відповідач не позбавлений права з метою захисту свого порушеного права звернутися з відповідним позовом до ТОВ «Концерн Водполімер» щодо визнання угоди купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 недійсною та застосування наслідків недійсності правочину. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову і та обставина, що земельна ділянка (кадастровий номер 3210500000:06:003:0007), на якій розташована спірна адміністративна будівля і яка також перейшла у власність від ТОВ НВФ «Водполімер» спочатку до ТОВ «Концерн Водполімер», а в подальшому у власність відповідача [PERSON] , оскільки сторони не позбавлені можливості врегулювати правовідносини щодо користування земельною ділянкою в позасудовий спосіб, або шляхом пред`явлення відповідного позову до суду. Щодо зареєстрованої іпотеки спірного нерухомого майна, то суд звертає увагу, що іпотека була зареєстрована на підставі Договору іпотеки від 15.05.2018, в той час, як Договір позики між [PERSON] та [PERSON] датований 31.10.2017. Крім того, строк виконання основного зобов`язання за Договором позики зазначено - 31.10.2019 і жодних доказів того, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики, зважаючи, що зі вказаної дати пройшло понад три роки, суду надано не було (т.1 а.с.49-58). Наявність у відповідача грошового зобов`язання перед третьою особою [PERSON] не може бути перешкодою для витребування спірного нерухомого майна, яке вибуло проти волі власника ТОВ НВФ «Водполімер». Крім того, суд звертає увагу, що у власності відповідача є інше нерухоме майно, за рахунок якого може бути забезпечено виконання основного зобов`язання боржника [PERSON] . Крім того, суд враховує, що вимога щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.09.2017 щодо реєстрації права власності на спірну адміністративну будівлю №9 по [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] ) за відповідачем [PERSON] , яка є похідною вимогою від спору щодо майна, яке протиправно вибуло з володіння позивача,є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Також, суд враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 04.09.2018р. у справі № 915/127/18, відповідно до яких зазначено, якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис. З урахуванням вимог ст.ст.261,264 ЦК України суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не порушений. Так, судом встановлено, що ТОВ НВФ «Водполімер» звернулося до господарського суду Київської області з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.04.2015, яким було відчужено спірну адміністративну будівлю №9, 17.04.2018 року (справа 911/786/18), тобто в межах трирічного строку позовної давності. В силу вимог ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Рішення у вказаній господарській справі №911/786/18, яким було задоволено позов ТОВ НВФ «Водполімер» та визнано оспорюваний Договір купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20.04.2015 недійсним, набрало законної сили 07.10.2019. З даним позовом ТОВ НВФ «Водполімер» звернулося до суду 22.12.2020, тобто в межах трирічного строку позовної давності з урахуванням, що строк позовної давності був перерваний 17.04.2018. При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за вимогою майнового характеру та вимогою немайнового характеру в сумі 7680 грн. та 2102 грн. відповідно (т.1 а.с.75), які відповідно до вимог ст.141 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 265, 266, 273,280 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved