Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.04.2022 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, у якому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути на свою користь судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що проживав з відповідачкою [PERSON] у цивільному шлюбі. Від подружніх відносин [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, вона вела розгульний спосіб життя, вони розійшлися, а донька залишилася проживати з ним. Відповідачка ніяким чином не цікавиться дитиною, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, тощо. Дитина перебуває на його повному утриманні. 08.04.2022 р. відповідачка підписала заяву про те, що вона не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки. До суду 20.05.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14.08.2013 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.05.2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 20.06.2022 р. В підготовче засідання 20.06.2022 року з`явився позивач [PERSON] , інші сторони в підготовче засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомляли. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 15.08.2022 року, у зв`язку з неявкою відповідачки та третьої особи, відсутністю висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР. З 18.07.2022 року по 12.08.2022 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці. У підготовче засідання призначене на 15.08.2022 року сторони не з`явилися, представник третьої особи 15.08.2022 року на електрону адресу суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю представника органа опіки та піклування ПРА ОМР. Розгляд справи відкладено на 05.09.2022 року. У підготовче засідання призначене на 05.09.2022 року з`явився позивач [PERSON] та зазначив, що мати дитини, відповідачка по справі, знаходиться у лікарні, але не знаю чим вона хвора. З відповідачкою він не спілкується, почав збирати документи для звернення до органу опіки та піклування для отримання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. У підготовче засідання з`явилася представник третьої особи - Степаненко О.Г. , заявила клопотання, яким просила розгляд справи відкласти, у зв`язку з тим, що відсутній висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР. Представник третьої особи - Ільчук О.Д. зазначене клопотання підтримала. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 26.10.2022 року з метою підготовки висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР та неявкою відповідачки. У підготовче засідання призначене на 26.10.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 01.12.2022 року. 29.11.2022 року представник ПРА ОМР через канцелярію суду надав клопотання, яким просив долучити до матеріалів справи Висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У підготовче засідання призначене на 01.12.2022 року [PERSON] не з`явився, 01.12.2022 року надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу просив розглядати за його відсутністю. Представник органу опіки та піклування ПРА ОМР у підготовче засідання не з`явилася, 01.12.2022 року надала суду заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу просила розглядати за відсутністю представника третьої особи. [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за її відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 01.12.2022 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду на 13.12.2022 р. В судове засідання 13.12.2022 року з`явився позивач [PERSON] , інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини не явки суд не повідомляли. Позивач в судовому засіданні вказав, що проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі, потім у них народилася донька [PERSON] , та до її 2 років вони проживали разом, винаймали будинок, але потім переїхали на [ADDRESS] , до квартири його батьків, почалися сварки та вони розійшлися. Спочатку донька проживала із відповідачкою, та вона дитину йому залишала на декілька днів, але виходило, що десь від 7 до 14 днів. Він слідкував за донькою, їй вже було 2 роки, йому нікому було допомогти, його батьки давно вже померли. Коли доньці було близько трьох років, він її оформив до дитячого садка, потім до школи. Відповідачка лиш на початку ще телефонувала, але не приїздила, а потім взагалі пропала. Потім він придбав доньці телефон та годинник задля того, щоб міг її контролювати. Мати доньці лише один раз телефонувала на її день народження, коли їй виповнилося 2 роки та один раз на Новий рік. У них двокімнатна квартира зі всіма зручностями, два роки тому зробив ремонт. Донька йому допомагає, їй подобаються танці, спів, вона добре навчається. Малолітня [PERSON] , якій виповнилося повних 11 років пояснила, що про матір погано що пам`ятає та знає. Вона двічі їй телефонувала. Живе вона добре, зранку батько будить, інколи сама встає. Тиждень тому, коли вона захворіла, була висока температура, батько увесь день сидів із нею та вона одужала. Кожен день вона грає у дворі із друзями. У неї є її робоче місце, є ноутбук, ліжко-крісло. Батька вона любить, та кішку свою також. З матір`ю вона взагалі ніколи не бачилася. Відповідачка в судові засідання не з`являлася, про причини не явки суд не повідомляла, надала заяву про розгляд справи за її відсутність. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 24 лютого 2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан терміном на 30 діб та в подальшому продовжувався термін дії правового режиму воєнного стану. Однак, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Відповідно до рекомендацій Ради суддів України при визначенні умов роботи суду у воєнний час слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). З огляду на поточну ситуацію, яка склалася у м.Одесі, де знаходиться Приморський районний суд м.Одеси, де не було та немає активних бойових дій, враховуючи, що суд здійснює свою діяльність у штатному режимі, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та недопущення порушення конституційних прав всіх учасників справи на судовий захист, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачки, оскільки неодноразове відкладення розгляду справи буде суперечити принципу ефективності судового процесу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, малолітньої дитини, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у сторін є малолітня донька [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 12.10.2011 року (а.с. 4). За довідкою №107 від 23.03.2022 р. виданою Одеською загальноосвітньою школою №60 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, [PERSON] навчається у 4-Г класі школи, проживає з батьком [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] надано нотаріально посвідчену заяву, якою вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зміст та наслідки надання згоди щодо позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] передбачені ст.. 166 СК України нотаріусом роз`яснені та їй зрозумілі. Не заперечувала проти вирішення питання у будь-яких інстанціях щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за її відсутності. Справжність підпису [PERSON] на вказаній заяві засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., зареєстровано у реєстрі за №445 (а.с. 9). Згідно висновку органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.11.2022р. №01-11/1708/1вих вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.39-42). У висновку Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за вих.№01-11/1708/1 вих від 28.11.2022 зазначено про те, що 24.10.2022 р. спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що квартира розміщена на 3-му поверсі 3-х поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, загальна площа квартири 55,7 кв.м, житлова 36,4 кв.м. Квартира чиста, світла, меблі побутова техніка в наявності, опалення електричне, -водо, газо-, електропостачання. Дитина мешкає в одній кімнаті з батьком, є окреме ліжко, одяг та взуття відповідно віку та сезону, телефон та ноутбук. Відповідно до заяви малолітньої [PERSON] , яку до Служби у справах дітей Одеської міської ради надав батько [PERSON] вона не проти того, щоб її мати позбавили батьківських прав тому, що вона не займається її вихованням і не приділяє їй жодної уваги не телефонує, та не відвідує її. Судом встановлено, що відповідачка вихованням, утриманням доньки не займалася майже з народження, донька з трьох місяців мешкала разом з батьком та повністю перебуває на його утриманні. З пояснень дитини в судовому засіданні встановлено, що вона взагалі матір не пам`ятає та не бачила її ніколи. Як вбачається з позову та досліджених судом наявних у справі документів, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, не цікавиться її життям. Доказів щодо спростування зазначених фактів суду не надано. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що мати дитини - [PERSON] , вихованням та утриманням своєї дитини не займається щонайменше з 2013 р., життям та здоров`ям доньки [PERSON] не цікавиться, матеріально не допомагає, не спілкуються з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Крім того, надала нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Таким чином суд вважає що дитина не має будь-якого зв`язку зі своєю матір`ю, без поважних на причин, що на думку суду негативно впливає на розвиток дитини, її ставлення Підстави позову відповідають вимогам норм права, на які посилається позивач під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , у відношенні її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки остання не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовилася від такого права. З наведеного вище, суд вважає позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.. 141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved