Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся в суд із позовом до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, у якому просить стягнути матеріальну шкоду заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 258523,75 грн, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, витрати за проведення оцінки вартості заподіяного матеріального збитку у сумі 3000,00 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що 29 серпня 2021 року припаркував належний йому автомобіль у зоні паркування по вулиці Г.Сковороди, 27 біля Національного університету «Києво-Могилянська академія». Згодом повернувшись виявив, що на місці припаркованого автомобіля знаходилось повалене аварійне дерево. В результаті падіння дерева автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Позивачем було викликано працівників управління поліції та зафіксовано ними та позивачем особисто заподіяні технічні пошкодження транспортного засобу. Надалі, позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак відомості органом досудового розслідування не були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування, у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Наводить аргументи про те, що дерево, яке впало на автомобіль, було в аварійному стані про що свідчить його трухлявий стовбур, що зафіксовано фотографіями зробленими позивачем. У відповідності до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України відповідальними за збереження зелених насаджень та нагляд за ними на об`єктах благоустрою державної і комунальної власності здійснюють балансоутримувачі. Попри те, позивач було установлено, що по вулиці Г. Сковороди, 27 не призначено балансоутримувача, а відтак вважає, що належним відповідачем повинна бути Подільська районна у місті Києві державна адміністрація. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу установлено, що вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 258523,75 грн та 3000,00 грн за проведення такого звіту, які просить стягнути з відповідача. Окрім цього, вважає що зазнав моральної шкоди через протиправну поведінку відповідача та поніс душевні страждання та переживання через пошкодження транспортного засобу, які оцінив у розмірі 5000,00 грн, які просить стягнути з відповідача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат . Відповідачем Подільською районною у місті Києві державною адміністрацією подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить доводи про те, що земельна ділянка по вулиці Набережно-Хрещатицька,27 передана у постійне користування Національному університету «Києво-Могилянська академія» для експлуатації та обслуговування його будівель та споруд. Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва не є балансоутримувачем зелених насаджень по вулиці Г. Сковорди,27. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень по вулиці Г. Сковороди, 27 є Національний університет «Києво-Могилянська академія». У зв`язку із наведеним, просить у позові відмовити. 21 січня 2022 року ухвалою суду за клопотанням сторони позивача замінено первісного відповідача Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію на належного відповідача Національний університет «Києво-Могилянська академія» (далі - відповідач). Належним відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на нього. Наводить аргументи про те, що жодні зелені насадження, які знаходяться по території навколо будівлі університету не передавались останньому як балансоутримувачу та такі не обліковуються на балансі навчального закладу. Доводи позивача про те, що дерево, яке впало та пошкодило його автомобіль перебувало у аварійному стані не підтверджено жодними доказами, а навпаки, подані фотографії підтверджують, що у місці зламу дерево є живим, свіжим, не ушкодженим гниллю. Відтак неправомірна поведінка та вина відповідача відсутня. Окрім цього, 29 серпня 2021 року мали місце надзвичайні погодні умови, адже через територію міста Києва проходив потужний атмосферний фронт, який зумовив грози, сильні дощі та штормовий вітер, що було віднесено до І рівня небезпечності. Відтак наявна непереборна сила, яка звільняє відповідача від відповідальність за заподіяну шкоду. У зв`язку із відсутністю підстав для стягнення матеріальної шкоди наявні підстави для відмови у стягненні моральної шкоди. Просить у позові відмовити. 27 вересня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву. Наведено аргументи про те, що автомобіль позивача не був припаркований у зоні паркування вздовж тротуару, про що стверджує останній, а навпаки був припаркований на тротуарі, де стоянка заборонена, а відтак у діях позивача наявний умисел, а тому у відповідності до ст. 1193 ЦК України шкода заподіяна майну потерпілому не відшкодовується. Окрім цього наводить дані про те, що у день заподіяння шкоди майну позивача останній через необережність не дотримався розумної обачності, адже не врахував навколишньої обстановки та погодній умов, адже у цей день прогнозували грози та шквальний вітер. Висновок про визначення вартості матеріального збитку є недостовірним доказом, адже оцінка проведена експертом ТОВ «Клевер Експерт» Трояном К. В., який був зацікавлений у завищеному розмірі майнової шкоди, адже від її визначення залежало отримання винагороди у майбутньому за правничі послуги адвокатом Ковалевською Д. С., яка є юристом того ж товариства, що і експерт, у розмірі 10-15 % від суми майнового відшкодування. Окрім цього, позивачем не подано доказів щодо попереднього стану пошкодженого автомобіля, адже такий був ввезений на територію України із США із пошкодженнями, а відтак відсутні ані щодо їх усунення на момент заподіяння шкоди. У висновку експерта, у ремонтній калькуляції, надано переляк деталей, які необхідно замінити на нові (капот, двері, дах, кришка багажника, боковини, вітрове скло), хоч у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази що такі частини автомобіля потребували заміни на нові деталі. У зв`язку із наведеним, просить у позові відмовити. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який місить наступні пояснення щодо заперечень відповідача. Наводить аргументи про те, що відповідач отримавши у користування земельну ділянку по вулиці Набережно-Хрещатицька, 27 , останній став відповідальним за збереження і догляд елементів благоустрою, зокрема зелених насаджень, на прилеглих територіях до вказаної ділянки. Відповідачем не подано жодних доказів, які б підтверджували, що гілка дерева, яка впала на автомобіль позивача та спричинила пошкодження майна, не перебувало у аварійному стані, а навпаки проводились відповідачем заходів щодо утримання, охорони та відновлення зелених насаджень не подано. Щодо доводів про наявність у день заподіяння шкоди через непереборну силу, а саме через надзвичайні погодні умови І рівня небезпечності, то наявність такого рівня створює лише певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу, і аж ніяк не паданням гілок дерев. Щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху щодо стоянки автомобіля, то такі доводи відповідача жодним чином не підтверджено доказами. Щодо необ`єктивності експерта Трояна К. В., у зв`язку із тим, що представник позивача є працівником того самого товариства, то такі аргументи не відповідають дійсності, адже [PERSON] не є співробітником такого товариства, а є співробітником Адвокатського бюро «Ковалевська і партнери». Троян К. В. є діючим оцінювачем, який має відповідне свідоцтва про проведення оцінки майна, а тому аргументи відповідача не заслуговують на увагу, а тому складеним ним звіт є належним доказом щодо вартості матеріального збитку заподіяного позивачу. Автомобіль позивача, дійсно був ввезений за кордону та був повністю у відновленому стані на день заподіяння шкоди. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення, що автомобіль позивача не був припаркований у зоні паркування, а стояв на тротуарі, тобто у забороненому місці, що свідчить про умисел у діях позивача та відсутність вини відповідача у заподіянні майнової шкоди позивачу. Позивачем не подано доказів, що автомобіль після ввезення в Україну та його придбання позивачем був повністю відремонтований з використанням оригінальних запасних частин. У звіті про визначення вартості матеріального збитку визначено ринкову вартість неушкодженого автомобіля, хоч такий був придбаний позивачем пошкодженим та в подальшому відремонтованим ним же. Оцінювач Троян К. В. діяв у реальному конфлікті інтересів, що полягала у його зацікавленості отримання ТОВ «Клевер Експерт» у майбутньому більшої винагороди за правничі послуги, які надавались адвокатом Ковалевською Д. С., яка є юристом цього товариства. Небезпечні метеорологічні явища І рівня небезпечності відносить до обставин непереборної сили і є підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Також відповідачем подано до суду додаткові пояснення. Зазначає, що відповідача не було запрошено ані на огляд місця події та опис ушкоджень автомобіля, ані на огляд автомобіля під час незалежної оцінки. Серед переліку ушкоджень, які були зафіксовані позивачем у день їх заподіяння, відсутні дані про пошкодження капоту та кришки багажника, хоч останні зазначені в акті огляду від 06 вересня 2021 року проведеного оцінювачем, а відтак не встановлено причинний зв`язок між такими ушкодження при падінні гілки з дерева, тобто подією, яка мала місце 29 серпня 2021 року, а які були на кузові автомобіля до настання такої події. Просить у позові відмовити за недоведеністю. 18 жовтня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 07 липня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. Додатково пояснила, що пошкоджений автомобіль позивача відремонтований, однак будь-які квитанції щодо цього у сторони позивача відсутні. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову з підстав викладених у заявах по суті та додаткових письмових поясненнях. Просив у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, 29 серпня 2021 року по вулиці Г. Сковороди,27 пошкоджено автомобіль марки «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , внаслідок падіння дерева, у зв`язку із чим автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Дані обставини підтверджено матеріалами справи. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно з ч. 5 ст. 24 цього Закону посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідно до п. 3.1.4 Правил благоустрою м. Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, утримання та благоустрій територій, підприємств, установ, організацій присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхневих житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводяться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Згідно з п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила) до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п. 5.5 вищезазначених Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі. Суд установив, що земельна ділянка по вулиці Набережно-Хрещатицька, 27 у місті Києві знаходиться у постійному користуванні Національного університету «Києво-Могилянська академія». Вулиця Г. Сковороди, 27 є прилеглою до Національного університету «Києво-Могилянська академія». Дані обставини підтверджено відомостями Витягу з червоного кадастрового плану /а.с. 64, 65/. Відтак, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що зелені насадження по вулиці Г.Сковороди, 27 не перебувають на балансі університету, адже спростовані встановленими обставинами, оскільки зазначена вулиця є прилеглою до земельної ділянки, яка надана у постійне користування університету, а тому останній є відповідальним за збереження, стан та догляд за зеленими насадженнями у відповідності до п. 5.5 вищезазначених Правил. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигола). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ч. 2ст. 1166 ЦК Україниособа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 761/6010/15-ц, провадження № 61-15835 св 18. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Суд установив, 29 серпня 2021 року позивач внаслідок події щодо пошкодження автомобіля здійснив виклик працівників Подільського управління поліції Головного управління у м. Києві Національної поліції України. 29 серпня 2021 року позивачем написано заяву до Подільського УП ГУ НП у м. Києві Національної поліції України стосовно падіння дерева на автомобіль позивача, у якій просить прийняти міри стосовно даної події та притягнути винних осіб до відповідальності. Відповідно до листа органу поліції від 16 вересня 2021 року /а.с. 14/, останнім внесено відомості за заявою позивача від 29 серпня 2021 року, до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Подільського УП ГУ НП у м. Києві за № 33910 від 29 жовтня 2021 року. Підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідувань не встановлено. Рішення по матеріалах № 33910 від 29 серпня 2021 року не прийняте. Факт падіння гілки з дерева, яке розташоване по вулиці Г. Сковороди,27 на автомобіль позивача підтверджено заявою позивача до органу поліції, фотографіями, на яких зображено повалена гілка дерева на автомобіль позивача та такі дані не оспорюються сторонами, а тому приймається судом до уваги. Попри те, сторона відповідача заперечує аварійність стану дерева гілка з якого була повалена на транспортний засіб позивача, наводить аргументи про наявність обставин непереборної дії та умислу у діях позивача щодо паркування автомобіля у забороненому місці. Відповідно до розділу 12 вищезазначених Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляд. Загальні огляди проводять двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводяться після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки , а за даними обстежень складають відповідний акт. Згідно з п. 9.1.11.3 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок падіння снігопаду, вітролому, урагану, та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі (п. 9.1.12 Правил). Попри те, відповідачем не подано жодного акта про загальний огляд дерева гілка з якого була повалена на автомобіль позивача щодо відсутності стану аварійності такого дерева, про що стверджує відповідач, а тому такі доводи сторони відповідача не приймаються судом до уваги. Отже, в матеріалах справи відсутні докази виконання уповноваженими особами відповідача вимог розділу 12 Правил щодо проведення, в тому числі у 2021 році, загальних оглядів дерев по вулиці Г.Сковороди, 27 у місті Києві . Аргументи відповідача про те, що причиною завдання позивачу матеріальної шкоди було погіршення погодних умов, що призвело до падіння гілки з дерева, а відтак наявність непереборної дії, а тому відсутні підстави покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності, суд також відхиляє, з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили, тобто надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Аналогічний правовийвисновок викладеноу постанові Верховного Суду від 30листопада 2021 року у справі №913/785/17. Відповідно до листа Українського гідрометеорологічного центру від 22 лютого 2022 року 3 01-18/269 за оперативними даними спостереження метеорологічних станцій Києва 29 серпня 2021 року відмічалась гроза, дощ, місцями зливовий дощ, а саме: з 16 год. 41 хв до 16 год. 51 хв - пориви вітру 12 м/с, з 16 год. 51 хв по 16 год. 56 хв пориви штормового вітру 15 м/с, з 16 год. 56 хв по 17 год. 11 хв. пориви штормового вітру 20 м/с. Згідно з «настанови з метеорологічного прогнозування» гроза, значні дощі, кількість опадів 15-49 мм за 12 год. і менше, вітер швидкістю 15-24 м/с, град діаметром 6-19 мм - вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності - це явища погоди, які за кількісними показниками, тривалістю та територією розповсюдження створюють певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу) /а.с. 133-134/. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема вищезазначений лист, суд прийшов до переконання про те, що пориви вітру 12-20 м/с не могли бути виключною підставою для падіння гілки з дерева, яке перебувало б у здоровому стані, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх повноважень з організації та забезпечення догляду і санітарного стану зелених насаджень на закріпленій за ним території, а відтак, відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між несприятливими погодними умовами та падінням дерева на автомобіль позивача. Окрім цього, із доданих до справи фотографій /а.с.12/ убачається наявність і інших дерев, які перебували у близькості до місця події, однак жодні із них не містить ознак падіння як цілого об`єкта та/або їх гілок. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що факт перебування дерева у неналежному, незадовільному стані підтверджено наявними у справі доказами, які проаналізовані судом як кожен окремо так і в сукупності із іншими доказами; не встановлено, що гілка з дерева могла впасти на автомобіль позивача через погодні умови, які є непереборною силою, адже відповідачем цього не доведено належними та допустимими доказами, а відтак відсутні підстави для звільнення останнього від цивільно-правової відповідальності у відповідності до ст. 617 ЦК України. Щодо наявності умислу у діях позивача щодо паркування автомобіля у зоні стоянки, однак у забороненому місці - на тротуарі, а не уздовж бордюрного каменю, як це дозволено по вулиці Г.Сковороди, 27, то такі доводи відповідача суд оцінює критично, адже порушення Прави дорожнього руху щодо паркування автомобіля, не можуть бути безумовною підставою для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності, а є підставою для адміністративної відповідальності позивача. Крім того, стороною відповідача заперечується обсяг пошкоджень автомобіля позивача, розмір матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу марки «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] . У заяві позивача від 29 серпня 2021 року наведено перелік видимих ушкоджень, а саме: розбите заднє скло, розбите лобове скло, розбитий задній лівий ліхтар, погнута криша, погнуті задні арки (права і ліва), погнуте праве крило), відірвано праве дзеркало заднього виду, пошкоджені праві задні та передні двері, пошкоджено лакофарбове покриття по кузовних частинах автомобіля, пошкоджені праві передні та задні двері, відірвана ручка задньої двері /а.с. 11/. Відповідно до акта огляду транспортного засобу, проведеного оцінювачем Трояном К. В. 06 вересня 2021 року, окрім виявлених пошкоджень та зафіксованих позивачем у заяві від 29 серпня 2021 року, виявлено також пошкодження на транспортному засобі у вигляді пошкодження капоту та кришки багажника, які підлягають заміні та такі пошкодження заперечуються стороною позивача /а.с. 29, 30/. Відтак суд прийшов до переконання про те, що не всі пошкодження автомобіля могли бути видимими на момент їх виявлення 29 серпня 2021 року, а наявні та виявлені, окрім цього 06 вересня 2021 року, при більш детальному огляді пошкодженого транспортного засобу та зафіксовані оцінювачем з метою визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу. Відповідачем наведено аргументи про те, що такі пошкодження могли бути на автомобілі після придбання його позивачем та не були у відновленому стані на момент події. Аналізуючи подані докази з цього питання, суд прийшов до переконання про те, що пошкодження капоту та кришки багажника автомобіля є також наслідком падіння гілки дерева на транспортний засіб, адже будь-яких даних які б свідчили про їх отримання від іншої події суду не подано. Окрім цього, аналізуючи фотографії з місця події та характер ушкоджень автомобіль, суд відмічає, що такі унеможливлюють використання автомобіля у повсякденному житті. У зв`язку із встановленим, суд прийшов до переконання про те, що відповідачем не доведено, що ушкодження капоту та кришки багажника автомобіля не були отримані внаслідок події, яка мала місце 29 серпня 2021 року, а іншим чином, а відтак суд не бере до уваги наведені доводи. Щодо доводів відповідача про те, що їх представника не було запрошено на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу та проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку, суд відмічає, що Національний університет «Києво-Могилянська академія» був залучений належним відповідачем та стадії судового розгляду справи, адже саме у суду встановленого належного відповідача. Окрім цього, оцінювачем Трояном К. В. було здійснено запрошення представника Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, як можливого балансоутримувача зелених насаджень по вулиці Г. Сковороди, 27 у місті Києві, однак представник не прибув на проведення огляду пошкодженого автомобіля з невідомих причин. Огляд проведено в присутності представника власника пошкодженого автомобіля /а.с. 25, 37/. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагається присутність винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Якщо ж його не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року № 643/10751/16-ц. Окрім цього, суд відмічає, що стороною відповідача на стадії судового розгляду справи не подано доказів, які б спростовували наведені оцінювачем у звіті обставини та висновки. Щодо аргументів відповідача про необ`єктивності оцінювача Трояна К. В. під час проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку, у зв`язку із працевлаштуванням такого у ТОВ «Клевер Експерт», де працівником також є представник позивача - адвокат Ковалевська Д. С., а відтак наявний реальний конфлікт інтересів, суд зазначає наступне. Товариством з обмеженою відповідальність «Клевер Експерт» отримано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Напрям оцінки - оцінка об`єктів у матеріальній формі. Спеціалізація в межах напрямів оцінки - оцінка колісних транспортних засобів /а.с.36, зворотня сторона/. Суд установив, що 06 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Клевер Експерт» та [PERSON] укладено договір про проведення оцінки матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] . Проведення дослідження доручено оцінювачу Трояну Кирилу Володимировичу , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка колісних транспортних засобів». Діє відповідно до кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 30 вересня 2017 року № 192 та посвідчення про підвищення кваліфікації від 08 липня 2020 року МФ № 0647-ПК / а.с. 36/. Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 вересня 2021 року №62/12, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Ковалевська та партнери», уповноважено Ковалевську Дар`ю Сергіївну представляти інтереси [PERSON] у Подільському районному суду м. Києва /а.с. 42/. Натомість, відповідач стверджує, що адвокат позивача є юристом ТОВ «Клевер Експерт», адже її фотографія розміщена на офіційному сайті ТОВ «Клевер Експерт», де зазначено, що така є юристом товариства, а відтак оцінювач Троян К. В. був неупередженим при проведенні оцінки та визначення вартості матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу позивача. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Згідно з п. 8 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» конфлікт інтересів визначається як суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Оцінювач у відповідності до ст. 3 цього Закону є субєктом на якого поширюється дій цього Закону. У зв`язку із наведеною нормою закону, суд критично оцінює доводи відповідача щодо наявності реального конфлікту інтересів між оцінювачем та представником позивача, адже відповідачем не подано доказів перебування ТОВ «Клевер Експерт» та адвоката Ковалевської Д. С. у трудових відносинах, що може викликати реальний конфлікт інтересів при складенні оцінювачем Трояном К. В. звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу марки № 443-09-21, представником потерпілого якого є адвокат. Окрім цього, суд не встановив, що адвокатом Ковалевською Д. С. надано оцінювачу Трояну К. В. будь-яку інформацію в інтересах клієнта, яка б могли вплинути на визначення вартості матеріального збитку заподіяного позивачу. Отже, суд не встановив суперечності між приватним інтересом і повноваженнями цих осіб, тобто реальний конфлікт інтересів, що міг вплинути на результати складення оцінювачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку. Відповідач наводить аргументи про те, що вартість матеріального збитку визначено оцінювачем Трояном К. В. шляхом складання наведених у калькуляції загальної вартості запчастин, вартості робіт та вартості фарбування, однак проведений оцінювачем технічний огляд пошкодженого транспортного засобу є не достатньо зрозумілим, доступним для сприйняття відповідачем, що унеможливлює останнього встановити дійсний характер і обсяги пошкодження на момент огляду. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Відповідач рецензування звіту про оцінку майна не замовляв, не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості матеріального збитку, не надав іншу оцінку майна, яка би спростувала висновки оцінювача Трояна К. В. , а отже не довів належними доказами, що вартість матеріального збитку, визначена у звіті про оцінку майна від 06 вересня № 443/09-21, не відповідає дійсності. Відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів, які б спростовували, або ставили під сумнів дані та інформацію, яка використовувалась оцінювачем в ході проведення оцінки. Таким чином, суд дійшов висновку, що звіт про оцінку майна є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір завданої позивачу шкоди. Щодо розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд установив, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] , становить 157397,87 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент провадження дослідження становить 258532,75 грн. ринкова вартість автомобіля до події становить 305532,00 грн. Дані обставини підтверджено звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 06 вересня 2021 року № 443/09-21 /а.с. 23-36/. Попри те, у судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб відремонтовано, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту. Суд зазначає, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у звіті зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Аналогічного правового висновку дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), та від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц (провадження № 61-20779св18). При цьому позивач, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт та на підтвердження того, що саме ним ці витрати понесені, суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу вузлів та деталей у розмірі 258523,75 грн не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, адже установлено, що пошкоджений автомобіль відновлений позивачем, а відтак суд прийшов до переконання про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість матеріального збитку у сумі 157397,87 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України не підтверджено понесення моральної шкоди, а відтак відсутні підстави для задоволення вимоги для її відшкодування. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно задовольнити частково. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судовий збір при поданні позову до суду у сумі 2665,24 грн та витрати на проведення оцінки у сумі 3000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 5665,24 грн.

Outcome: partial