Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ВІЛЬЯМС» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ). Позивач обґрунтовував свій позов тим, що 04.12.2017 р. між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Вільямс та позивачем [PERSON] був укладений персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №В/2995800199 від 04.12.2017 року (надалі-Меморандум). Разом із Меморандумом 04.12.2017 року була укладена Інструктивна декларацію до нього №В/5/11/3-П (далі «Інструктивна декларація»). Відповідно до п. 1.1. Меморандуму об`єктом будівництва є житловий комплекс з об`єктами суспільного призначення за адресою: [ADDRESS] або житловий комплекс з об`єктами суспільного призначення за адресою: [ADDRESS] . Плановий строк прийняття в експлуатацію останньої частини об`єкту будівництва 3-й квартал 2019 р. Після прийняття об`єкту будівництва або його складової частини (черги пускового комплексу) до експлуатації йому або його складовій частині присвоюється адреса як новозбудованому об`єкту нерухомого майна відповідним уповноваженим органом місцевого самоврядування. Позивач посилався на те, що він будучи членом ОК «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ВІЛЬЯМС» належним чином виконав свої обов`язки, передбачені Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу та Інструктивною декларацією до нього, та сплатив в повному обсязі вступний внесок до кооперативу та пай за об`єкт нерухомості. Проте, кооператив в свою чергу, належним чином не виконує свої обов`язки передбачені [PERSON] та після прийняття будинку в експлуатацію, присвоєння йому поштової адреси, - жодних документів на об`єкт нерухомості, передбачений Меморандумом Інструктивною декларацією [PERSON] не надає, не здійснює жодних дій направлених на отримання позивачем таких документів, внаслідок чого він не може зареєструвати за собою право власності на об`єкт нерухомості, і тому звернувся до суду з метою захисту своїх майнових прав. 14.02.2022 року ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29.04.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву адвоката Терицького В.О. в інтересах відповідача, відповідно до якого відповідач не погоджується із наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову, вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію сторона відповідача обґрунтовує наступним. Їх кооператив, який є стороною по справі був створений внаслідок добровільного об`єднання осіб на основі членства для ведення спільної некомерційної господарської діяльності на засадах самоврядування з метою задоволення економічних, соціальних, побутових потреб його членів та асоційованих членів у захисті їх майнових інтересів та соціальних прав шляхом отримання у власність житлових та нежитлових приміщень в будинках в результаті будівництва відповідної складової частини відповідних житлових комплексів з об`єктами громадського (суспільного) призначення на землях житлової та громадської забудови в 10 масиві ж/масиву «Дружний» с.Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області, згідно Статуту Кооперативу. Членство у кооперативі поділяється на просте та асоційоване. 04.12.2017 року позивач звернувся із письмовою заявою про вступ до кооперативу з отриманням статусу асоційованого члена кооперативу. Вказана заява підписана позивачем власноруч, в заяві позивач підтверджує факт ознайомлення із вимогами статуту кооперативу та свої зобов`язання додержуватися статуту кооперативу, виконувати рішення органів управління кооперативу, виконувати свої зобов`язання перед кооперативом, втому числі щодо сплати пайових, вступних, цільових та інших внесків. Його заява була акцептована Головою Правління Кооперативу. Також 04.12.2017 року позивач уклав з кооперативом Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № В/2995800199 разом з Інструктивною декларацією до нього № В/5/11/3-П. Позивач також сплатив вступний внесок та першу частину паю у відповідності до умов Меморандуму та декларації. В подальшому, 18.12.2017 року рішенням загальних зборів членів кооперативу затверджено рішення Голови Правління Кооперативу про прийняття [PERSON] до складу асоційованих членів Кооперативу, позивачу видано посвідчення про асоційоване членство в кооперативі. Внаслідок чого, у позивача з кооперативом виникли правовідносини щодо членства, та з`явилися відповідні зобов`язання. Крім того, [PERSON] був прийнятий до складу асоційованих членів кооперативу з пільговими умовами, адже кооператив встановив відносини з урахуванням пільги на прохання ТОВ «ЦЕЛИ»(ліцензована будівельна організація) в тому числі і з позивачем. Однак ТОВ «ЦЕЛИ» не почало виконувати для кооперативу підрядні роботи, а фінансова участь [PERSON] та інших осіб працівників чи контрагентів (їх родичів або членів сімей), яким була надана пільга значно менша за участь інших асоційованих членів ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», при рівних умовах забезпечення економічних, соціальних та інших потреб у нерухомості у відповідних ЖК. Позивачу рішенням загальних зборів членів кооперативу від 17.01.2022 року та 20.01.2022 року, оформлених відповідними протоколами, кооперативом було встановлено Цільовий внесок фінансової участі у видатках Будівництва в розмірі 461\~821, 80 грн. та направлено відповідна вимога повідомлення вих. № 6 від 20.01.2022 року. Фактично встановлений кооперативом цільовий внесок фінансової участі у видатках Будівництва дорівнює розміру пільги, яка була надана Кооперативом позивачу на момент його вступу в кооператив в грудні 2017 року. Відповідач звертає увагу, що позивач добровільно як асоційований член кооперативу прийняв на себе зобов`язання додержуватися Статуту Кооперативу та виконувати рішення органів управління Кооперативу, що підтверджується його заявою про вступ від 04.12.2017 року та умовами персонального меморандуму асоційованого члена № В/2995800199 від 04.12.2017 року укладеного [PERSON] та [PERSON] . Однак незважаючи на це все, позивач не виконав свого зобов`язання зі сплати цільового внеску фінансової участі у видатках Будівництва. Також позивач, в Господарському суді Одеської області оскаржує Рішення Загальних Зборів Членів Кооперативу від 17.01.2022 року та 20.01.2022 року (Справа № 916/211/22). Позивач також не звертався до кооперативу про отримання та підписання відкоригованих Інструктивних декларацій на відповідні Об`єкти нерухомості, що входять до складу об`єкту будівництва, який був прийнятий в експлуатацію. А тому, кооператив не порушив жодних взятих на себе зобов`язань визначених Статутом, Персональним меморандумом, Інструктивною декларацією чи законодавством України. І сам позивач не надав жодного доказу порушення Кооперативом своїх зобов`язань,адже його посилання на те, що відповідач не підписав з ним свідоцтва про повернення паю, в результаті чого позивач не може зареєструвати за собою право власності на квартиру, не відповідає дійсності свідоцтво про повернення паю не є документом на підставі якого позивач зможе зареєструвати за собою право власті. Загалом сторона відповідача у відзиві наголошує на тому, що вони зі свого боку не порушували жодних прав позивача, строки та умови виконання зобов`язання кооперативу по поверненню позивачу паю у майновому вигляді не настав. Саме зі сторони позивача є порушення, крім того правовідносини що склалися між ним и є корпоративними, а не цивільно-правовими. Також представник відповідача вказав, що на даний час не може надати точний розрахунок понесених кооперативом судових витрат в зв`язку з розглядом даної справи, та буде подано відповідно до ст. 141 ЦПК України. 14.07.2022 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та витребувано від керівництва Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Вільямс»: -належним чином засвідчену копію відкоригованої Інструктивної декларації щодо майнового паю [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме: квартири [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ; -належним чином засвідчену копію технічного паспорту 11 поверху секції 5 багатоквартирного житлового комплексу з приміщеннями суспільного призначення, розташованого з адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ). 08.08.2022 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи не прибув. Представник позивача надіслав на електронну пошту позивача клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що представник [PERSON] перебуває в службовому приміщенні, а інший представник приймає участь в слідчих діях, а тому просить визнати поважними причини неявки представника позивача та відкласти розгляд справи на іншу дату. Представник відповідача в судове засідання не прибув, при цьому надіслав на адресу суду клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності. Зазначив в клопотанні, що справа розглядається на стадії судових дебатів, сторони уже надали усі можливі докази та пояснення по справі. Для пришвидшення розгляду справи, адвокат Чукітова В.В. відмовляється від проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, та ще раз просила суд розглянути справу без участі сторін та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до\~ч.1 ст 240 ЦПК України\~суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених\~частиною другою\~статті 223 цього Кодексу, а саме: суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Оскільки поважність причин неявки сторони позивача судом не встановлена, а позивач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в позові, його представник також приймав у участь у справі, де уже надавав усі необхідні пояснення по справі, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд судом справи у відсутності позивача та його представника при таких обставинах не є порушенням прав сторони щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18. Крім того, суд звертає увагу, що кожна дата судового засідання погоджувалася зі сторонами, вони заздалегідь знали про необхідність участі у розгляді даної справи. За наведених обставин, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволені позову з таких підстав. 04.12.2017 р. між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Вільямс та позивачем був укладений персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №В/2995800199 від 04Л2.2017 року (надалі-Меморандум). 18 грудня 2017 року рішенням загальних зборів Членів Кооперативу затверджено рішення Голови Правління Кооперативу про прийняття [PERSON] до складу асоційованих членів Кооперативу, позивачу видано посвідчення про асоційоване членство в Кооперативі. Таким чином, позивач, виконавши вимоги Статуту Кооперативу щодо вступу до складу асоційованих членів Кооперативу, а саме: звернувшись до Кооперативу із відповідною заявою про вступ, уклавши з Кооперативом Персональний меморандум, сплативши вступний внесок та першу частину паю та після прийняття Кооперативом відповідного рішення про його прийняття до складу Кооперативу, з 18.12.2017 року став асоційованим членом Кооперативу. В наслідок чого у позивача та Кооперативу виникли правовідносини щодо членства позивача в Кооперативі та відповідні зобов`язання, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), яких визначається Статутом Кооперативу та рішеннями органів управління Кооперативу (ст. 8, 14 Закону України «Про кооперацію»). Відповідно до п. 2.1. Меморандуму його було складено позивачем як асоційованим членом та ОК Житлово-будівельний кооператив Вільямс як кооперативом з метою визначення умов та порядку реалізації майнових прав та немайнових правовідносин, що виникають між асоційованим членом та кооперативом з приводу: набуття та припинення асоційованого членства у кооперативі; виконання асоційованим членом своїх зобов`язань перед кооперативом щодо сплати (внесення) вступного внеску та паю, отримання асоційованим членом свого паю у майновому вигляді; виконання асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до статуту кооперативу, виконання кооперативом своїх зобов`язань перед асоційованим членом з приводу повернення йому його паю у майновому вигляді; виконання кооперативом своїх зобов`язань відповідно до статуту перед асоційованим членом. Відповідно до п. 1.1. Меморандуму об`єктом будівництва є житловий комплекс з об`єктами суспільного призначення за адресою: [ADDRESS] або житловий комплекс з об`єктами суспільного призначення за адресою: [ADDRESS] . Плановий строк прийняття в експлуатацію останньої частини об`єкту будівництва 3-й квартал 2019 р. Після прийняття об`єкту будівництва або його складової частини (черги пускового комплексу) до експлуатації йому або його складовій частині присвоюється адреса як новозбудованому об`єкту нерухомого майна відповідним уповноваженим органом місцевого самоврядування. В свою чергу відповідно до п. 1.2. Меморандуму об`єкт нерухомості квартира (- и) та/або нежитлове (-і) приміщення, розташована (-е, -і) в об`єкті будівництва, право на яку (-е,-і) передається асоційованому члену, як результат повернення у майновому вигляді його грошового паю у повному обсязі (після прийняття в експлуатацію всіх складових частин об`єкту будівництва, в яких розташовані ці об`єкти) в порядку, передбаченому Персональним меморандумом та всіма діючими додатками до нього (Інструктивні декларації та інше). Згідно п.1.5. Меморандуму інструктивна декларація або ІД - обов`язковий додаток до цього Персонального меморандуму та його невід`ємна частина, яка містить індивідуальні технічні та вартісні характеристики одного окремого об`єкту нерухомості, що входить до складу пайового пулу, порядок внесення асоційованим членом частин грошового паю, інших внесків відносно цього об`єкту нерухомості та інших умов, що стосуються цього об`єкту нерухомості. На кожний об`єкт нерухомості складається окрема ІД. Кількість ІД дорівнює кількості об`єктів нерухомості, що входять до складу пайового пулу. До ІД можуть вноситися зміни в порядку, передбаченому Персональним меморандумом. Відповідно до п. 2.2. Меморандуму інструктивна декларація є невід`ємною та складовою частиною цього Меморандуму, що визначає умови та порядок реалізації майнових правовідносин між асоційованими членами та кооперативом з приводу внесення та повернення паю. Порушення умов ІД є порушенням умов Персонального меморандуму. Пунктом 4.1. Меморандуму було передбачено зобов`язання позивача сплатити вступний внесок у розмірі 1500 гривень в строк до 24.12.2017 р. На виконання цього пункту Меморандуму [PERSON] сплатив вступний внесок, що підтверджується квитанцією №169-101/1 від 18 .12.2017 р. на суму 1500 грн. На виконання умов Меморандуму щодо набуття майнових прав на об`єкти нерухомості між сторонами було укладено інструктивну декларацію №В/5/11/3-П від 04.12.2017 р. Відповідно до умов ІД №В/5/11/3-П від 04.12.2017 р. [PERSON] зобов`язався строком до 24.08.2019 р. сплатити грошові кошти у розмірі 30684,50 дол. США в гривневому еквіваленті за об`єкт нерухомості у вигляді квартири розрахунковою площею 87,67 кв.м, [ADDRESS] , земельна ділянка [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] розташовану на 11-му поверсі в секції 5 в об`єкті будівництва, зазначеному в п.1.1. Меморандуму. Як зазначає позивач, на виконання умов Меморандуму та Інструктивної декларації [PERSON] сплатив у повному обсязі грошові кошти у розмірі 30684,50 дол. США, про що свідчать платіжні доручення № 3515857 від 18.12.2017 р. на суму 212000 грн. і №3792332 від 23.03.2018 р. на суму 86312,02 грн., квитанції №44-10Ш/1 від 23.06.2018 р. на суму 86264,32 грн., №34-1010/1 від 24.09.2018 р. на суму 92256,70 грн., № 27-101171 від 21.12.2018 р. на суму 90662,28 грн., № 21-101Р/1 від 25.06.2019 р. на суму 86106,71 грн., № 107-101Р/1 від 25.03.2019 р. на суму 88637,31 грн. № 86-10111/1 від 27.08.2019 р. на суму 82398,01 грн. 03.09.2021 р. на підставі сертифікату готовності ІУ123210830194 секція 5 в будинку, передбаченому в Меморандумі, була прийнята в експлуатацію. В наступному, у зв`язку із збільшенням площі квартири з розрахункової 87,67 кв.м до фактичної 89,5 кв.м кооперативом було сформовано та надано реквізити для доплати частини паю у розмірі 943,48 дол. США, на виконання умов Меморандуму 19.10.2021 р. позивач сплатив частину паю, що підтверджується квитанцією ПН №1298 від 19.10.2021 р. на суму 24583,80 грн. Так, позивач вказує, що згодом будинку, передбаченому в Меморандумі, а саме секції 5 була присвоєна адреса: [ADDRESS] , в результаті чого квартирі за будівельним номером [ADDRESS] було присвоєно номер 102. Відповідач дану обставину визнає. Членство у Кооперативі поділяється на просте та асоційоване (ст.ст. 10, 14 Закону України «Про кооперацію», п. 7.1 Статуту Кооперативу). Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» визначено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Стаття 14 Закону України «Про кооперацію», визначає, що: у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. Позивачу, рішеннями Загальних зборів Членів Кооперативу від 17 січня 2022 року та 20.01.2022 року, оформлених відповідними протоколами, Кооперативом було встановлено Цільовий внесок фінансової участі у видатках Будівництва (ЦВФУБ) в розмірі 461 821,80 гривень (Чотириста шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять одна гривня, 80 копійок) та направлено відповідна вимога повідомлення вих. №6 від 20.01.2022 року. Цільовий внесок фінансової участі у видатках Будівництва (ЦВФУБ) був встановлений позивачу з причин значно нижчої його фінансової участі у видатках Кооперативу у порівняні з іншими Асоційованими членами. Середньо ринкова вартість майнових прав на об`єкти нерухомості, розташованих в Житловому комплексі в грудні 2017 року була більшою майже на 36,6% ніж розмір пайового внеску позивача, встановлений йому Кооперативом на пільгових умовах. Зазначений факт підтверджується експертним дослідженням №2/2022-1.1, виконане 18.02.2022 р. судовим експертом Шишко Г.О. щодо визначення ринкової вартості майнових прав на квартиру [ADDRESS] ), розташовану в Житловому комплексі, станом на 01 грудня 2017 року. В результаті вступу позивача за його волею до Кооперативу та прийняттям його до Кооперативу, як Асоційованого члена, в порядку, передбаченому Статутом Кооперативу, між позивачем та Кооперативом вчинено двосторонній письмовий правочин щодо членства в Кооперативі. Правочин щодо членства - двосторонній письмовий правочин, між Асоційованим членом Кооперативу та Кооперативом вчинений в результаті вступу Асоційованого члена Кооперативу за його волею до Кооперативу в момент прийняття його до Кооперативу, в порядку, передбаченому Статутом Кооперативу, на підставі якого (правочину) у Кооперативу та його Асоційованого члена виникають відповідні зобов`язання (права та обов`язки) сукупність, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), порядок та умови виконання яких визначаються Статутом Кооперативу, рішеннями статутних органів (органів управління) Кооперативу, прийнятими відповідно до Статуту, та іншими документами Кооперативу, що відповідають вимогам Статуту за змістом, способом створення, оформлення та набрання чинності в тому числі таких, що стосуються персональних прав та обов`язків Асоційованого члена (ч. 2 ст. 11, ст. ст. 202, 203, ч. 1 ст. 207 ЦК України). Умови Правочину щодо членства Асоційованого члена Кооперативу викладені у Статуті, рішеннях статутних органів (органів управління) Кооперативу та інших документах Кооперативу. Участь (членство) в Кооперативі є добровільним, позивач добровільно вступив до Кооперативу в якості Асоційованого члена та добровільно, як асоційований член Кооперативу прийняв на себе зобов`язання додержуватися Статуту Кооперативу та виконувати рішення органів управління Кооперативу, що підтверджується його заявою про вступ до Кооперативу від 04.12.2017 року та умовами Персонального меморандуму асоційованого члена № В/2995800199 від 04.12.2017 р. укладеного [PERSON] з [PERSON] та п.7.1.2 Персонального меморандуму). Позивач не виконав свого зобов`язання зі сплати цільового внеску фінансової участі у видатках Будівництва. Також, позивач в Господарському суді Одеської області оскаржує Рішення Загальних зборів Членів Кооперативу від 17 січня 2022 року та 20.01.2022 року. Справа №916/211/22. На день ухвалення цього рішення у справі №916/211/22 не прийнято рішення, яке б набрало законної чинності. Відповідно до п.6.2 Персонального меморандуму, протягом 15 робочих днів з моменту отримання Повідомлення Асоційований член зобов`язаний: 6.2.1. здійснити всі платежі, передбачені Інструктивною декларацією в поточній редакції; 6.2.2. отримати від Кооперативу та підписати відкориговані Інструктивні декларації на відповідні Об`єкти нерухомості, що входять до складу Об`єкту будівництва (його складової частини), який був прийнятий в експлуатацію. Інструктивна декларація, в цьому випадку, коригується відповідно до умов цього ПМ та відповідної Інструктивної декларації з урахуванням присвоєння Об`єкту будівництва (його складовій частині) адреси, як новозбудованому об`єкту нерухомого майна, номеру та загальної площі Об`єкту нерухомості, розрахунку остаточного розміру Паю (його частини), у зв`язку із зміною Розрахункової площі Об`єкту нерухомості (якщо така зміна відбувалася), визначення строку остатнього платежу у зв`язку із зміною Розрахункової площі Об`єкту нерухомості (якщо така зміна відбувалася). Коригування Інструктивної декларації здійснюється шляхом її викладення в новій редакції. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача про отримання та підписання відкоригованих Інструктивних декларацій на відповідні Об`єкти нерухомості, що входять до складу Об`єкту будівництва (його складової частини), який був прийнятий в експлуатацію. Таким чином, Кооператив не порушував жодних взятих на себе зобов`язань визначених Статутом, Персональним меморандумом, Інструктивною декларацією чи законодавством України. Відповідно до п.1.6. Персонального меморандуму, пай обов`язковий поворотний внесок Асоційованого члена до Кооперативу, який здійснюється у грошовій формі (грошовий Пай) одним платежем або частинами в залежності від умов відповідної Інструктивної декларації. Загальний розмір грошового Паю дорівнює сумі всіх грошових зобов`язань Асоційованого члена по сплаті Паю (частин Паю) за всіма Інструктивними деклараціями. Після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані Об`єкти нерухомості, повної виплати грошового Паю відповідно до ПМ та всіх ІД до нього, [PERSON] у майновому вигляді передається (повертається) Асоційованому члену , як право на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу в порядку, передбаченому ПМ. Отримання Паю у майновому вигляді дає Асоційованому члену право на подачу документів для державної реєстрації права власності на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу, в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Розмір Паю Асоційованого члену залежить від фактичного розміру сплаченого (внесеного) Паю. Право власності Асоційованого члена на внесений ним Пай або його частки є відповідними його корпоративними правами, тобто правом Асоційованого члену, частка якого визначається у майні Кооперативу, що включає, в тому числі, правомочності з реалізації його корпоративних прав як задоволення його економічних, соціальних, побутових та інших потреб в поліпшенні його економічного та соціального стану, підвищенні життєвого рівня шляхом отримання у власність прав на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу (які після прийняття в експлуатацію всіх складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані ці Об`єкти нерухомості, набувають статусу об`єкту нерухомого майна), як повернення внесеного Асоційованим членом Паю відповідно до цього ПМ та всіма діючими ІД до нього. Кооператив не є власником корпоративних прав Асоційованого члена. Таким чином, набуття права власності на квартиру як на нерухоме майно (будівництво якої забезпечувалося кооперативом) можливе виключно в момент її державної реєстрації шляхом реалізації своїх корпоративних прав, а не в момент отримання від кооперативу документів. До того моменту здійснення державної реєстрації права власності позивач є власником корпоративних прав та паю (в нашому випадку грошових коштів у розмірі 849221,15 грн.). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Постанова ОП КГС ВС від 16.10.2020 у справі N910/12787/17. Постановою ВСУ від 02.07.2014 року по справі №6-86цс14 встановлено, що з урахуванням норм ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Стаття 386 Цивільного кодексу України визначає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Так, ефективність обраного засобу юридичного захисту, з практичної та законодавчої точки зору є головним критерієм його обрання. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Як визначає Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року по справі № 676/58/17-ц, спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату. При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Обрання конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц). Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Європейської конвенції про права людини. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Предметом позову є визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] , земельна ділянка 26/2 квартира [ADDRESS] . Тобто, визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 14.12.2021 року по справі №344/16879/15-ц, згідно зі статтею 392 ЦКУ власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16. Кооператив не оспорював та не заперечував, що у разі виконання позивачем своїх зобов`язань передбачених розділом 6 Персонального меморандуму, він зможе отримати майнове право у вигляді права вимоги від Кооперативу на повернення йому, як асоційованому члену, його паю у майновому вигляді. Більше того, правовідносини, які склалися між позивачем є корпоративними, а не цивільно- правовими. Статутом Кооперативу встановлено, що право власності членів та асоційованих членів Кооперативу на внесений ним пай (додатковий пай) або його частки гарантуються чинним законодавством України. Члени та асоційовані члени Кооперативу відповідають за зобов`язаннями Кооперативу в межах внесеного ним паю (додаткового паю) або його частки. Право власності членів та асоційованих членів Кооперативу на внесений ними пай (додатковий пай) або його частки є відповідними їх корпоративними правами, тобто правами членів та асоційованих членів Кооперативу, частка яких визначається у майні Кооперативу, що включає правомочності на участь членів і асоційованих членів Кооперативу в управлінні Кооперативом, а також інші правомочності, передбачені законом, цим Статутом та рішеннями органів управління Кооперативом, прийнятими відповідно до цього Статуту. Кооператив не є власником корпоративних прав його членів або асоційованих членів. Пай є складовою частиною предмету правочину щодо членства. Таким чином, особи які вступають до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» в якості асоційованих членів Кооперативу та вносять внески (вступні, пайові) отримують корпоративні права Кооперативу відповідно до його Статуту. При цьому, відносини що виникають між Кооперативом та його асоційованими членами (в тому числі щодо внесення та повернення паю) носять корпоративний характер (є корпоративними відносинами) Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 05.11.2019 року по справі №922/80/18: «… обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.» Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 24.04.2019 у справі N509/577/18, постанові Хмельницького апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №686/15586/18. Судом встановлено, що із набуттям особою асоційованого членства в Кооперативі, особа, як асоційований член Кооперативу стає носієм корпоративних прав, правовідносини в період асоційованого членства є корпоративними, а персональний меморандум (відповідно до Статуту) є документом який, визначає особливості правомочностей особи (в період її асоційованого членства в Кооперативі) з реалізації її корпоративних прав. З аналізу наведених вище правових позицій, суд дійшов висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав шляхом визнання права власності в порядку ст. 392 ЦКУ, так як, враховуючи правовідносини сторін, право власності на квартиру може виникнути виключно після державної реєстрації на неї. Також не довів належними та допустимими доказами порушення його прав та інтересів відпо відачем. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed