Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання. Свої вимоги мотивує тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після того, як її батьки припинили шлюбні відносини, вона залишилася проживати з матір`ю та перебувала на її утриманні. При цьому, її батько також приймав участь в її вихованні та утриманні, щомісячно сплачував та перераховував аліменти на її утримання. На даний час їй виповнилося 18 років, а тому аліменти по досягненні повноліття було припинено. Однак, на даний час вона є студенткою 2 курсу Університету митної справи та фінансів, денної форми навчання, термін навчання за освітнім рівнем «Бакалавр» до 01 липня 2025 року. Її матері самостійно дуже важко її утримувати, оскільки її заробітної плати недостатньо для належного забезпечення, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом, щоб стягнути аліменти в порядку, визначному законом, який, в свою чергу, має можливість їх сплачувати. Тому, враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на час навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів відповідача кожного місяця, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до закінчення навчання, тобто, до 01 липня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.16-17). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач про розгляд справи був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.18), однак, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1\~ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 35, складений 06 вересня 2004 року Менжинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, а також, відповідно до довідки № 286, виданої 19 вересня 2022 року Університетом митної справи та фінансів, [PERSON] є студенткою 2 курсу, денної форми навчання, термін навчання за освітнім рівнем «Бакалавр» - до 01 липня 2025 року (а.с.6), а тому потребує матеріальної допомоги. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме - до липня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи ту обставину, що відповідач по справі є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серія [NUMBER] , який, у відповідності до вимог чинного законодавства, наділений пільгами щодо сплати судового збору, суддя приходить до висновку, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial