Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

31 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2013 року розірвано. Від цього шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі їхня дочка [PERSON] є неповнолітньою, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що вона для повноцінного розвитку дитини витрачає чималі кошти, зокрема, для придбання сезонного одягу, продуктів харчування, ліків, підручників, канцелярського приладдя, оплати вартості мобільного зв`язку та проїзду. Відповідач належним чином не виконує свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дочки. На її прохання допомогти матеріально відповідач нечасто та нерегулярно надає кошти в розмірі, який визначає на власний розсуд. Також позивач повідомляє, що відповідач є приватним підприємцем, отримує дохід, є здоровим, а тому має змогу сплачувати аліменти. За таких обставин, враховуючи те, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, позивач вважає необхідним визначити розмір аліментів, які має сплачувати відповідач у частці від його заробітку, а саме: 1/5 частину всіх видів його доходів. У позасудовому порядку вона та відповідач не змогли досягти згоди щодо участі кожного з батьків в утриманні дитини. На підставі наведеного позивач просить стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 листопада 2022 року до суду від представника відповідача адвоката Нестерука Р. В. надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що [PERSON] постійно брав участь у матеріальному утриманні дочки [PERSON] , купував одяг, взуття, оплачував навчання у гуртках різного спрямування, сприяв підготовці до навчання у коледжі, організовував дітям дозвілля. Впродовж останнього року відповідач перераховував кошти на картковий рахунок дочки, а також надав їй гроші готівкою. Щомісячна орієнтовна сума витрат на утримання дочки складає приблизно 4-5 тисяч гривень. Представник відповідача також повідомляє, що [PERSON] наразі перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка тимчасово не працює, доходів не отримує. Окрім дочки [PERSON] на утриманні відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей. З метою розвитку підприємницької діяльності відповідач в АТ «Альфа-Банк» отримав кредит, наразі його кредитні зобов`язання є непогашеними. Підсумовуючи, представник відповідача зазначає, що [PERSON] не уникає виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дочки, а тому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, додатково суду пояснила, що відповідач дійсно інколи надає кошти на утримання дітей, однак робить це нерегулярно та в розмірі, який визначає на власний розсуд, а тому вона не може розраховувати на його допомогу, адже не знає коли та скільки він сплатить аліментів. Представник відповідача адвокат Нестерук Р. В. в судовому засіданні, надаючи пояснення, дотримався позиції, яка висловлена ним у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд установив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 8). Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, яка її доглядає, виховує та матеріально утримує. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки останній документально не підтвердив види та розмір своїх доходів, хоча у своєму відзиві підтверджує, що він займається підприємницькою діяльністю. За відсутності відомостей про доходи відповідача суд не бере до уваги його витрати на погашення кредитних зобов`язань. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області підтверджується, що 12 липня 2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Суд ураховує, що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved