Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просила розірвати\~шлюбз [PERSON] .Позивач вказала, що подружні відносини з відповідачем фактично припинились, спільне господарство не ведеться, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Зазначила, що відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій наполягає на задоволенні позову та просить розглянути справу за її відсутності. Зі свого боку, відповідач [PERSON] надав суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Розгляд справи по суті проводиться за наявними у справі матеріалами у порядку ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 1999 року громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Виконкомі Ревівської сільської Ради Кам`янського району Черкаської області (актовий запис № 10; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Малолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Також встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки сторони не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу\~ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~113\~Сімейного кодексу\~Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що є підставою для залишення [PERSON] шлюбного прізвища. У відповідності до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 496,20 грн. \~ \~ \~ \~Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне вказати наступне. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 09 червня 2020 року по справі № 466/9758/16-ц зазначив, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. \~ \~ \~ \~При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). \~ \~ \~ \~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Зазначена правова позиція викладена також, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц. \~ \~ \~ \~Стороною позивача до суду не було додано ніяких документів щодо підтвердження суми судових витрат, зазначених в позові, наприклад договору про надання правової допомоги, в якому міг би визначатися розмір гонорару, детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо), а також жодних оформлених у встановленому законом порядку документів, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). \~ \~ \~ \~За таких обставин суд не вбачає підстав стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Outcome: partial