Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вона народилася у с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. В період часу з 1983 року по 1995 рік проживала в м. Павлограді, в 1986 році отримала паспорт зразка колишнього СРСР, який в подальшому втратила. Підтвердити факт реєстрації у період з 1983 року по 1995 рік позбавлена можливості, оскільки домова книга не зберіглася. З метою отримання паспорту громадянина України заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року по 2022 рік. Ухвалою суду від 10.11.2022 року було відкрито провадження у справі. Заявник в судовому засіданні уточнила вимоги, просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 13 листопада 1991 року, на задоволені уточнених вимог наполягала. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. З акту від 02.06.2022 року, складеного на підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сім`я [PERSON] , в тому числі і [PERSON] , [INFO] , проживали в [ADDRESS] , в період з 1983 року по 1995 рік. Згідно довідки голови квартального комітету від 02.06.2022 року [PERSON] , [INFO] , проживала в [ADDRESS] , в період з 1983 року по 1995 рік, разом з батьками. З копії заяви про видачу паспорту (форма №1) вбачається, що 27.02.1986 року [PERSON] була документована Павлоградським МВВС в Дніпропетровській області паспортом зразка колишнього СРСР. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 10.06.2022 року [PERSON] значиться зареєстрованою з 29.04.1996 року за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація проводилася за паспортом громадянина СРСР зразка 1974 рок, виданого Павлоградським МВВС в Дніпропетровській області 27.02.1986 року. Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб врегульовано Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Так, згідно статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України\~"Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 «Питання організації виконання Законом України «Про громадянство України», процедура встановлення належності до громадянства стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку на вказані дати. За відсутності такої відмітки факт постійного проживання може бути встановлений лише судом. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] в період з 1983 року по 1995 рік безперервно проживала у м. Павлограді разом зі своїми батьками, в зв`язку з хворобою була маломобільна, займалася виключно домашнім господарством. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт проживання [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року, при цьому\~ встановлення\~ такого факту дасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, суд дійшов висновку, що\~ заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved