Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що 01.09.1990 року його батько зареєстрував шлюб з [PERSON] , під час якого 27.02.2007 року вони придбали квартиру [ADDRESS] , і право власності, на яку було зареєстровано на ім`я [PERSON] 11.02.2011 р. [PERSON] залишила заповіт на все майно, яке буде належати їй на момент смерті на праві приватної власності на ім`я відповідача - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 28.03.2012 року державний нотаріус Гусєва О.В. видала відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вищевказаної квартири. 05.12.2011 року батько позивача подав заяву, в якій просив видати йому свідоцтво про право власності у спільному сумісному майні подружжя на 1/2 частку вищезазначеної квартири, але за час життя не встиг отримати це свідоцтво. [INFO] помер батько позивача- [PERSON] , [INFO] , після смерті якого позивач в встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька. 07.05.2020р. нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу було відкрито спадкову справу за № 36/2020, але 29.07.2021 р. державний нотаріус Гусєва О.В. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва на право власності на спадщину на 1/2 частини квартири, так як позивач не надав правовстановлюючі документи або дублікати таких документів на спадкове майно. Враховуючи зазначене, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] (батьку позивача), та була придбана в період шлюбу з [PERSON] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2021 року за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу надано строк для надання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву подано не було. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення, судові витрати просив залишити за ним. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. З врахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.4,5 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, вважає за можливе приняти заяву відповідача [PERSON] про визнання нею позовних вимог, і дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.06.1982 р. міським відділом РАЦС м. Красноармійська Донецької області, відповідний актовий запис № 436 від 11.06.1982 р.н. (а.с. 7). Також в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] 27.02.2007 року подружжя придбало квартиру [ADDRESS] , право власності, на цю квартиру було зареєстровано на ім`я [PERSON] . Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, квартира, придбана подружжям 27.02.2007р. належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Відповідно до ст.67 СК України дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. З копії спадкової справи на ім`я [PERSON] наданої державним нотаріусом Гусєвою О.В. вбачається, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 647 від 27.02.2007 року, на праві приватної власності 1/1 частки належала квартира за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 84). Згідно копії Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна на вищезазначену квартиру згідно договору іпотеки 1646 від 26.04.2007 року було накладено арешт (а.с. 31,32). 11.02.2011 року [PERSON] склала заповіт та заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не вкладалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] (а.с. 75). [PERSON] померла [INFO] та після її смерті за заявою [PERSON] відкрилась спадкова справа № 245. (а.с.57,61). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 91). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину, належить 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи після смерті дружини [PERSON] батько позивача [PERSON] звертався 05.12.2011 року до Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про надання на його ім`я свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на 1/2 частину квартири, але як зазначає позивач, таке свідоцтво за життя не отримав (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи батько позивача [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.11.2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 543 від 14.11.2019 року (а.с. 6). З копії спадкової справи на ім`я [PERSON] наданої державним нотаріусом Гусєвою О.В. вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадкова справа № 36/2020. (а.с. 36). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 27.02.2007 року [PERSON] купила двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 43). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] 01.09.1990 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , після шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а.с.51,52). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про відкриття спадщини після смерті його батька, 29.07.2021 року йому було відмовлено у відкритті спадщини (а.с. 53,54). Постановою державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. від 29.07.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] , яке складається з 1/2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , оскільки в порушення вимог ст. ст. 46,68 ЗУ «Про нотаріат» 4.14, 4.15, 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, спадкоємцем для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкову 1/2 частку квартири не надано правовстановлюючого документа або дублікату правовстановлюючого документа (а.с. 16). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено нотаріусом в зв`язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~статті 4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша\~статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах\~Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України в редакції, чинній на момент розгляду справи,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Між тим, згідно ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України\~передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст.317 Цивільного кодексу України\~(далі за текстом -\~ЦК України).Відповідно\~ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2\~ст.328 ЦК України\~діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум ВСУ в\~постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Оскільки відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на 1/2 частину квартири, придбаної під час шлюбу з [PERSON] , перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на спірне майно. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1272,50 грн.Позивач просив суд судові витрати залишити за ним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved