Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Заявник 09.09.2022 звернулася до суду з указаною заявою та просила встановити факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з 2010 року по [INFO] , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився дядьком її чоловіка, [PERSON] . Фактично з 2010 року вона зі своїм чоловіком, будучи зареєстрованими за іншою адресою, фактично проживали разом з [PERSON] за місцем реєстрації останнього: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, опікувалися дядьком, матеріально забезпечували, купували ліки, продукти харчування, оскільки через похилий вік він не міг самостійно себе забезпечувати. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частку земельної ділянки площею 17,2409 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1221883500:01:083:0006, розташовану на території Новопільської (колишньої Красінської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала його дружині, [PERSON] , померлій [INFO] та успадкована ним згідно зі ст. 1241 ЦК України, як обов`язкова частка, однак не оформлена в установленому законом порядку у зв`язку зі смертю. Інша Ѕ частка вказаної земельної ділянки успадкована онуком [PERSON] , на якого останньою було складено заповіт. Оскільки чоловік позивача, [PERSON] помер [INFO] та за своє життя спадщину після смерті дядька не прийняв та відповідно не оформив, а також [PERSON] не складав заповіту на спадкове майно у вигляді Ѕ частки земельної ділянки, позивач, з огляду на те, що проживала з [PERSON] однією сім`єю до часу відкриття спадщини, звернулася до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з тим, що заявником не надано доказів проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник та її представник правом на участь у судовому розгляді справи не скористалися, надавши заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, просили задовольнити заяву у повному обсязі з підстав, зазначених у ній. Заінтересована особа: Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участі представника у судовому засіданні не забезпечила, повідомлені належним чином, заяв та клопотань з процесуальних питань, у тому числі і про відкладення судового розгляду справи з поважних причин, письмових пояснень по суті зави, до суду не надходило. Заінтересована особа: [PERSON] , до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Як слідує зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 06.06.2017, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частку земельної ділянки площею 17,2409 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 121883500:01:083:0006, що розташована на території Новопільської (колишньої Красінської (а.с.18-19) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Згідно з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 096496, виданого начальником Криворізького районного відділу земельних ресурсів 26.04.2004, на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 14.10.2002 № 919-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412100088, зазначена земельна ділянка площею 17,2409 належала за життя дружині [PERSON] , [PERSON] , померлій [INFO] (а.с.55 зворот-59). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2018 (т.1 а.с.84), Ѕ частку вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , успадкував її онук [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, як на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] , на яку за життя мав право [PERSON] , останньому не видавалося, оскільки він помер [INFO] (т.1 а.с.6,84) Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як слідує з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори 26.07.2017 звернулася [PERSON] та 27.11.20217 [PERSON] . Однак, [PERSON] постановою від 19.03.2018 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин між померлим та спадкоємцем, а саме, що [PERSON] , померлий [INFO] є рідним дядьком [PERSON] та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Водночас, [PERSON] не встановлював факт родинних відносин з [PERSON] у судовому порядку, що підтверджується матеріалами справи, оскільки [INFO] помер. Після його смерті спадщину прийняли дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Дані про те, що останні скористалися правом у визначені законом строки на отримання спадщини після смерті [PERSON] у порядку спадкової трансміссії, матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, належну йому на підставі державного акта серії ДП № 064678 від 02.02.2004 на праві власності земельну ділянку площею 6,8237 га, з кадастровим номером 12:218:835:00:01:071:0005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новопільської (колишньої Красінської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.92 зворот, 95-98), заповів [PERSON] , якій нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. 05.12.2017 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. У той же час, при зверненні [PERSON] до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 17,2409 га, яку [PERSON] , померлий [INFO] за життя успадкував відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті дружини, [PERSON] , померлої [INFO] , однак юридично не оформив, постановою від 19.04.2018 їй у видачі такого свідоцтва відмовлено через відсутність у останньої доказів проживання зі спадкодавцем, [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та запропоновано звернутися до суду для встановлення даного факту (т.1 а.с.122 зворот). Таким чином, встановлення факту, про який просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Так, згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (п. 21\~постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7). Також, п. 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Згідно з довідки сільської ради (т.1 а.с.92), [PERSON] за життя проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на день його смерті в даному домоволодінні ніхто окрім нього не був зареєстрований. У той же час, з 23.12.2005 зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] є [ADDRESS] . (т.1 а.с.87 зворот). Відповідно до акта від 30.08.2022, [PERSON] та [PERSON] , справжність підпису яких засвідчено керуючою старостою Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради Дмитренко В., підтвердили факт, що [PERSON] з 2010 року проживала без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті останнього, доглядала його, забезпечувала всім необхідним, продуктами харчування, ліками (т.1 а.с.15). Довідкою старости Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради Дмитренко В. від 18.10.2022 № 492 також підтверджено той факт, що [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] по день його смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.135). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1264 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Тобто, доведенню та встановленню підлягає саме факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а не місце їх реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України (у редакції станом на 20.09.2022), місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від зареєстрованого місця її проживання. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Отже, ст. 1264 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки заявником доведено, що вона, маючи зареєстроване місце проживання за іншою адресою, фактично проживала без реєстрації з 2010 року з [PERSON] , до дня його смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто понад п`ять років, від встановлення даного факту залежить виникнення у [PERSON] права на прийняття спадщини, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити.

Outcome: approved