Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] (а.с.1-4) в якому просить суд: - звільнити з 01 квітня 2022 року [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), що стягуються на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно Наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року №501/2024/17; - відкликати з виконання Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Наказ Іллічівського міського суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року №501/2024/17. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] у них народились діти - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. На підставі судового наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 12 жовтня 2017 року у справі №501/2024/17, з позивача на користь відповідача, щомісячно стягуються аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Примусове виконання зазначеного наказу здійснюється державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження №54985127. 18 березня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про здійснення батьківських прав та сплату аліментів, у відповідності до умов якого між сторонами досягнуто згоди про те, що діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. При цьому згідно пунктів 2, 3 Договору відповідач (мати) прийняла на себе зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дітей, починаючи з 01.04.2022 у розмірі встановленому Договором. Однак з моменту виникнення договірних зобов`язань відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. Таке становище, коли діти мешкають з позивачем та перебувають на його утриманні, з одночасним примусовим стягненням з нього аліментів на користь відповідача, суттєво звужують фінансові можливості позивача, що порушує право дітей на належний рівень життя, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала викладені в позовній заяві обставини та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до положень\~ст.200 ЦПК України суд може ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою\~статті 206 ЦПК\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином,\~ЦПК\~України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 грудня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 листопада 2017 року було розірвано (а.с.31). Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі\~судового наказу\~Іллічівського міського\~суду Одеської\~області від\~12\~жовтня 2017\~року у\~справі №501/2024/17,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] ,\~щомісячно стягуються\~аліменти на\~утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с.32). 18 березня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір, зареєстрований в реєстрі за №259 (а.с.5-9), щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, договір на утримання дітей та сплату аліментів (п.1) (далі - Договір). У відповідності до пункту 2 Договору між сторонами досягнуто згоди про те, що місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком [PERSON] . При цьому згідно пунктів 2, 3 Договору відповідач [PERSON] (мати дітей) прийняла на себе зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дітей, починаючи з 01.04.2022 у розмірі встановленому Договором. На а.с.30 знаходиться копія розписки від 18.03.2022 з якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 25500,00 грн. в якості сплати аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , за 2022 рік. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частинами першою, третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частини першої статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Можливість звільнення особи від сплати аліментів у випадку зміни її матеріального або сімейного стану, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, передбачена статтею 273 СК України. Отже, стягнення з особи аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. У спорах з приводу припинення стягнення аліментів на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Зазначений правовий висновок відображено в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц. Згідно з частиною четвертою статті 273 Цивільного процесуального кодексу У країни (далі - ЦПК України), якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком [PERSON] , що є обставиною, яка має істотне значення, то, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів на утримання малолітніх дітей. Відповідно до п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду який видав виконавчий документ, виконавче провадження підлягає закінченню. Таким чином ефективним способом захисту порушених прав позивача буде відкликання судового наказу з примусового виконання, оскільки лише звільнення від сплати аліментів не призведе до закриття виконавчого провадження за яким з позивача безпідставно стягуються аліменти.

Outcome: approved