Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

У листопаді 2022 року заявник [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить суд: встановити факт належності диплому з відзнакою серії [NUMBER] , виданого Ворошиловградським державним художнім училищем 26 червня 1981 року [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що 02 вересня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком. У відповідь отримала рішення про відмову в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Однією з підстав відмови стало незарахування до страхового стажу періоду навчання позивача 01 вересня 1977 року по 26 червня 1981 року, оскільки прізвище у витязі про шлюб не співпадає із зазначеним у дипломі. В дипломі зазначено дівоче прізвище заявниці « [PERSON] », у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян її дошлюбне прізвище вказано « [PERSON] ». Заявниця стверджує, що в дипломі допущена технічна помилка та неправильно вказано прізвище « [PERSON] ». Посилаючись на орфографічну помилку, просить встановити факт належності їй диплому. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2022 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 01 грудня 2022 року. Від заявника [PERSON] надійшла заява 01 грудня 2022 року про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні поданої заяви. Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином, що доводиться зворотними поштовими повідомленнями. Заяв та клопотань про відкладення суду не надано. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії судом не вчинялись. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 червня 1981 року Ворошиловградським державним художнім училищем видано [PERSON] диплом з відзнакою серії [NUMBER] (а.с. 8). З Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036704097 від 02 вересня 2022 року видно, що дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Зміна прізвища на « [PERSON] » відбулась на підставі реєстрації шлюбу 26 червня 1982 року відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області (а.с. 15). З трудової книжки серії [NUMBER] , вбачається, що на її титульній сторінці вказано дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] » російською мовою та проставлена відмітка відділу кадрів щодо того, що зміна прізвища відбулась на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26 липня 1982 року. В трудовій книжці зроблено запис щодо освіти в Ворошиловградському державному художньому училищі у період з 01 вересня 1977 року до 26 червня 1981 року, на основі чого видано диплом серії [NUMBER] (а.с.18-20). З дослідженого судом листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, вбачається, що [PERSON] з приводу її звернення від 02 вересня 2022 року щодо призначення пенсії, була надана відповідь, в якій зазначено, що за результатами страхового стажу не зараховано періоди, в тому числі і період навчання з 01 вересня 1977 року по 26 червня 1981 року, оскільки прізвище зазначене у витязі про шлюб не співпадає із зазначеним у дипломі ( а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом пунктів 1 та 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 п останови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності диплому з відзнакою серії [NUMBER] , виданого Ворошиловградським державним художнім училищем 26 червня 1981 року на прізвище « [PERSON] » заявниці. Внести зміни у диплом з відзнакою серії [NUMBER] , виданий Ворошиловградським державним художнім училищем 26 червня 1981 року, на сьогодні не можливо. Ураховуючи викладене, зважаючи на те, що прізвище [PERSON] у дипломі з відзнакою серії [NUMBER] не збігається з прізвищем у паспорті та дошлюбним прізвищем зазначеним у Витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу « [PERSON] » з урахуванням зазначення прізвища заявниці в трудовій книжці російською мовою, суд вважає за можливе встановити факт належності диплом з відзнакою серії [NUMBER] , виданий Ворошиловградським державним художнім училищем 26 червня 1981 року [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту належності документа має для заявниці юридичне значення і потрібне для підтвердження трудового стажу, який необхідний для призначення пенсії, що іншим шляхом встановити неможливо, тому суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved