Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 26.10.2007 р. між АКІБ "Укрсиббанк" та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11241805000 у відповідності до умов якого банк взяв на себе зобов`язання надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у сумі 74 500 доларів США та сплатити проценти у розмірі 12,4% річних. Кінцевий строк повернення коштів - 26.10.2028 р. Також 26.10.2007 р. між позивачем та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір споживчого кредиту № 11241811000 відповідно до якого позичальнику надається кредит у вигляді кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1199,33 грн. з відсотковою ставкою 14,50% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. предметом якого є однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності, право вимоги за яким 13.10.2012 р. було передано ТОВ «Кей-Колект» за договором відступлення прав.25.10.2017 р. державним реєстратором Філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донським Я.С. право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору про відступлення прав вимоги. В подальшому, а саме 24.11.2017 р. ТОВ «Кей-Колект» здійснило відчуження квартири [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу. Так, право власності на нерухоме майно було набуто ТОВ «Кей-Колект» під час дії мораторію на примусове відчуження майна і реєстрація права власності на квартиру була здійснена державним реєстратором без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку». Жодних доказів про згоду позивача на незаконне відчуження майна не існує, а сама по собі договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. За таких обставин представник позивача просить суд визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича щодо проведення 25.10.2017 р. державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» незаконними; визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича, індексний номер: 37784795 від 26.10.2017 р., згідно з яким 16.01.2019 р. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 23032234 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; скасувати запис про право власності № 23032234 на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1389893480000, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1389893480000. Провадження у справі відкрито 19.07.2021 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подано відзив на позов де зазначено наступне. Так, 24.11.2017 р. між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Ціна нерухомого майна становила 264 506,00 грн., що еквівалентно 9990,00 доларів США. Відповідач одразу вселилась в квартиру, проте позивач з членами родини з реєстраційного обліку не знявся. З моменту придбання квартири відповідач там постійно проживала, зробила в ній ремонт, сплачувала комунальні послуги. Спірна квартира не могла підпадати під дію мораторію, оскільки відсутні будь - які докази того, що помешкання є постійним місцем проживання позивача. Крім того, відмітка в паспорті позивача свідчить про те, що останній скористався правом на приватизацію, а отже він має інше житло. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. В подальшому представником позивача змінено предмет позову з метою належного захисту прав [PERSON] та з урахуванням позицій Верховного Суду. Просить визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича щодо проведення 25.10.2017 р. державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» незаконними; визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича, індексний номер: 37784795 від 26.10.2017 р., згідно з яким 16.01.2019 р. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 23032234 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача державного реєстратора Комунального підприємства реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича належним - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», залучено до участі у справі співвідповідача - [PERSON] та третю особу на стороні відповідача - державного реєстратора Комунального підприємства реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича. Представником [PERSON] направлено в адресу суду відзив з проханням відмовити у задоволенні позову. Разом з тим, 14.12.2022 р. в судовому засіданні у задоволенні клоптання представника [PERSON] у поновленні процесуального строку на подач у відзиву відмовлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову у зв`язку із відсутністю правових підстав. Представник [PERSON] пояснив , що відповідач отримав право власності на квартиру оплатно, відкрито та в передбачений законом спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2018 р. у справі № 761/24384/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS] . При цьому судом встановлено, що відповідачі в квартирі не проживають. Даних про те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що їм чинились перешкоди у проживанні в квартирі суду не надано, не було їх встановлено і під час розгляду справи. Самим \\ [PERSON] ці обставини не спростовані, рішення не оскаржено. Таким чином [PERSON] не проживає в квартирі не менше 5 років, що спростовує його твердження про те, що це житло було для нього єдиним. Представник ТОВ «Кей-Колект» просив прийняти рішення відповідно до вимог закону. Зазначив, що при укладанні угоди відчуження майна норми законодавства не було порушено. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Пояснення по суті спору подано не було. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 26.10.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 68310, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д, відповідно до умов якого позивач передав банківській установі в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] з метою № 11241805000 від 26.10.2007 р. та договором про надання споживчого кредиту № 11241811000 від 26.10.2007 р., укладеними між [PERSON] та АКІБ «Укрсиибанк». Також встановлено, що 13.02.2012 р. між ПАТ «Укрсиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 2 договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких, і це також не заперечується учасниками процесу, право вимоги за договорами про надання споживчих кредитів № 11241805000 та № 11241811000 від 26.10.2007 р., договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект». Як свідчать матеріали справи, [PERSON] ТОВ «Кей-Колект» направлено вимогу про усунення порушень основного зобов`язання від 05.07.201 р. № 735163, яке отримано позивачем, з вимогою сплатити борг за кредитним договором № 11241805000 та позивача попереджено про те, що в порядку ст. ст. 35,36 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання цієї вимоги ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 25.10.2017 р. державним реєстратором Комунального підприємства реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донським Я.С. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки № 68310 від 26.10.2007 р. , договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від13.02.2012 р., договору факторингу від 13.02.2012 р., повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.07.2016 р., вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 05.07.2016 р., договору про надання споживчого кредиту № 11241805000 від 26.10.2017 р. 24.11.2017 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» квартиру [ADDRESS] відчужено на підставі договору купівлі - продажу квартири, укладеним з [PERSON] і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. В подальшому, а саме 08.05.2021 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу ної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак О.Г. відповідно до якого [PERSON] придбав спірне нерухоме майно. Представник позивача зазначає, що дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Кей-Колект» є незаконними, зазначене рішення підлягає скасуванню, а квартира має бути витребувана у [PERSON] . За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції\\, що діяла на момент укладення договору) - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення на предмет іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем будь - якого зобов`язання за цим договором або будь - якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Як вбачається з вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 05.07.201 р. № 735163 заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11241805000 станом на 05.07.2007 р. становила 83 612,48 доларів США, що відповідно курсу НБУ складало 2 075 261,75 грн. При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що дана сума заборгованості не відповідає дійсності і що зазначена сума боргу, після отримання такої вимоги, була сплачена позивачем. За положеннями п. 5 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання,, яке здійснюється: передачею іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на день звернення стягнення на спірну квартиру). За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. В свою чергу за приписами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги обставини встановлені під час розгляду справи, відповідне застереження у договорі іпотеки, направлення вимоги іпотекодателю про усунення порушень основного зобов`язання та відсутності доказів погашення заборгованості підстави для визнання дій державного реєстратора та скасування рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кей-Колект» відсутні. Згідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції на день звернення стягнення) протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обёєкта незавершеного дитлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Представник позивача стверджує, що предмет іпотеки був місцем його фактичного проживання. Разом з тим, 03.12.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання ососби такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . При цьому судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, володіє та користується нею, несе витрати по її утриманню, відповідачі в квартирі не проживають і не є родичами позивача. Таклж судом зазначено, що даних, які б свідчили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що їм чинили перешкоди у проживанні в квартирі суду не надано, не було їх встановлено і під час розгляду справи. Зазначене рішення Шевченківського районного суцду см. Києва не оскаржувалось [PERSON] та наброало законної сили. Отже встановлені судом обставини, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, як вбачається з паспорту позивача, [PERSON] використано право на безкоштовну приватизацію майна в обсязі 29,8 кв. м. при нормі 31,0 кв. м. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що квартира на яку було звернуто стягнення, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В розумінні ст.ст. 317,319 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до положень ст. 391 ЦК України. Приписами ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, як це визначено ст. 12 ЦПК України. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, відповідно до вимог ст. 13 ЦПК УКраїни. В свою чергу, положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведені обставини з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання права власності на спірну квартиру та її витребування, оскільки під час розгляду справи не було встановлено обставин та не отримано доказів, що ТОВ «Кей-Колект» відчужено майно [PERSON] за відсутності правових підстав і вибула з володіння [PERSON] поза його волею. Зважаючи на викладене підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed