Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

стислий виклад позиції сторін позиція позивача Прокурор в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача кошти на користь держави на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 6972,63 грн, які перерахувати в дохід місцевого бюджету Гайворонської міської ради Кіровоградської області. В обґрунтування позову покликався на те, що вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2022 в кримінальній справі № 385/1702/21 неповнолітнього [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та визначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст. 75,104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Згідно вироку [PERSON] 05.12.2020 о 18 год 26 хв керуючи транспортним мотоциклом "Lifan KR-200" номерний знак [NUMBER] з неповнолітньою пасажиркою [PERSON] , порушив правила безпеки дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху та розпочав здійснювати обгін автомобіля ВАЗ 2107 на перехресті вулиць Центральна та Підгірна в м. Гайворон, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. У результаті ДТП потерпілій [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. В результаті протиправних дій [PERSON] - [PERSON] з 05.06.2020 по 26.06.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП "Гайворонська міська лікарня" Гайворонської міської ради та на її лікування витрачено кошти в сумі 6972,63 грн. Кошти на лікування потерпілої в добровільному порядку медичному закладу не відшкодовано, а тому позивач просить стягнути з відповідача на користь медичного закладу зазначену вище суму. позиція відповідача Відповідач правом подання відзиву не скористався, подав письмову заяву в якій позов визнав. позиція третьої особи Третя особа правом подання пояснень щодо позовної заяви не скористався, подав письмову заяву в якій позов підтримав. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 09.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.12.2022 від третьої особи без самостійних вимог надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи та підтримання позовних вимог. 08.12.2022 заступником керівника Голованівської окружної прокуратури подано заяву про уточнення позовних вимог. 08.12.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. 08.12.2022 від позивача - Гайворонської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог. Ухвалою від 08.12.2022 прийнято заяву про уточнення змісту позовних вимог. Розгляд справи по суті проведено 27.10.2022 за відсутності сторін, які скористались своїм правом та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенню ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стаття 1206 в ч. 1 ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного Порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2022визнано винним [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України - у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. Вирок набрав законної сили 14.06.2022. Відповідно до довідки, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, за вих. № 1330 від 20.06.2022. [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05.06.2020 по 26.06.2020 (21 ліжко/день). Вартість одного ліжко/дня - 332,03 грн. Витрати лікарні - 6972,63 грн. Відповідно до довідки, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, за вих. № 1304 від 16.06.2022 рішенням Гайворонської міської ради від 22.01.2021 № 212 КНП "Центральна районна лікарня" Гайворонської ради перейменоване в КНП "Центральна міська лікарня" Гайворонської міської ради. З статуту Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради вбачається, що таке є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає вторинну медичну допомогу та здійснює управління медичним обслуговуванням населення Гайворонської міської територіальної громади; засновником такого є Гайворонська міська рада. мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Враховуючи, що між злочинними діями відповідача [PERSON] , та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , та перебуванням потерпілої на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину. Відповідачем добровільно не відшкодовано понесені витрати закладом охорони здоров`я на лікування. Як передбачено "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування [PERSON] у сумі 6972,63 грн. проведено у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, такі витрати слід стягнути з відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" за звернення до суду юридичної особи з позовом, що містить майнові вимоги, враховуючи ціну позову розмір судового збору, що підлягав сплаті становив 2481,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову до ухвалення рішення з нього в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті - тобто 1240,5 грн.

Outcome: approved