Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Зміст позовних вимог: АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивують тим, що 29.08.2011 фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточною рахунку. Згідно даної заяви відповідач приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом зі заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 29.08.2011, та взяла на себе зобов`язання виконувати умови Договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і ілієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено, і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до 3.2.1.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правіш надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій інш формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладанні договорів та угод у письмовій формі. Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов зазначено, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послут, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Байку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших). Свої зобов`язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 40000,00 грн. Однак відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 20.09.2016 утворилась заборгованість в сумі 153271,60 грн. яка складається з наступного: 39566,20 гри. заборгованість за кредитом.; 43379,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 61423,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 8902,50 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. АТ КБ\~«ПриватБанк» свої\~зобов`язання виконав\~в повному\~об`ємі,\~а саме\~надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Догорову. У разі відсутності коштів на рахунку, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач зобов`язаний вчасно здійснювати погашення заборгованості в строк та в розмірах , визначених Догоровом. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 153271,60 грн. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримала\~повністю з\~підстав зазначених\~в позовній\~заяві.\~Просила суд\~ухвалити рішення,\~яким стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 153271 грн. 60 коп., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду та просять застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову, заперечили обставини, на які посилається позивач. Просили в позові відмовити. Процесуальні дії у справі: Рішенням Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~10.02.2017 позов ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~задоволено частково. Присуджено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29.08.2011 в сумі 101848,15 грн., яка складається 39566,20 грн. заборгованості за кредитом; 43379,45 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 10000 грн. пені; 8902,50 грн. комісії, а також 2299,07 грн. судових витрат. Постановою Верховного Суду від 25.09.2019 касаціну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~10.02.2017 та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.03.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Міськевич О.Я. Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2019 цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2020 по даній справі визнано обов`язковою явку в судове засідання представника АТ КБ «ПриватБанк». Також задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від ПАТ КБ «ПриватБанк». Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2021, від 13.12.2021, та від 22.07.2022 визначено проводити судові засіданні по даній справі в режимі відеоконференції. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 29.08.2011 фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточною рахунку, згідно якої вона отримала кредит у виді кредитного ліміту на поточний рахунок корпоративного клієнта (Т. 1, а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.08.2011, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 20.09.2016 утворилася заборгованість в сумі 153271,60 гривень, що складається з наступного: 39566,20 грн. заборгованість за кредитом; 43379,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 61423,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 8902,50 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. (Т. 1, а.с. 28-33). Із розрахунку заборгованості вбачається , що останній платіж на погашення комісії [PERSON] внесла 29.03.2013р. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про розміри встановлених кредитних лімітів від 22.09.2016, відповідачу [PERSON] встановлено наступні кредитні ліміти: 31.08.2011 30000,00 грн.; 21.08.2012 40000,00 грн. (Т. 1, а.с. 27). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено частиною другою статті 1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 29.08.2011 відповідач [PERSON] підписала заяву про відкриття карткового рахунку, та про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У вказаній заяві зазначено, що відповідач просила банк відкрити поточний рахунок [NUMBER] у національній валюті. Проте у цій заяві не зазначено розмір бажаного кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом. У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі цієї заяви відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок. Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» про розміри встановлених кредитних лімітів, відповідачу [PERSON] 31.08.2021 встановлено кредитний ліміт в сумі 30000,00 грн., 21.08.2012 збільшено кредитний ліміт до 40000,00 грн. Крім того у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст.\~12\~ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву, та позичальник була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку». При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, відповідач була ознайомлений і погодилась на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин позивачем додано копію Витягу із «Умов та правил надання банківських послуг», та копію Витягу із «Тарифів Банку» (Т. 1, а.с. 12-26). При цьому до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання заяви 29.08.2011 відповідач ознайомилась саме з тими умовами кредитування, які зазначені у вказаних документах, які долучено позивачем до позовної заяви, оскільки дані документи не підписані відповідачем. Таким чином позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що між сторонами 29.08.2011 дійсно було укладено кредитний договір, в якому б сторони оговорили всі істотні умови такого договору. Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вимоги до оформлювання документів закріплені в ДСТУ 4163-2003. Вказаний стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: - органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; - підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій). Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно стандарту документ повинен містити, поряд з іншим, дату його складення та прізвище виконавця і номер його телефону. До позовної заяви додано роздруківки Розрахунку заборгованості (а.с. 28-33), в яких відсутні посилання на те, якою саме особою такі розрахунки проведені та засвідчені підписом, а також коли такі розрахунки були складені. Виписка за картковим рахунком рахунком [PERSON] (Т. 1, а.с. 205-229) також не містять посилання на те, якою саме особою вони складені, дату їх складання. Тому, вказані роздруківки та виписку суд не може взяти до уваги як належним чином оформлені документи, і, відповідно, як належні та допустимі докази. Крім того роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року вказала, що «Анкета-заява» разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.08.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.11.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та споживачем банківських послуг (частина перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII\~«Про захист\~прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII). Таким чином відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачені ч. 2 ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Вищевказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та заборгованості по комісії за користування кредитом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Також укладений між сторонами кредитний договір від 29.08.2011 у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредитному договору (Т. 2, а.с. 32). Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Анкета-заява позичальника [PERSON] не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту. Оскільки надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не були підписані відповідачкою та, відповідно, вони не є частиною кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , то не можна вважати, що сторонами були узгоджені умови кредитування щодо строків погашення кредиту, зокрема щодо погодження сторонами строку кінцевого повернення кредитних коштів, який відповідає строкам дії виданих відповідачці карток. Верховний Суд у постанові від 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19 за подібними правовідносинами дійшов висновку, що у випадку коли сторонами не були узгоджені графік погашення кредиту та кінцевий термін його повернення то перебіг позовної давності починається з моменту останнього платежу позичальника по кредиту. З виписки з особового рахунку [PERSON] вбачається, що останній платіж вона внесла 29.03.2013, а з позовом до суду банк звернувся 10.10.2016, тобто поза межами загальної позовної давності. Отже суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповіднодо ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то відповідно і в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат також необхідно відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed