Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач КП «Луцькводоканал» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Позов обґрунтовано тим, що КП «Луцькводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , який є споживачем послуг, які надаються КП «Луцькводоканал». Плата за послуги водопостачання та водовідведення складається з плати за послуги, що розраховується, виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства та плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України. На обґрунтування вимог, заявлених підприємством, щодо підтвердження заборгованості відповідача надається витяг із білінгової системи у вигляді загальної картки, період нарахувань та оплат: з 01 вересня 2017 року по 01 січня 2022 року. Облік у сфері питного водопостачання КП «Луцькводоканал» веде за допомогою технічних засобів (загальнобудинкових, під`їздних та квартирних (індивідуальних) приладів обліку води), внесених до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Якщо таких технічних засобів немає, облік питної води тимчасово ведуть розрахунковим методом відповідно до встановлених норм. У квартирі відповідача не встановлений квартирний (індивідуальний) прилад обліку води, а тому плата за послугу розраховується, виходячи з розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Станом на 01 лютого 2022 року заборгованість відповідача за послуги з водопостачання та водовідведення становить 37 075,18 гривень. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] в користь КП «Луцькводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 37 075,18 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 01 квітня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2022 року позов КП «Луцькводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь КП «Луцькводоканал» 37 075,18 гривень заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, а також стягнуто з [PERSON] на користь КП «Луцькводоканал» 2 270,00 гривень судового збору (а. с. 47-48). Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Представник позивача КП «Луцькводоканал» в судове засідання не з`явися, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника підприємства, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Восковський Ю. О. в судове засідання не з`явився, заявою від 08 грудня 2022 року просить розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника. Процесуальних підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Враховуючи положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини щодо споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно з п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статей 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Судом встановлено, що відповідно до Статуту КП «Луцькводоканал», затвердженого рішенням Луцької міської ради №24/96 від 24 грудня 2021 року, КП «Луцькводоканал» засноване на комунальній власності територіальної громади міста Луцька. Головною метою підприємства є проведення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів послугами водопостачання та водовідведення, а також господарська діяльність для досягнення економічних і соціальних результатів з метою отримання прибутку. З довідки № 596 від 12 січня 2022 року встановлено, що за наявними відомостями Реєстру Луцької міської територіальної громади до складу осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , входить відповідач [PERSON] (а. с. 5). Таким чином, КП «Луцькводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , споживачем яких є відповідач [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Плата за послуги водопостачання та водовідведення складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства та плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Частиною першою ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Повноваження щодо встановлення тарифів на послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення розподілене між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) і органами місцевого самоврядування. У пп. 5, 7 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 вересня 2014 року № 715/2014, зазначено, що НКРЕКП розробляє та затверджує порядки (методики) формування цін і тарифів на товари (послуги), що виробляються (надаються) суб`єктами природних монополій та суб`єктами, що провадять діяльність на суміжних ринках у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, на ринках природного газу, нафти та нафтопродуктів та установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Суд також встановив, що в помешканні відповідача [PERSON] не встановлений квартирний (індивідуальний) прилад обліку води, а тому плата за послугу розраховується, виходячи з розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Як вбачається із відомостей по особовому рахунку № [NUMBER] (закріпленого за адресою: [ADDRESS] ), станом на 01 лютого 2022 року розмір заборгованості [PERSON] за надані послуги з водопостачання та водовідведення становить 37 075,18 гривень (а. с. 6-13). Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Проаналізувавши зібрані та дослідженні у справі докази, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості відповідача, проведений позивачем КП «Луцькводоканал», є обґрунтованим, будь-яких підстав для сумніву в достовірності цього доказу в суду немає. Суд відхиляє доводи відповідача, які зазначені ним у заяві про перегляд заочного рішення, щодо застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності. Відповідач вказував, що КП «Луцькводоканал» здійснило розрахунок його заборгованості за період, починаючи з 2017 року, тобто поза загальним строком позовної давності. Такі аргументи відповідача не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зміни, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, набули чинності з 02 квітня 2020 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 р., який в подальшому продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Згідно з приписами ч. 5 ст. 261 ЦПК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Наведене дає підстави для висновку, що зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення виникали щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Таким чином, кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з водопостачання та водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 у справі №712/8916/17, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності потрібно відраховувати від кожного щомісячного платежу. Тому перебіг строку позовної давності щодо щомісячних платежів обчислюється за кожним платежем окремо, оскільки з 01 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. З даним позовом позивач звернувся до суду 22 березня 2022 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому наслідки спливу позовної давності необхідно застосувати лише до платежів, трирічний строк щодо прострочення яких вже сплив до 02 квітня 2020 року. Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності до щомісячних платежів, строк сплати яких припадає на період після 01 квітня 2017 року - не сплив, а тому заборгованість за надані відповідачу комунальні послуги за період з 01 вересня 2017 року підлягає до задоволення. Отже, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Outcome: approved