Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач Харківська міська рада, від імені якої дії Гриньов Руслан Олегович на підставі довіреності від 02.01.2019 р. № 08 - 21/6/2 - 19, звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0050 га по [ADDRESS] від самочинно побудованої прибудови до квартири [ADDRESS] з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради судовий збір. В обґрунтування позову Харківська міська рада зазначає, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на підставі колективного звернення мешканців житлового будинку [ADDRESS] (вх.№ КО-1-784/0/248-18) згідно направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 29.08.2018 №939-Н здійснено вихід на об`єкт: «Квартира [ADDRESS] » (термін перевірки з 30.08.2018 до 12.09.2018). За результатами попередніх позапланових заходів в житловому будинку по [ADDRESS] встановлено, що впритул до фасаду житлового будинку по [ADDRESS] (зі східної сторони будівлі, під`їзд №3) в рівні цокольного поверху безпосередньо навпроти вікон квартири [ADDRESS] влаштована дерев`яна споруда з дерев`яного брусу та стружкових плит без влаштування фундаментів (споруда має ознаки тимчасової). Позивач Харківська міська рада вважає, що земельна ділянка загальною площею 0,0050 га по [ADDRESS] самовільно зайнята власником кв. [ADDRESS] та підлягає звільненню. Представник відповідача [PERSON] надала до суду численні клопотання та пояснення, у яких вказувала на порушення позивачем норм європейського права та національного законодавства, на підставі чого просила відмовити у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради. Крім того, представник відповідача вказує, що спірна прибудова [ADDRESS] відсутня протягом декількох років. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 визначено головуючим суддею Грищенко І.О.. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.03.2019 матеріали цивільної справи залишено без руху. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2020, справу передано на розгляд судді Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т.В.. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.10.2020 матеріали цивільної справи залишено без руху. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 матеріали цивільної справи прийнято до провадження та призначено судове засідання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З матеріалів справи вбачається, що у період з 30.08.2018 до 12.09.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було проведено позаплановий захід від 29.08.2018 №939-Н, в ході якого здійснено вихід на об`єкт: «Квартира [ADDRESS] ». Під час виходу на місце встановлено, що впритул до фасаду житлового будинку по [ADDRESS] (зі східної сторони будівлі, під`їзд №3) в рівні цокольного поверху безпосередньо навпроти вікон квартири [ADDRESS] влаштована дерев`яна споруда з дерев`яного брусу та стружкових плит без влаштування фундаментів (споруда має ознаки тимчасової). В середині зазначеної споруди ознак виконання будівельних робіт не встановлено, фасад будинку не порушений, на поверхні ґрунту знаходиться існуюча відмостка будинку та газон, на фасаді розміщується нижня частина водостічної труби будинку. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису. У разіякщо особа в установлений строк добровільно не виконалавимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подаєпозов до суду про знесення самочинно збудованогооб`єкта та компенсаціювитрат, пов`язаних з таким знесенням. У таких спорах органи державного архітектурно-будівельного контролю діють лише як адміністративний орган, а метою звернення з позовом є не перехід речового права на об`єкт нерухомості, а приведення будівлі у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, спрямованих на захист суспільних інтересів. Повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису. Тобто зазначені правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 579/968/17. Ефективним способом усунення виявлених порушень для органу державного архітектурно-будівельного контролю є винесення припису щодо власника об`єкта нерухомості про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису та у разі невиконання такого припису в установлений строк, - звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2022 у справі № 638/18616/18). За постановою Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18 вказано, що у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року зазначив, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20). Представником відповідача надано докази, які свідчать про відсутність спірної прибудови по [ADDRESS] . Будь-яких доказів на спростування наданих представником відповідача свідчень позивач суду не надав. За таких обставин, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів суд дійшов до висновку про відмову з задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.152 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 376, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed