Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 07.10.2022 і до досягнення повноліття дитини. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 29.06.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб, під час якого у них народився [PERSON] , [INFO] . 03.08.2021 такий шлюб було розірвано за рішенням суду і син продовжив проживання лише з матір`ю позивачем. Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а оскільки син проживає з позивачем як матір`ю, вона не в змозі його самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Натомість відповідач працює водієм в КЗ «Щасливецька АЗПСМ Вінницької обл.», має постійних дохід та може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 17.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 29.06.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Під час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). За рішенням Липовецького районного суду вінницької області від 03.08.2021 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8,9). Згідно з довідкою, виданою Липовецькою міською радою від 05.10.2022 син проживає спільно з матір`ю позивачем за однією адресою (а.с. 10). Позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, і що вона не в змозі його самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Наявність угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання сина не встановлено. Позивач стверджує, що відповідач працює водієм в КЗ «Щасливецька АЗПСМ Вінницької обл.», має постійних дохід. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування утриманців. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ч. 1 ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим з припису ч. 2 ст. 181 СК України випливає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Також, при вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд враховує, що приписами ст. 183 СК України унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Також, згідно ч. 5 ст. 183 СК України законодавцем визначено можливість для того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючого з нею неповнолітнього сина, а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.10.2022 і до досягнення повноліття дитини, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 ЦПК України та враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved