Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 10 березня 2022 року, в якій просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №33886; стягнути з відповідача судові витрати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 08 липня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №430063866, право вимоги за яким у подальшому перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33886, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в сумі 38 510 грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 08 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження №67415535 з примусового виконання виконавчого напису. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення його як позичальника з боку ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу та правомірність його нарахування, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Вказані обставини, на переконання позивача, визначають можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 29 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29 липня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №33886, про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 38510 грн. 00 коп. - в рамках виконавчого провадження №67415535, відкритого 08 листопада 2021 року, яке знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. - до ухвалення рішення у даній справі. Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Позивач [PERSON] подала заяву, направлену на електронну пошту суду, про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.26, 62). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець Сидорук Л.В. направила на електронну пошту заяву про розгляд справи за її відсутності. Правом на подання письмових пояснень щодо заявлених вимог не скористалась. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 листопада 2021 року №1633/6 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25 жовтня 2021 року №4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07 листопада 2005 року за №6014 на ім`я [PERSON] , анульовано, а діяльність нотаріуса припинено. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 08 липня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №430063866, за умовами якого товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети в сумі 13 000 грн. строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.1 договору). На період строку користування кредитом нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,51% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.3 договору). Згідно з графіком розрахунків, сукупна вартість кредиту визначена в розмірі 14 989 грн. 00 коп. 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за заявою ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33886, за яким зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» стягнуто заборгованість за кредитним договором №430063866 від 08 липня 2020 року за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року в загальному розмірі 38 510 грн. 00 коп., яка включає: суму заборгованості за кредитом - 37 310 грн. 00 коп. (у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 19 669 грн. 00 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 4 641 грн. 00 коп.) та 1200 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напис, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.9). Зі змісту виконавчого напису слідує, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №430063866 від 08 липня 2020 року на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке в свою чергу попередньо набуло права грошової вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №98 від 08 вересня 2020 року, укладеного з первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 08 листопада 2021 року за заявою стягувача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження №67415535 з примусового виконання виконавчого напису, боржником визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с.8). У ході виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] отримує дохід в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 09 грудня 2021 року звернуто стягнення на її доходи шляхом здійснення відрахувань в розмірі 20% із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - в межах суми звернення стягнення - 42 861 грн. 00 коп., з урахуванням основної винагороди приватного виконавця - 3851 грн. 00 коп., витрат виконавчого провадження на організацію та проведення виконавчих дій - 500 грн. 00 коп., боргу на користь стягувача - 38 510 грн. 00 коп. (а.с.12). З інформації про виконавче провадження №67415535 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] передано за місцем її роботи - для виконання. Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні. На виконання ухвали суду від 29 липня 2022 року про забезпечення позову приватним виконавцем 01 серпня 2022 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до ухвалення рішення по справі (а.с.59-60). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №430063866 від 08 липня 2020 року про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, який сплинув 09 серпня 2020 року. До того ж заявлена сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 19 669 грн. 00 коп. майже в півтора рази перевищує суму тіла кредиту та не відповідає сукупній вартості кредиту, визначеній умовами кредитного договору. Поміж іншим, нарахування процентів за користування кредитом після строку кредитування суперечить приписам ст.1048 ЦК України. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що заявлена стягувачем у виконавчому написі кредитна заборгованість апріорі не може бути безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22 лютого 2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким зі [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням форми та змісту кредитного договору судом встановлено, що договір було укладено за правилами електронної комерції шляхом підписання його клієнтом підписом - аналогом ЕЦП у формі одноразово ідентифікатора 08 липня 2020 року о 18.57 год. Вказана форма договору виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1488 грн. 60 коп. (з яких: 992 грн. 40 коп. за пред`явлення позову, 496 грн. 20 коп. - за подання заяви про забезпечення позову). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 29 липня 2022 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved