Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі представника - адвоката Приходченко О.О. звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , однак у житловому приміщенні не проживають, починаючи з 10 серпня 2020 року, без поважних причин, про що складено акт про не проживання за участі сусідів. Факт не проживання засвідчений підписами сусідів у вказаному акті. Місце фактичного проживання відповідачів позивачам не відоме. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в житловому приміщенні не мають і квартирою не цікавляться. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачі відповідачам не чинили. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивачів на вільне розпорядження та користування майном, вони позбавлені можливості оформити субсидію. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять визнати відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2022 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначене судове засідання на 11 квітня 2022 року об 11 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 01 вересня 2022 року, о 09 год. 00 хв. 01 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 год. 00 хв. 25 жовтня 2022 року в зв`язку з клопотанням відповідачки [PERSON] про відкладення. Протокольною ухвалою головуючого 25 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено до 09 грудня 2022 року 11 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою відповідачів, відсутністю відомостей про їх належне сповіщення про дату та час розгляду справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від представника позивачів та позивачки [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Зі згоди позивачів, викладених в письмових заявах, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 06 червня 2007 року позивачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 14.03-08/92778 від 20 січня 2022 року, що видана на ім`я [PERSON] , вбачається, що за адресою [ADDRESS] , крім позивача [PERSON] , також зареєстровані [PERSON] (невістка) та [PERSON] (онук) (а.с. 18). Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачі чинять відповідачам перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою ст.\~316\~ЦК України визначено, що право власності\~\~це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] понад один рік без поважних причин підтверджується матеріалами справи, зокрема актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 26 січня 2022 року (а.с.17), та не спростовано відповідачами. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідачі понад один рік не мешкають у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідачів за іншою адресою та збереження у цей час за ними права користування житлом, суду не надано. Суд, вважає, що право позивачів на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути в дольовому порядку з відповідачів на користь позивачів судові витрати у виді судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., тобто по 165 грн. 40 коп. з кожного відповідача на користь кожного позивача.

Outcome: approved