Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 23.09.2020 року сталася пожежа в квартирі [ADDRESS] , власником та мешканцем якої є [PERSON] . Зазначає, що внаслідок пожежі вогнем було знищено внутрішнє оздоблення стін квартири [ADDRESS] та речі домашнього вжитку. Пошкоджено внутрішнє оздоблення стін, перекриття та покрівлю над приміщенням квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до Акту про пожежу від 23.09.2020 року в квартирі [ADDRESS] пожежею знищено перекриття стелі площею 42 кв.м., речі побутового вжитку, побутова техніка, ванна кімната площею 5 кв.м., кухня площею 10 кв.м. Згідно Звіту про оцінку майна від 07.10. 2020 року вартість майнового збитку завданого квартирі позивача становить 679\~658,90 грн. Відповідно до Висновку № 28/В/29.09.2020 р. по дослідженню причин пожежі, що виникла 23.09.2020 року в квартирі [ADDRESS] , від 29.09.2020 року, причиною пожежі могло стати виникнення горіння, внаслідок порушення правил технічної експлуатації біокаміну на рідкому паливі. Враховуючи те, що [PERSON] не відшкодував завданих збитків у позасудовому порядку, позивач просила суд стягнути з нього на її користь 679\~658,90 грн. та судовий збір в розмірі 6\~796,58 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.08.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.08.2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Ратушкого Сергія Ігоровича про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.12.2017 року за номером запису про право власності 24177935; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1069407732224, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5002827855072 від 06.08.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 12 липня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Прокопенко Д.О. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Зазначає, що матеріали пожежо-технічної експертизи підтверджують, що відповідач не порушував правил пожежної безпеки, та між діями [PERSON] та розповсюдженням пожежі на інші квартири відсутній причинно-наслідковий зв`язок. 02 вересня 2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Прокопенко Д.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію висновку експерта за результатами проведення пожежно-технічної експертизи №203/08.22 . У судове засідання 07.12.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позов підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою. Однак, зважаючи на те, що клопотання про відкладення розгляду справи були подані на судові засідання призначені 26.10.2022 та відповідно на судове засідання призначене 07.12.2022 а тому, у зв`язку з необхідністю дотримання строків розгляду цивільної справи, неодноразовість відкладень розгляду справи за клопотаннями представника відповідача, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення без участі учасників процесу. Необхідно зазначити, що до клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, представтак не додав належних доказів на пітвердження. Окрім того, учасники справи мали змогу викласти будь-які заперечення чи пояснення у письмовому вигляді. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини, дослідивши письмові докази, показання свідків, експерта у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами статті 263ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13ЦПК\~України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до Акту про пожежу складеного 23.09.2020 року Комісією у складі провідного фахівця Києво-Святошинського РВ ГУ ДСНС України у Київській області старшого лейтенанта служби Цивільного захисту [PERSON] , гр. [PERSON] , [PERSON] , гр. [PERSON] , пожежа виникла 23.09.2020 року орієнтовано о 05 год. 10 хв. за адресою: [ADDRESS] . місцем виникнення пожежі визначено житлову кімнату. В квартирі [ADDRESS] пожежею знищено : перекриття стелі площею 42 кв.м., речі побутового вжитку, побутова техніка, ванна кімната площею 5 кв.м., кухня площею 10 кв.м. Згідно Звіту про оцінку майна від 07.10.2020 року про визначення вартості відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після пожежі, вартість майнового збитку завданого квартирі позивача становить 679\~658,90 грн. Відповідно до Висновку № 28/В/29.09.2020 р. по дослідженню причин пожежі, що виникла 23.09.2020 року в квартирі [ADDRESS] , від 29.09.2020 року, причиною пожежі могло стати виникнення горіння, внаслідок порушення правил технічної експлуатації біокаміну на рідкому паливі. За приписами ст.\~2\~Кодексу цивільного\~захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. За змістом ст. 55 вказаного Кодексу\~забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна. Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У частині четвертій статті 319\~ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеним п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166\~ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі № 466/4051/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~ Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18).\~ Установлено, що пожежа виникла у будинку, власником якого є відповідач\~ [PERSON] яка, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у квартирі.\~ Внаслідок пожежі позивачу завдані збитки в загальному розмірі 679\~658,90. грн, що підтверджується належними і допустимими доказами. Згідно висновку експертів за результатами проведення судової пожежно-технічної експертизи у кримінальному провадження від 15.02.2022 № 31863/20-46/3948/22-46, встановлено, що під час пожежі,яка сталася 23.09.2020 відбулося займання горючих матеріалів в житловій кімнаті № 155 зазначеного будинку в визначеному осередку пожежі (в районі розташування біокаміну), від теплової дії на них джерела запалювання у вигляді відкритого полум`я. Таким чином, надані представником відповідача висновки експертизи підтверджують, що осередком пожежі є місце розташування біокаміну, який знаходився в квартирі відповідача. Із матеріалів справи встановлено, що пожежа спричинена внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, який не забезпечив належного дотримання правил користування біокаміном, що спричинило пожежу, при цьому відповідач не довів відсутності своєї вини у спричиненні пожежі на території власного нерухомого майна, тому завдана внаслідок пошкодження нерухомого майна, яке належить позивачці на праві власності, шкода підлягає відшкодуванню на підставі положень статі 1166 ЦК України. З огляду на те, що позивач зазнав збитків внаслідок пожежі, пожежа сталася з вини відповідача, що підтверджується належними і допустимими доказами, поведінка відповідача була протиправною, між збитками позивача і протиправною поведінкою відповідача є причинний зв`язок, суд приходить про висновок про задоволення позову, з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження розміру завданих збитків. Згідно до ст.\~141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved