Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які були уточнені 23.03.2020 року, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Ізмаїльська міська рада про визнання права користування квартирою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у 1990 році [PERSON] уклала договір оренди зі [PERSON] про оренду квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та з того часу вона разом з сином [PERSON] мешкає в цій квартирі. З 2008 року у квартирі проживає тільки позивач [PERSON] . Він користується житловим приміщенням, виконує усі умови, передбачені чинним законодавством, у встановленому законом порядку сплачує житлово-комунальні платежі, підтримує квартиру в належному стані, з дотриманням протипожежних, санітарних та інших норм, зробив ремонт. У 2000 році між позивачем та відповідачкою було досягнуто усної домовленості про купівлю-продаж квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно якого продавець [PERSON] зобов`язалася в строк не пізніше, ніж до 22.04.2016 року укласти договір з позивачем [PERSON] купівлі-продажу вказаної квартири. Однак, в 1990 році відповідачка з сім`єю переїхала проживати до іншої країни, до України приїздила тільки один раз у 2000 році щоб укласти договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] , з того часу вона більше не приїздила та зв`язок не підтримувала. Всі істотні умови договору виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем у повному обсязі в 2015 році, але договір нотаріально не посвідчено до теперішнього часу. Продавець заперечень стосовно проживання позивача в будинку не мала та зобов`язалася на першу вимогу з`явитися до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири. Договір та розписку відповідачкою складено особисто та без будь-якого тиску. На даний час перед позивачем постало питання щодо переоформлення квартири на нього. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право користування квартирою, розташованою, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. від 21.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.14 т.1). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 07.10.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Ковальчук І.Ю. надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі суду не надала, відзив на позовні вимоги не надала, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , Ізмаїльська міська рада в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. [PERSON] надала суду заяву 05.12.2022 року, в якій вказала, що просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказала, що [PERSON] проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , з 1990 року по теперішній час. Представник Ізмаїльської міської ради надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» від 17.01.2020 року №76 право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано (а.с.39 т.1). Дані обставини також підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.12.2022 року №317487460. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» вулицю Карла Маркса перейменовано на вулицю Верхньоторгова. Як вбачається з листа КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» №390 від 04.06.2020 року будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради та на обслуговуванні КП «Житсервіс». Однак, КП «Житсервіс» не має можливості надати належним чином засвічені копії технічного паспорту, а також карток форми А та Б про зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] в зазначеному будинку у зв`язку з їх відсутністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона давно знайома з сім`єю [PERSON] , вона винаймала квартиру біля 20 років назад у тому ж будинку, де проживає зараз [PERSON] . З того часу вони товаришують, ходять один до одного в гості, відмічають разом свята. Їй відомо, що у квартирі [ADDRESS] з 90-х років проживала сім`я [PERSON] батьки та троє дітей. Інших осіб у квартирі ніколи не проживало. Відповідачку [PERSON] вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , спілкується з Пашиними як з сусідами. Сім`ю [PERSON] вона знала і раніше, а в 2000 році вона, [PERSON] з чоловіком придбали квартиру у будинку за адресою: [ADDRESS] , та стали сусідами з Пашиними. З 2000 року Пашини постійно проживали у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку, в тому числі, [PERSON] , інші люди у квартирі не проживали. Також, третя особа [PERSON] в своїй заяві від 05.12.2022 року підтвердила, що [PERSON] постійно проживав у квартирі [ADDRESS] з 1990 року та проживає по теперішній час. Згідно з\~Конвенцією поняття\~«житло» не\~обмежується приміщеннями,\~в яких\~законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (справа «Прокопович проти Росії», заява №58255/00, рішення від 18.11.2004 р., п.36) Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця. В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ГУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Судом на підставі поданих та досліджених документів пояснень третьої особи, свідків, встановлено, що позивач вселився у квартиру [ADDRESS] з 1990 року. З 1990 року до теперішнього часу позивач постійно проживає і користується вказаним житловим приміщенням, несе витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг та виконує інші зобов`язання, що випливають із користування житловим приміщенням. Ця квартира є постійним місцем проживання позивача, що підтверджується показами свідків та третьої особи. Частиною 2\~статті 16 ЦК України\~передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3\~ст. 16 ЦК України).\~Особа,\~законне право\~або інтерес\~якої порушено,\~може скористатися\~можливістю вибору\~між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її\~\~ практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення ЄСПЛ (остаточне від 02/03/2011 за заявою № 30856/03) у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод \Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97\ поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займане або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50). Втручання держави є порушенням статті 8, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82). Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, оскільки іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права користування квартирою,\~розташованою,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved