Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа: Окружна прокуратура міста Суми, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, свої вимоги мотивує наступним. У червні 2011 року слідчим СВ УМВС України в Сумській області відносно позивача було порушено справу за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 198, ч. 3 ст. 190,ч. 3 ст. 357 КК України. 15 червня 2011 року позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2012 року [PERSON] було засуджено до трьох років шести місяців позбавлення волі. Грошові кошти в сумі 3887 грн., що були вилучені у засудженого [PERSON] , було обернуто в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 06 листопада 2012 року вирок суду першої інстанції було залишено в силі, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу захисника Булая Ю.І. було задоволено, скасовано вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2014 року кримінальну справу відносно обвинувачуваного [PERSON] за ч. 2 ст. 198, ч. 3 ст. 190,ч. 3 ст. 357 КК України повернуто прокурору м. Суми на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства. 01 листопада 2016 року Сумською місцевою прокуратурою було закрито кримінальне провадження за ч.2 ст.198, ч.3 ст.190, ч.3 ст.357 КК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. 06 червня 2017 року Сумською місцевою прокуратурою було закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 355 КК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Посилаючись на довідку про звільнення, позивач вказує, що відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 15 червня 2011 року по 04 вересня 2013 року, звідки був звільнений за хворобою. У позові зазначає, що пробув під вартою 24 повних місяці, був позбавлений можливості на отримання заробітної плати, поніс збитки, що із врахуванням мінімального розміру заробітної плати становлять 37937,73 грн. Крім того, зазначає, що в період часу з 15 червня 2011 року по 26 червня 2017 року, тобто 72 повних місяці, перебував під слідством, незаконно був засуджений та поміщений до виправних установ, з чим було порушено його звичайне життя та організація діяльності, такі події створили моральний, психічний, виробничий та побутовий дискомфорт, було підірвано ділову репутацію останнього. Вказує, що лише виходячи з обрахування розміру мінімальної заробітної плати, сума відшкодування повинна становити не менше 230400 грн. 00 коп., але дійсний розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінює в 1500000 грн. 00 коп. Посилаючись на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 22,23 ЦПК України, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 37939 грн. 73 коп. та 1500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року вказана позовна заява задоволена частково. Стягнуто з держави Україна на користь [PERSON] шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 37939 грн. 73 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року залишене без зміни. Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу до розгляду на 22 жовтня 2020 року о 09 год. 30 хв. 22 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 лютого 2021 року, о 14 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи. 04 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 03 червня 2021 року, о 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням позивача та представника УМВС України в Сумській області про відкладення. 03 червня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 серпня 2021 року о 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотання позивача про відкладення розгляду справи за станом його здоров`я. 03 червня 2021 року від Державної казначейської служби України надійшла заява про поворот виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року. У заяві зазначає, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року по справі № 591/5911/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року, частково задоволено позов [PERSON] , вирішено стягнути з держави Україна на користь [PERSON] шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 37\~939 грн. 73 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 25 липня 2018 року до Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) надійшла заява представника [PERSON] від 23 липня 2018 року щодо виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/5911/17, виданого на виконання вказаного рішення суду та у квітні - травні 2019 року на виконання цього судового рішення Державною казначейською службою України проведено перерахування коштів на користь позивача згідно платіжних доручень від 19 квітня 2019 року № 563 на суму 112580 грн. 53 коп. та від 17 травня 2019 року № 737 на суму 425359 грн. 20 коп. Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі № 591/5911/17 частково задоволено касаційні скарги Казначейства та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції. Посилаючись на ч.2 ст. 444 ЦПК України, просить суд вирішити питання щодо повороту виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року по справі №591/5911/17 при ухваленні судового рішення по даній справі та стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету України, за наявності підстав, визначених ч.2 ст. 444 ЦПК України, кошти, отримані позивачем за скасованим судовим рішенням (т. ІІ а.с.121). 11 серпня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді справи №574/6525/18, провадження 1-кп/591/239/21, розгляд справи відкладено до 04 жовтня 2021 року 09 год. 15 хв. 04 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 09 грудня 2021 року 08 год. 30 хв. в зв`язку з клопотанням позивача про надання часу для уточнення належного суб`єктного складу позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року залучено до участі у справі за вказаним позовом співвідповідачів\~Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, Головне управління Національної поліції в Сумській області та Сумську обласну прокуратуру. 09 грудня 2021 року у зв`язку із залученням співвідповідачів у даній справі протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 лютого 2022 року 13 год. 00 хв. 17 грудня 2021 року від представника ГУНП в Сумській області надійшов відзив на позов, в якому вказує, що до матеріалів позову не додані документи, які б підтверджували незаконність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, не додані матеріали, що підтверджують погіршення стану здоров`я, пов`язане з розслідуванням кримінальної справи, не надано доказів погіршення стосунків з друзями, сусідами, знайомими. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (т. ІІ а.с.174-175). 17 грудня 2021 року від представника УМВС України в Сумській області надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди є безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року позовна заява [PERSON] задоволена частково. Стягнуто з держави Україна на користь позивача 37939 грн. 73 коп. матеріальної шкоди, 5000 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що у квітні-травні 2019 року на виконання вказаного рішення Державною казначейською службою України проведено перерахунок коштів [PERSON] згідно платіжних доручень від 19 квітня 2019 року № 563 на суму 112\~580 грн. 53 коп., та від 17 травня 2019 року №737 на суму 425\~359 грн. 20 коп. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] (т. ІІ а.с.179-180). 04 січня 2022 року від представника Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що з питань відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового слідства внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності вважає, що з урахуванням положень та вимог Закону позивач має право на відшкодування моральної шкоди, однак вказані вимоги в сумі 1500000 грн. є необґрунтовано завищеними з огляду на наступне. З метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи з`ясуванню підлягають питання щодо того, якими саме діями та рішеннями органів досудового слідства завдано моральної шкоди [PERSON] , характер та ступінь його моральних і фізичних страждань, втрат немайнового характеру, які він зазнав внаслідок вказаних дій та рішень, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та фактично завданою шкодою. У своєму позові [PERSON] негативними наслідками протиправних діянь та наявністю підстав для відшкодування моральної шкоди визначає приниження честі, гідності та ділової репутації, оскільки незаконно обвинувачувався у злочинах, які начебто він скоїв під час здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з наданням послуг з перевезення пасажирів. Разом з тим вищевказані твердження не доведено позивачем належними та допустимими доказами. Ураховуючи, що окремі негативні наслідки, які, на думку позивача, він зазнав внаслідок дій органів досудового розслідування, не підтверджено конкретними доказами, не можна погодитися з розміром визначеної ним моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. При визначенні періоду, за який підлягає відшкодуванню моральна шкода, заподіяна позивачу на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону зазначає наступне. З часу повернення постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2014 року справи для проведення додаткового розслідування до моменту закриття кримінального провадження (06 червня 2017 року) позивачу про підозру не повідомлялось, обвинувальний акт до суду не направлявся, інші незаконні слідчі дії, які б порушували його права не проводилися. Отже, органами досудового розслідування не вчинялось жодних незаконних процесуальних дій, що обмежують права людини, позивач не мав статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні, тому в цей час він не перебував під слідством. Таким чином оскільки у позовній заяві [PERSON] не наведено інформації, про те, що у вказані вище періоди позивач зазнав негативних наслідків, прокуратура не погоджується з визначеним періодом 72 місяці, за який суд повинен нарахувати до відшкодування моральну шкоду. Виходячи з вищевикладеного у позивача відсутні підстави вважати, що він з 02 жовтня 2014 року по 06 червня 2017 року перебував під слідством, а тому і відсутнє право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Отже, період, за який позивачу може бути відшкодована моральна шкода, слід обраховувати з 15 червня 2011 року (дати фактичного затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою) по 04 вересня 2013 року (дати звільнення позивача після відбуття покарання), і такий складатиме 2 роки 2 місяці та 9 днів (а не 72 повних місяці, як зазначає позивач). З приводу відшкодування матеріальної шкоди вказує на те, що вилучені у нього під час незаконного засудження кошти у розмірі 3887,00 грн не були повернуті та з урахуванням індексації доходів розмір шкоди на час звернення складає 8552,57 грн. У той же час, встановлено, що кримінальне провадження №12015240070000747 від 04 лютого 2015 року закрито в частині вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 190 ч. З КК України, постановою прокурора Сумської місцевої прокуратури 01 листопада 2016 року. Крім того, кримінальне провадження №12016200440004256 від 29 вересня 2016 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 ч. 1 КК України, постановою прокурора Сумської місцевої прокуратури 06 червня 2017 року. Тобто, кримінальні провадження закриті органом прокуратури, а не судом, а досудове розслідування проводилось СВ Сумського відділу поліції (м. Суми) Головного управління Національної поліції в Сумській області. Оскільки встановлення розміру такої шкоди, завданої громадянинові унаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, віднесено до компетенції цих органів, а не суду, то позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Ураховуючи викладене, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т. ІІ а.с.186-193). 21 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 31 березня 2022 року за клопотанням позивача про надання часу для підготовки уточнених позовних вимог. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів\~суддів від\~02\~травня 2022\~року №11\~відновлено здійснення\~розподілу та\~розгляд усіх\~категорій справ,\~у тому\~числі цивільних,\~які перебували\~в провадженні\~судді станом\~на 24\~лютого 2022\~року. Справа призначена до розгляду на 12 липня 2022 року, о 16 год. 30 хв. 12 липня 2022 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що з метою з`ясування дійсного розміру компенсації моральної шкоди, позивач звернувся до незалежного оцінювача [PERSON] , який 08 липня 2021 року виготовив Довідку щодо визначення розміру компенсації моральної шкоди. Згідно вказаної довідки незалежний оцінювач визначив компенсацію моральної шкоди позивачу [PERSON] у розмірі 1507536 грн., яку він просить стягнути на свою користь з держави Україна шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу (т. ІІ а.с.205-206). Протокольною ухвалою суду 12 липня 2022 року вирішено вважати стадію судового процесу підготовчим засіданням, прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, надано сторонам час для можливості подати відзив на уточнену позовну заяву, підготовче засідання відкладено до 27 вересня 2022 року 13 год. 00 хв. 27 липня 2022 року від представника Сумської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення на заяву про збільшення позовних вимог, в яких вказує про те, що заява про збільшення розміру позовних вимог є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Посилається на те, що визначення розміру компенсації моральної шкоди за завдані страждання здійснюється на підставі висновку комісійної судово-психологічної експертизи, експерти якої, у відповідності зі ст. 72 ЦПК України, мають володіти спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Згідно долученої позивачем до заяви довідки ТОВ «Оціночна фірма «ЮНІТ» здійснює оціночну діяльність на підставі Сертифікату суб`єкту оціночної діяльності № 421/20 від 25 травня 2020 року, виданого Фондом державного майна України. Кваліфікація незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «ЮНІТ» Зеленського М.С. підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача лише за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі та спеціалізацією: «Оцінка рухомих речей, крім таких, що належать до машин, обладнання, дорожніх транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність». З урахуванням викладеного, незалежний оцінювач [PERSON] не є експертом та не наділений повноваженнями визначати розмір компенсації моральної шкоди, оскільки у нього відсутні спеціальні знання, необхідні для з`ясування обставин справи. Крім того, зазначає, що розрахунки розміру моральної шкоди, проведені незалежним оцінювачем за формулою, визначеною у «Методиці встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань» [PERSON] , яка виключена 29 січня 2016 року з Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України. Таким чином застосовані незалежним оцінювачем розрахунки розміру моральної шкоди при визначенні орієнтовного розміру моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими (т. ІІ а.с. 228-229). 03 серпня 2022 року від представника ГУНП в Сумській області та від представника Міністерства внутрішніх справ в Сумській області надійшли письмові пояснення на заяву про збільшення позовних вимог, в яких вказують на те, що заява [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог є безпідставною та необґрунтованою, з підстав аналогічних тих, що вказані у запереченнях Сумської обласної прокуратури (т. ІІ а.с.235, 234). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 05 грудня 2022 року о 10 год. 00 хв. В судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів та третьої особи заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст.\~\~15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 2, ст. 190 ч. 3, ст. 357 ч. 3 КК України та засуджено до трьох років шести місяців позбавлення волі. Грошові кошти в сумі 3887 грн., що були вилучені у засудженого [PERSON] та зберігалися на депозитному рахунку, обернуто в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. І а.с.7-20). 06 листопада 2012 року ухвалою апеляційного суду Сумської області вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2012 року було залишено в силі (т. І а.с.21-25). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року касаційну скаргу захисника Булая Ю.І. було задоволено, скасовано вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2012 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.І, а.с.26-27). Постановою Копаківського районного суду м. Суми від 02 жовтня 2014 року кримінальну справу відносно обвинувачуваного [PERSON] за ч. 2 ст. 198, ч. 3 ст. 190,ч. 3 ст. 357 КК України повернуто прокурору м. Суми на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства (т. І а.с.28-31). Як вбачається з Довідки про звільнення серія ПОД № 10787, позивач відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 15 червня 2011 року по 04 вересня 2013 року, звільнений по хворобі на підставі ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 серпня 2013 року (т. І а.с.32). 01 листопада 2016 року Сумською місцевою прокуратурою було закрито кримінальне провадження № 12015240070000747 від 04 лютого 2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 190 КК України (т. І а.с.34-35). 06 червня 2017 року Сумською місцевою прокуратурою було закрито кримінальне провадження № 12016200440004256 від 29 вересня 2016 року, яке було виділено з матеріалів судової справи № 592/13037/13-к, кримінальної справи №11290315 за ст. 189 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України від 07 липня 2011 року, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення ч. 3 ст. 357 КК України. Відповідно до\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зокрема, порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року, відповідно до п. 1 ст. 1, п. 2 ст. 2, п. 5 ст. 3 якого передбачено право на відшкодування моральної шкоди в разі закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування шкоди у випадках,\~\~передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 вказаного Закону). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Тобто розмір відшкодовуваної шкоди, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Згідно зі ст. 12 цього Закону у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову\~\~діяльність,\~\~слідчий,\~\~прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. З матеріалів справи вбачається, що Сумська місцева прокуратура 19 лютого 2017 року повідомила [PERSON] , що вони не вбачають підстав для вжиття заходів реагування з боку прокуратури та спрямовують заявника до органу, що здійснював досудове слідство - УМВС в Сумській області (т. І а.с.39). В той же час, ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області 11 вересня 2017 року повідомила [PERSON] , що оскільки провадження в кримінальних провадженнях були закриті Сумською місцевою прокуратурою, тож і питання вирішення виплати заявнику матеріальної шкоди віднесено саме до прокуратури, і це питання не віднесено до компетенції ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області (т. І а.с.40-41). Таким чином, вбачається, що позивач був позбавлений можливості захистити своє порушене право шляхом безпосереднього звернення до Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області та Сумської місцевої прокуратури. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Як встановлено судом, за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2012 року вилучені під час затримання у [PERSON] кошти у розмірі 3887 грн. 00 коп. було обернуто в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілим (т. І а.с.20). Вирок набрав законної сили та був звернутий до виконання. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України того, що вказана сума коштів була повернута [PERSON] після скасування касаційною інстанцією вказаного вище вироку, суду надано не було. Суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком в частині суми інфляційних збитків (т. І а.с.43-45) за період з червня 2011 року по вересень 2017 року (до моменту звернення з даним позовом до суду), який становить 4665,57 грн. та стороною відповідача не оспорювався. Інфляційні збитки при сумі коштів вилучених під час затримання і не повернутих осіб, що склали 3887 грн. 00 коп., при сукупному індексі інфляції, за вказані періоди, склали 4665 грн. 57 коп. Перевірка судом розрахунку індексу інфляції проведено на підставі листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р, яким надано рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції, який визначений ст. 625 ЦК України. Тобто з урахуванням інфляційних збитків стягненню підлягає сума матеріальної шкоди у розмірі 8552 грн. 57 грн. Крім того, відповідно до розрахунку збитків завданих позивачеві за період його перебування в установах Державної кримінально-виконавчої служби вирахуваного за 24 місяці 20 днів, тобто за період, коли позивач був позбавлений можливості працювати, та з урахуванням мінімальної заробітної плати на період відбуття покарання, становить 29\~387 грн. 16 коп. (т. І а.с.42). Даний розрахунок ні відповідачами, ні третьою особою не оспорювався. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відшкодувати [PERSON] завдані матеріальні збитки у повному розмірі 37939 грн. 73 коп. Відповідно до частини 3\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2203цс15 при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Мінімальний розмір заробітної плати на час ухвалення судового рішення згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»\~становить 6700 грн. 00 коп. Окрім того, відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як вбачається з наданих суду стороною позивача письмових доказів, [PERSON] за консультативним висновком лікаря від 01 квітня 1998 року має ряд захворювань в т.ч. гіпертонічну хворобу, внаслідок якої отримав ІІ групу інвалідності; відповідно до виписки з медичної карти хворого, зробленої 14 лютого 2012 року, [PERSON] має ряд захворювань за наслідками перенесеного ішемічного інсульту та гіпертонічну хворобу ІІІ стадії (т. І а.с.77-79). Виходячи з того, що позивач [PERSON] знаходився під слідством 72 повних місяці (з липня 2011 року по червень 2017 року), а мінімальна зарплата на час розгляду справи становить 6700 грн. 00 коп., то мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 482400 грн. 00 коп. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2022 року в справі № 521/8508/18 (провадження № 61-8995св21) вказано, що «законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року в справі № 607/11828/17 (провадження № 61-17142св19) зазначено, що «Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування». При цьому, встановлюючи розмір моральної шкоди суд приймає до уваги знаходження позивача під слідством 72 місяці, що є досить тривалим. Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що незаконні дії органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури, суду, завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та з врахуванням страждання, заподіяні йому внаслідок психічного впливу, що призвело до позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Також суд бере до уваги значне погіршення стану здоров`я заявника в період знаходження позивача під слідством, що підтверджується наданими ним медичними документами. Звертаючись до суду з заявою про збільшення позовних вимог, позивач обгрунтовував свої вимоги про стягнення 1507536 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на довідку незалежного оцінювача [PERSON] (т. ІІ а.с. 207-212). Вказана довідка не є обов`язковою при вирішенні питання визначення розміру моральної шкоди, оскільки таке визначення відбувається виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, і належить до компетенції суду, а надана довідка не не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Виходячи з вищезазначеного та

Outcome: partial