Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради про зняття з задекларованого (зареєстрованого) місця проживання. В позові зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.02.2022 [PERSON] є вдласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Попереднім власником, у якого позивач купила квартиру, є [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.02.2022 №11478 [PERSON] залишається зареєстрованим у вказаній вище квартирі. На неодноразові прохання знятися з реєстрації відповідач [PERSON] відповідав, що не може зробити це через військовий стан. При цьому, відповідач не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою, його майно було вивезено ще до моменту продажу квартири. Відповідач не бере участі в поточному ремонті квартири, в оплаті комунальних послуг. Реєстрація відповідача у даній квартирі порушує права позивача, як власника, через що [PERSON] змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2022 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 16) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2022 задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича про заміну третьої особи в даній цивільній справі з виконавчого комітету Вінницької міської ради на Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради. (а.с. 26-27) В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Путілін Є.В. не з`явились, проте від представника позивача - адвоката Путіліна Є.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, проте 19.10.2022 до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій зазначено, що відповідач визнає позов, та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Никонюк О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2022, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1142, [PERSON] , (далі - Продавець), [PERSON] (далі - Представник Продавця) та [PERSON] (далі - Покупець) уклали цей договір про наступне. Так, відповідно до п.1.1 даного договору, Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняла (купила) належну Продавцю на праві приватної власності квартиру під номером [ADDRESS] . (а.с. 4-5) Вказане також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на дану квартиру №299232202 від 11.02.2022. (а.с.5, на звороті) [PERSON] зареєстрований за вказаною вище адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №46383, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради 04.10.2022 (а.с. 15) Також судом встановлено, що між позивачем і відповідачем не існує договірних відносин щодо цього майна, договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався та не реєструвався. Відповідно до пп.2 п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 №265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник, згідно зі ст.391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачу житлі, договору на користування житлом з власником квартири не укладав, позов визнав до початку розгляду справи по суті. Вирішуючи спір, суд враховує, що право позивача, як власника спірного житла, є абсолютним і полягає у здійсненні права беззаперечного користування і розпорядження своїм майном, а відтак його право підлягає захисту, шляхом зняття відповідача з задекларованого (зареєстрованого) місця проживання. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню, що в цілому відновить порушене право позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 496,20 грн. судового збору, та повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved