Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. В липні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАА номер 686212, виданого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. У належному позивачу на праві власності будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] з 04.01.2021 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується витягом №133-19 про зареєстрованих у житловому приміщенні. Відповідач за вказаною адресою не проживає з моменту реєстрації місця проживання, комунальні послуги не сплачує та особистих речей останнього в будинку немає. Водночас, реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку створює для позивача перешкоди у вільному користуванні належним позивачу на праві власності майном, оскільки вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб. Крім того реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою створює для позивача перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки їх розрахунок визначається виходячи із сукупного доходу та кількості усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Крім того, реєстрація відповідача в будинку обмежує позивача права власника на вільне розпорядження належним позивачу нерухомим майном, оскільки у разі відчуження зазначеного майна, вона як продавець зобов`язана повідомити покупців про відповідний факт. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, обмеженого правами третіх осіб. Викладене свідчить, що відповідач, перебуваючи на реєстраційному обліку за адресою вказаного майна, чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу на праві приватної власності майном. Відповідач не є членом сім`ї власника майна та не проживає за вказаною адресою з моменту реєстрації місця проживання, що підтверджується актом про не проживання. Тобто не має достатнього та триваючого зв`язку з конкретним місце проживання. Оскільки відповідач не входить до кола членів сім`ї власника та не може бути визнаним членом сім`ї власника за наслідком постійного проживання разом з власником і веденням спільного господарства, законних підстав для користування спірним майном відповідач не має, свідома поведінка відповідача, а саме не проживання за місцем реєстрації з моменту такої реєстрації, свідчить про втрату відповідачем інтересу до такого житлового приміщення. В той же час будь-яких угод щодо користування відповідачем належним позивачу будинком між сторонами спору не укладалось. Отже, позивач є власником будинку і як власник цього майна надавала право відповідачу користуватись ним та ураховуючи те, що з 2021 року відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний та не проживає у спірному будинку, а також ураховуючи баланс інтересів обох сторін, позивач обґрунтовано вважає, що припинені обставини, які були підставою для сервітутних відносин. Таким чином, право відповідача на користування будинком підлягає припиненню на вимогу позивача відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, оскільки сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, зокрема: відповідач не є членом сім`ї позивача, в будинку не проживає, а реєстрація відповідача місця проживання в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] , [INFO] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Процесуальні дії по справі. 21.09.2022 до суду надійшла відповідь на запит щодо доступу до персональних даних про реєстрацію місця проживання відповідача. Провадження у справі відкрито ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. 15.11.2022 представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.12.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду Позиції сторін в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гетманченко І.С. надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, прои ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився., заяв не надавав. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення по справі , що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАА номер 686212, виданого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. У належному позивачу на праві власності будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] з 04.01.2021 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується витягом №133-19 про зареєстрованих у житловому приміщенні. Відповідач за вказаною адресою не проживає з моменту реєстрації місця проживання, комунальні послуги не сплачує та особистих речей останнього в будинку немає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.06.2022 року, складеним старостою Виноградарського старостинського округу Роздільнянської мської ради Одеської області [PERSON] в присутності свідків - мешканців с.Вакулівка [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку створює для позивача перешкоди у вільному користуванні належним позивачу на праві власності майном, оскільки вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб; у отриманні житлових соціальних пільг, оскільки їх розрахунок визначається виходячи із сукупного доходу та кількості усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою; у розпорядженні будинком. Відповідач, перебуваючи на реєстраційному обліку за адресою будинок [ADDRESS] , чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу на праві приватної власності майном. Відповідач не є членом сім`ї власника майна та не проживає за вказаною адресою з моменту реєстрації місця проживання, тобто не має достатнього та триваючого зв`язку з вказаним місцем проживання. Оскільки відповідач не входить до кола членів сім`ї власника, то законних підстав для користування житлом позивача відповідач не має, свідома поведінка відповідача, а саме не проживання за місцем реєстрації з моменту такої реєстрації, свідчить про втрату відповідачем інтересу до такого житлового приміщення. Будь-яких угод щодо користування відповідачем належним позивачу будинком між сторонами спору не укладалось. Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд, встановивши зміст спірних правовідносин і відповідність заявлених вимог нормам права, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Позивач по справі є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS] , використовує будинок для проживання, несе витрати на його утримання і відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідач не є членом сім`ї власника майна та не проживає за вказаною адресою з моменту реєстрації місця проживання, тобто не має достатнього та триваючого зв`язку з вказаним місцем проживання. Таким чином, право відповідача на користування будинком підлягає припиненню на вимогу позивача відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, оскільки сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, зокрема: відповідач не є членом сім`ї позивача, в будинку не проживає, а реєстрація відповідача місця проживання в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. Відповідачем по справі в ході її розгляду суду не надано жодних доказів, які б спростували вимоги позивача. Спроб вселитися примусово до квартири через суд відповідач не робив, доказів того, що існують перешкоди або поважні причини для його не проживання в квартирі не доведено. Дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації за адресою : буд. [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову- на відповідача. На підставі ст.ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved