Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Опанасика В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комендант О.Л. про визнання недійсним договору іпотеки від 01.07.2019. В позовній заяві зазначав про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу позивача в розмірі 3000 грн. щодо підготовки та подачі представником позовної заяви та витрат які в подальшому планується понести розмір яких буде залежати від перебігу справи, докази чого будуть надані в суді. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.11.2022 року позов [PERSON] задоволено повністю. При цьому до закінчення судових дебатів представником позивача зроблено заяву про подальше надання доказів щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу. 02.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання адвоката Опанасика В.В. про постановлення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, в якій адвокат Опанасик В.В. просить стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та долучив докази понесених позивачем витрат. 12.12.2022 від представника відповідача [PERSON] адвоката Кіщенко І.П. на адресу суду надійшло клопотання про зменшення стягуваних витрат на правничу допомогу адвоката до розміру 1000 гривень. Клопотання мотивує тим, що представником позивача не було підтверджено понесення витрат на відрядження адвоката в судове засідання 29.11.2022 та оплату таких витрат згідно п. 4 та п. 5 Договору про надання правової допомоги від 14.12.2020 року. Вказує, що поданих представником Позивача документів вбачається, що справа є нескладною, а підготовка позовної заяви не потребує багато часу та зусиль Адвоката, тому вартість послуг на правничу допомогу є необгрунтованою та завищеною. Вказує, що станом на 01.08.2022 року сторона позивача мала розрахунок сум судових витрат, на суму 6000, 00 гривень проте, незважаючи на це на момент подачі позовної заяви в матеріали цивільної справи вищевказаних документів надано не було, а отже і не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, чим позбавив сторону Відповідача можливості належним чином підготуватися до спростування витрат, які є необгрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, що призвело до порушення принципу змагальності сторін. Вказує, що судова практика в таких справах є сталою, тому, за критерієм розумності та реальності таких витрат, представник позивача просила зменшити їх розмір до 1000 гривень. В судове засідання позивач\~\~ [PERSON] \~\~та його представник\~-\~адвокат Опанасик В.В.\~не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила зменшити стягувані витрати на правничу допомогу адвоката з 7000,00 грн. до 1000,00 грн., так як в ході розгляду справи позивачем не було зазначено розміру витрат на правничу допомогу, хоча такі вже були понесені, а також враховуючи суть спору та сталу судову практику, обсяг наданих позивачу адвокатом послуг є завищеним та неспівмірним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку свого представника. Суд, вивчивши доводи клопотання про постановлення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, заслухавши пояснення представника відповідача, відповідача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до\~ст. 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1 - 4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як передбачено ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За положеннями пункту 4 статті\~1, частин третьої та п`ятої статті\~27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача - адвокат Опанасик В.В. до завершення судових дебатів зазначив про подальше надання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу та у встановлені строки на підтвердження понесених витрат надав договір про надання правової допомоги від 14.12.2020, додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 14.12.2020, акт надання послуг № 4 від 06.07.2022, рахунок на оплату № 5 від 06.07.2022, квитанцію № 103588354 від 06.07.2022, додаток № 2 до Договору про надання правової допомоги від 14.12.2020, акт надання послуг № 6 від 30.11.2022, рахунок на оплату № 7 від 30.11.2022, квитанцію № 118878900 від 01.12.2022 згідно яких загальна вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 7000 гривень. Надані позивачем документи підтверджують вид та обсяг наданих позивачу адвокатом послуг, їх прийняття позивачем та належну оплату у зазначеному розмірі. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про належне підтвердження понесення позивачем [PERSON] у даній справі витрат на правничу допомогу адвоката Опанасика В.В. в розмірі 7000 гривень. Водночас, суд зауважує, що в позові як першій заяві по суті справи (а.с.1) позивачем було зазначено про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу лише в розмірі 3000 грн., розмір орієнтовних витрат щодо участі в судових засіданнях не наведений відповідним розрахунком. Відповідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, позивачем у позові вказано про витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень та не було наведено орієнтовного розміру витрат на правничу допомогу з врахуванням прогнозованих витрат адвоката в зв`язку з участю в судових засіданнях, як і не заявлено клопотань про розгляд справи в спрощеному провадженні без проведення судових засідань. Водночас, остаточна сума, заявлена до відшкодування в розмірі 7000 гривень більш як вдвічі перевищує зазначений у позові орієнтовний розмір витрат. Тобто сторона могла передбачити витрати на правничу допомогу щодо участі адвоката в судових засіданнях, повідомивши обумовлений розмір таких витрат за одне засідання та зазначити їх орієнтовний розмір у позові і позивачем не доведено, що його сторона не могла передбачити орієнтовні витрати на участь в судових засіданнях станом на час звернення до суду. Зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі \~№ 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Суд констатує, що два з трьох судових засідання у справі з участю представника позивача відбувались в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, що значно скоротило витрачений адвокатом час на участь в них, судовий розгляд справи по суті відбувся протягом одного судового засідання, доводи сторони позивача в судових засіданнях були тотожні доводам позову, а тому, враховуючи також наведені вище обставини щодо не зазначення належного орієнтовного розрахунку судових витрат в позові, суд вважає слушними доводи представника відповідача про можливість зменшення розміру стягуваних витрат на правничу допомогу. Водночас, зазначений представником відповідача розмір в 1000 гривень є явно заниженим. Відтак, враховуючи наявність відповідного клопотання сторони відповідача та враховуючи положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України, вимоги\~ст.ст.135,\~137\~ЦПК України суд приходить до висновку про зменшення втрат на правничу допомогу позивача [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача до розміру 4000 гривень. Такий розмір відповідає вимогам розумності, співмірності зі складністю справи, її значенням для позивача та обсягу наданих адвокатом у ній послуг. Водночас суд відхиляє доводи сторони відповідача про допущені позивачем порушення в зв`язку з ненаданням ним наявного розрахунку витрат на правничу допомогу вже в ході розгляду справи, так як ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачає спеціальний порядок надання таких доказів, що і було дотримано позивачем. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки при постановленні рішенні у справі не було вирішено вказане питання.

Outcome: partial