Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернулась до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь збитки в сумі 360,98 (триста шістдесят) Євро 98 Євроцентів по відшкодуванню перевищення 90% оціночної вартості квартири. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 19.03.2020 р. у справі № 759/12486/15-ц встановлено преюдицію про те, що сума заборгованості позичальника [PERSON] по кредитному договору № K2V4GF00260011 від 12 серпня 2005 року станом на 11.11.2016 р. становить 19 690,72 Євро. Відповідно до оцінки вартості квартири, виконаної на замовлення Іпотекодержателя, копія звіту про яку була надана лише на вимогу суду у справі № 759/12486/15-ц, де позивач з нею і ознайомилась в 2020 році, вартість іпотечної квартири, право власності на яку перейшло до Іпотекодержателя, становить 22 246,56 Євро (620 000,00 : 27,869466), що перевищує суму боргу по кредитному договору. 90 відсотків від вказаної суми становлять 20 021, 90 Євро, тобто, станом на 11.11.2016р., іпотекодержатель АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рахунок отримання у власність іпотечного майна, зобов`язаний був відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в сумі 331, 18 Євро (20 021, 90 Євро - 19 690, 72 Євро). Таким чином, при здійсненні правочину 11.11.2016 року по отриманні у власність іпотечного майна, іпотекодержатель зобов`язаний був відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в сумі 331,18 Євро, відповідно до вимог ст.. 37 Закону України «Про іпотеку», але свої зобов`язання перед іпотекодавцем не виконав. Після смерті чоловіка [PERSON] позивач прийняла спадщину та відповідала в судовому порядку на вимоги його кредитора як його правонаступник у кредитному договорі № K2V4GF00260011 від 12 серпня 2005 року у справі №759/12486/15-ц, тобто вона, як спадкоємець, має право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві [PERSON] у договірних зобов`язаннях з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по кредитному договору № K2V4GF00260011 від 12 серпня 2005 року. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачка [PERSON] зверталася з позовом до АТ КБ "ПриватБанк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Так рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/173/20 (пр. № 2/759/2564/20 ) у справі за позовом [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено. Позивачем не надано суду доказів незгоди боржника з визначеною вартістю квартири [ADDRESS] , та не зазначено жодного доказу на спростування кредитної заборгованості або її розміру до моменту подачі даного позову до суду. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року у справі призначено експертизу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року у справі № 759/173/20 позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, залишено без задоволення. Вказаним рішенням суду встановлено, що 12.08.2005 р. чоловік позивача [PERSON] уклав з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір К2V4GF00260011 відповідно до якого отримав кредит у розмірі 30 460 ЄВРО з кінцевим терміном повернення 12.08.2025 р. для купівлі квартири. 17.08.2005 р. [PERSON] придбав за кредитні кошти квартиру [ADDRESS] , які сплачено продавцю квартири банком, вартість квартири становила 30 000 ЄВРО. У зв`язку із невиконанням боржником власних зобов`язань за вищезазначеним договором, 23.08.2016 р. на адресу [PERSON] ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» направив вимогу про сплату заборгованості в сумі 24 720,63 ЄВРО протягом 30 днів, в іншому разі банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначивши, що вартість іпотечного майна становить згідно Звіту про оцінку майна № 10112016-020 від 10.11.2016 року та висновком про вартість об`єкта оцінки від 10.11.2016 року, зробленого ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» становить 620 000,00 грн. [PERSON] не надано суду доказів незгоди боржника з визначеною вартістю квартири [ADDRESS] та не зазначено жодного доказу на спростування кредитної заборгованості або її розміру до моменту подачі позову до суду. 15.11.2016 року приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. винесено рішення про державну реєстрацію, індексний номер 32366741, відповідно до якого право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Під час розгляду справи судом встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось у листопаді 2016 року за вартістю, визначеною у Звіті про оцінку майна № 10112016-020 від 10.11.2016 року та висновком про вартість об`єкта оцінки від 10.11.2016 року, зробленого ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП». У випадку незгоди із визначеною вартістю предмета іпотеки, позичальник чи поручитель повинні були це оскаржити, докази чого матеріали справи не містять. У випадку незгоди позивача із розміром чи наявністю кредитної заборгованості, такі обставини мають доводитись у спорі про стягнення заборгованості. Із юридико-фактологічних підстав позову вбачається, що всупереч вищенаведеному позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, висновок експертів за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 16 лютого 2022 року № 36000/21-42 таких висновків суду не спростовує. Одночасно суд керується принципом правової визначеності та враховує остаточні судові рішення у справах № 759/12486/15-ц та № 759/173/20, які набрали законної сили. Оскільки судом не встановлено обставин перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Outcome: dismissed