Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з банківської карти № [NUMBER] , що відкрита на її ім`я у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», були здійснені чотири платіжні операції по переводу грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , відкриту на АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я [PERSON] ,, а саме: -відповідно до квитанції №2379884284 від 04.03.2021 р. переказ у розмірі 5,00 грн., комісія 0,00 грн.; -відповідно до квитанції №2379913108 від 04.03.2021 р. переказ у розмірі 5,00 грн., комісія 0,00 грн.; -відповідно до квитанції №2379942869 від 04.03.2021 р. переказ у розмірі 28078,52 грн. із яких переказ на рахунок 27000,00 грн., комісія 1078,52 грн.; -відповідно до квитанції №2380000415 від 04.03.2021 р. переказ у розмірі 6 760,00 грн., із яких переказ на рахунок 6500,00 грн., комісія 260,00 грн.; Що разом становить 34 848,52 грн. В порядку досудового врегулювання спору вона надіслала відповідачу претензію про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, яку останній проігнорував та не виконав. Вважає, що відповідач грошові кошти набув та зберігає без будь якої на те правової підстави, отже ці кошти підлягають стягненню з останнього на її користь в повному обсязі. Просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 34 848,52грн, проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 4 159,40 грн., три процента річних в розмірі 1 360,52 грн., інфляційні збитки в розмірі 6 702,80 грн. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.24-25) Ухвалою суду від 12.08.2022 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. (а.с.33) Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило На підставі викладеного, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та у відповідності ч.4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази справи, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Так, судом встановлено, що 04.03.2021 р. з банківської карти № [NUMBER] , що відкрита на ім`я позивача у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», були здійснені чотири платіжні операції по переводу грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , відкриту на АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я відповідача [PERSON] ,, а саме: -5,00 грн., комісія 0,00 грн. за квитанцією №2379884284 ; - 5,00 грн., комісія 0,00 грн за квитанцією №2379913108; -28078,52 грн. із яких переказ на рахунок 27000,00 грн., комісія 1078,52 грн. за квитанцією №2379942869; - 6 760,00 грн., із яких переказ на рахунок 6500,00 грн., комісія 260,00 грн за квитанцією №2380000415, що разом становить 34 848,52 грн. (а.с. 4-6) Позивач зазначила, що між нею та відповідачем не існувало і не існує будь яких правових підстав для перерахування цих коштів, оскільки вони не знайомі, як третя особа, позивач за фінансовими зобов`язаннями відповідача не виступає, жодних правочинів між ними не існувало і не існує, будь яких договорів (угод) не укладалось. Позивач не перераховувала відповідачу вказані кошти, як подарунок, позику, оплату за товари, роботи чи інші послуги. До матеріалів справи, позивачем додана претензія про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, що була нею 26.11.2021 р. надіслала відповідачу, яку той проігнорував та не виконав, кошти не повернув.(а.с7) Позивач вважає, що безпідставно отримані відповідачем кошти в розмірі 34 848,52 грн. підлягають стягненню з останнього на її користь в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем та відповідачем були укладені будь-які письмові договори на виконання яких були перераховані вказані грошові кошти. Також, цього не вбачається з призначення платежу, у якому зазначено переказ особистих коштів. Крім того, відповідачем до суду не надано жодних доказів, на спростування позиції позивача. Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Також, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повернув позивачу вказані грошові кошти. Разом із цим відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже суд вважає, що кошти в сумі 34 848,52грн були отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу. Оскільки відповідач добровільно не повернув ці кошти, вони підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, від 01.10.2014 № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18. В порядку ст. 625 ЦК України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на його користь три відсотків річних в розмірі 1 306,52 грн. та інфляційні збитки в розмірі 6 702,80 грн. Судом перевірений розрахунок інфляційних збитків та 3% річних, наданий позивачем, суд вважає його правильним, тому вимоги щодо стягнення інфляційних та 3% річних є законними, обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Позивачем до відповідача застосовані приписи ст. 536 ЦК України, а саме нараховано проценти за користування грошовими коштами в розмірі 4 159,40 грн. Статею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За своєю правовою природою проценти є винагородою за користування чужими грошовими коштами. Це випливає зі змісту ст. 536 Цивільного кодексу України, а також зі змісту ст. 1048, 1054, 1058, 1070 Цивільного кодексу України, в яких проценти визначені як плата за позику, кредит, банківський вклад та банківський рахунок. Позивач в наданих доказах не довів, що він надав грошові кошти відповідачу, в якості позики, кредиту або банківського вкладу. Навпаки позивач вважає, що відповідачем безпідставно отримані грошові кошти. Цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні . Отже суд вважає, що положення ст. 536 ЦК України не поширюються на відносини, які виникли з набуття та збереження майна без достатньої правової підстави. Тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4 159,40 грн., розрахованими на підставі ст. 536 ЦК України, задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, враховуючи надані позивачем докази і ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, пропорційно задоволеним позовним вимогам, судовий збір, сплачений відповідно до квитанції Р24А44503574D960423 від 13 липня 2022 року в сумі 904,67 грн. (а.с.22)

Outcome: approved