Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

29 грудня 2021 року, згідно поштового відправлення, представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І., звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,60 га, яка знаходиться на території Шибиринівської сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 041247, мотивуючи позов тим, що [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,60 га, яка знаходиться за вищевказаною адресою. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач не має змоги, оскільки [PERSON] не отримував Державного акту на підставі договору дарування. В подальшому уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 0,5308 га, яка знаходиться на території Шибиринівської сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 041247 виданого Шибиринівською сільською радою. 27 листопада 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2768, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером 7425589900:01:000:0199, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка з кадастровим номером 7425589900:01:000:0198, площею 0,0882 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка з кадастровим номером 7425589900:01:000:0200, площею 0,3426 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. У судове засідання позивач та її представник не з"явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району не забезпечили явку свого представника в судове засідання, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзиву на позов не надали. Суд визнав можливим проводити розгляд за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. У відповідності до копії договору дарування від 24 липня 1997 року, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, площею 0,60 га що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно копії Державного акту серії ІІ-ЧН № 041247, виданого [PERSON] , земельна ділянка, площею 0,60 га, розташована на території с. Шибиринівка Шибиринівської сільської ради, надана для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , про що 17.09.1997 року Шибиринівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 17 (а.с.22). [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Шибиринівської сільської ради Чернігівського району складено актовий запис № 15 (а.с.11). Спадщину після померлого [PERSON] у встановлений законом строк прийняла його дочка [PERSON] (а.с.20,21), яка звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Л.М. із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,60 га за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 041247 на території Шибиринівської сільської ради Чернігівського району, оскільки спадкоємцем не надано державних актів, які посвідчують право власності спадкодавця на вищезгадану земельну ділянку (а.с.25). Позивачем надані витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,3426 га, що надана для ведення особистого селянського господарства, розташована [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі Державного акту ІІ-ЧН № 041247, кадастровий номер 7425589900:01:000:0200, про земельну ділянку площею 0,0882 га, що надана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Михайло-Коцюбинської селищної ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту ІІ-ЧН № 041247, кадастровий номер 7425589900:01:000:0198, про земельну ділянку площею 0,1000 га, що надана для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Шибиринівка Чернігівського району та області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту ІІ-ЧН № 041247, кадастровий номер 7425589900:01:000:0199. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Статтею 125 Земельного Кодексу України, визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права на спадкування, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку Держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлого, судом не встановлено. З метою узаконення спадщини, за наявності правових підстав для того, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельні ділянки, відповідно до уточнених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved