Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

24.10.2022 представник позивача звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Н.С.Хара від 01.03.2018 № 975 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ "ПУМБ" 20633,41 грн (далі - спірний виконавчий напис) таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що у вересні 2022 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) позивачеві стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною 13.04.2018 було відкрито виконавче провадження № 56186259 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 20633,41 грн, яке станом на дату подання позову до суду перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва В.Л.Дорошкевич. Позивач [PERSON] жодних кредитних договорів з відповідачем АТ "ПУМБ" не підписував та не укладав, жодних документів по виконавчому провадженню не отримував. Копію виконавчого напису отримано шляхом доступу до АСВП. Тому спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. Спірний виконавчий напис вчинено на підставі документів, які відсутні у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Ухвалою суду від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін і третіх осіб за наявними у справі матеріалами; судом залучено третю особу. 24.11.2022 суд отримав заяву відповідача від 14.11.2022 про визнання позову у порядку ст. 206 ЦПК України. Відповідач вказав, що визнає позовні вимоги в частині визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись визнання позову відповідач просить стягнути з нього на користь позивача 50 % судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а інші 50 % судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Третя особа належно повідомлена про розгляд справи, судом не отримано її пояснень щодо вимог позову. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд зазначає, що за змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача якщо відповідач заперечує проти позову. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вивчивши письмові заяви учасників справи, вивчивши та оцінивши письмові докази, що наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив такі обставини та робить такі висновки. Спірний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Н.С.Хара від 01.03.2018 № 975 вчинено з огляду на те, що позивач [PERSON] є боржником за кредитним договором № 26253018920503 від 29.01.2013, що укладений між позивачем [PERSON] і АТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". Заборгованість стягнуто за період з 25.01.2017 по 25.01.2018. Строк платежу за кредитним договором № 26253018920503 від 29.01.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 20633,41 грн у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10787,11 грн, прострочена заборгованість за комісією 10,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 9623,51 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією 0,00 грн, строкова заборгованість за процентами 212,79 грн. За вчинення. виконавчого напису нотаріусу сплачено 400,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Всього позивач має заборгованість перед відповідачем на суму 20633,41 грн. Позивач заперечує існування кредитних відносин позивача із відповідачем; вказує на не доведення факту придбання позивачем кредиту на підставі якого вчинено спірний виконавчий напис; заперечує право вчинення виконавчого напису на підставі документа чи документів, які відсутні у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Із 13.04.2018 спірний виконавчий напис перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Т.Л.Вольф діяльність якої зупинена згідно рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 13.11.2022,. Із 11.10.2022 ВП № 56186259 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва В.Л.Дорошкевич. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" (далі Закон) нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії як, зокрема, вчиняють виконавчі написи. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Ст. 87 Закону визначає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наразі "Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно із ч. 1 ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідач заявою від 14.11.2022 № КНО-44.2.5/338 позов визнав повністю, тобто не заперечує вказані позивачем підстави позову, а відтак і не надає докази правомірного вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ураховуючи зазначене, зокрема предмет і підставу позову, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у т.ч. з точки зору їх достатності, а також те, що відповідачем визнано позов, суд робить висновок що спірний виконавчий напис приватного нотаріуса не відповідає закону і його вчинено безпідставно оскільки відповідач не заперечив первинного доводу позову про право вчинити виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безспірність права вимоги - щонайменше не довів існування кредитних відносин сторін. А, відтак, суд визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 992,40 грн судового збору, а відповідач визнав позов повністю, то позивачеві слід повернути з державного бюджету 496,20 грн судового збору, сплаченого при поданні позову (992,40 * 50 %), а решту 496,20 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved