Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У вересні\~2021\~року позивач\~звернулася до\~суду із\~вказаним позовом,\~свої вимоги\~мотивувала тим,\~що 20\~серпня 2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Київської\~області Чучковим\~М.О.\~було відкрите\~виконавче провадження\~№ 6658986\~про примусове\~виконання виконавчого\~напису №\~242479,\~виданого 27\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~про стягнення\~з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»заборгованості в сумі 19\~862,30 грн. Вважає, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. Вказаний виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору № 3611395 від 18 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Надалі правонаступником всіх прав та обов`язків згідно Договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року стало ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Позивач стверджує, що ніколи не укладав договору з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Про існування договору № 3611395 від 18 грудня 2020 року позивачу нічого не відомо. Позивач не отримувала від стягувача вимог про сплату боргу. Крім того, стягувач не проінформував боржника про заміну кредитора в результаті переуступки права вимоги. Зазначив, що приватним нотаріусом, крім положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», ще й порушено положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за якою нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Позивач вважає спірною заборгованість нараховану у виконавчому написі нотаріуса, оскільки заборгованості за зазначеним договором взагалі не існує, її не підтверджено жодним документом. Виконавчий напис виданий приватним нотаріусом на підставі п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ України від 29.06.1999 року № 1172. Проте, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 року по справі № 826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 вказаних змін до положення. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 27 червня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже виконавчий напис не підлягає виконанню. Тому позивач\~просила суд\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 242479,\~вчинений 27\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Євгеном Михайловичем,\~про стягнення\~з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»заборгованості в сумі 19\~862,30 грн; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у розмірі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., всього кошти в сумі 1362 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року заяву про забезпечення позову у цивільній справі задоволено та в якості забезпечення позову зупинено стягнення у виконавчому проваджені № 66589986 від 20 серпня 2021 року, яке проводиться Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкритого на підставі виконавчого напису №242479 від 27 червня 2021 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 25\~жовтня 2021 року підготовче провадження закрито із призначенням судового засідання. 01 грудня 2021 року на адресу суду через канцелярію надійшла заява від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»Велікданова С.К. про визнання позовних вимог, в якій зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (інші 50% судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами»судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 277 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. пояснень по суті справи суду не надав, конверт з ухвалою суду про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками до неї повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. пояснень по суті справи суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками до неї отримав 07 жовтня 2021 року. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 27\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Євгеном Михайловичем\~було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№242479,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~управління активами»суми заборгованості за період з 20 червня 2021 року по 26 червня 2021 року в розмірі 19\~862,30 грн., що складається з: 6004,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13\~833,30 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 25,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. 20\~серпня 2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Київської\~області Чучковим\~Михайлом Олександровичем\~відкрито виконавче\~провадження №\~66589986\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №\~24279,\~виданого 27\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~щодо стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~управління активами»заборгованості в розмірі 19\~862,30 грн. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч. 1\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19\~статті 34 ЗУ «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно\~ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений\~Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Так, п.п. 1, 1-1 вказаного вище Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Згідно положень ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений 18 грудня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] кредитний договір №3611395, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед кредитором, суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, матеріали справи не містять і самого кредитного договору, на підставі якого вчинено спірний виконавчий напис, а відтак суд позбавлений можливості перевірити чи укладався між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» такий договір та яким чином нараховувалась заборгованість за несплаченими відсотками. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що позивач отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Також боржнику не було представлено можливості надання будь-яких пояснень та аргументів на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 27 червня 2021 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості [PERSON] перед стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~управління активами»за кредитним договором № 3611395 від 18 грудня 2020 року. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача в своїй заяві про визнання позовних вимог від 01 грудня 2021 року просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~управління активами»лише 50% судового збору за подання позивачем позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову, а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Передбачене ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернення 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні заяви у разі визнання відповідачем позову є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що в задоволенні клопотання представника відповідача про повернення 50% судового збору з державного бюджету слід відмовити, оскільки позивач взагалі не визнає суму заборгованості за кредитним договором та відмовився від урегулювання спору на умовах представника відповідача. Крім того, суд враховує, що саме недобросовісна поведінка відповідача призвела до звернення позивача до суду та зумовило вирішення спору судом по суті. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову та при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір.

Outcome: approved