Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

09 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», Акціонерного товариства «Оксі Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати недійсними договори про відступлення права вимоги від 30.01.2020 року, укладений між АТ «Райффайзен банк Аваль» і АТ «Оксі банк» та договір про відступлення прав за договором іпотеки, від 30.01.2020 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» і АТ «Оксі банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрованому в реєстрі під № 188; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 30.01.2020 року, укладений між АТ «ОКСІ БАНК» і ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та договір про відступлення прав за договором іпотеки від 30.01.2020 року, укладений між АТ «Оксі банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрованому в реєстрі під № 190, а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2013 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та звернуто стягнення на предмет іпотеки - в рахунок погашення заборгованості в сумі 803 861, 77 грн. за кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки : квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору куплі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Новою Біржею , 08.10.1997 року за № 1449/97 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, 15.01.1999 року за №569, на стор.№ 36, в книзі 66 пр., шляхом реалізації його на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Рішення суду набрало законної сили. Позивач вказує, що на примусове виконання судового рішення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в подальшому було відкрито виконавче провадження ВП №60500214 по примусовому виконанню виконавчого листа №1522/3832/12, виданого 15.03.2019 року Приморським районним судом м.Одеси щодо стягнення з [PERSON] суми боргу. Також, у зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості та про звернення стягнення не предмет іпотеки. Рішенням від 30.10.2013 року стягнуто солідарно заборгованості за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, в розмірі 74 208,12 дол. США, та в рахунок погашення зазначеного боргу за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладений 29.06.2006 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,5кв.м, яка належить [PERSON] на праві власності підставі договору купівлі-продажу від 08.10.1997 року, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, що підлягає визначенню суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір в рівних частинах по 860,25 грн. Зазначені судові рішення набрали законної сили та на його примусове виконання були видані відповідні виконавчі листи. Як зазначає позивач, 30.01.2020 року укладений Договір про відступлення прав вимоги між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК», за яким кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитними договорами №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року та за договором іпотеки. Цього ж дня 30.01.2020 року між АТ «ОКСІ БАНК» та новим кредитором ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги по кредитним договорам [PERSON] та іпотечним договорам [PERSON] . Відповідно до пункту 2.1 договору про відступлення прав вимоги від 30 січня 2020 року, в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, договорі забезпечення та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором та договорами забезпечення. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (викупу). П. 3.1. договору передбачено, що вартість прав вимоги за договором становить 415 000,00 гривень, без ПДВ. За Кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року - 207 500,00грн. За Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року - 207 500,00грн. Відповідно до п. 4.2. договору, новий кредитор ознайомлений з інформацією про відомі первісному кредитору судові справи, пов`язані з кредитним договором та договорами забезпечення, та про ухвалені по них судові рішення. Новий кредитор ознайомлений з інформацією про відоме первісному кредитору виконавче провадження, пов`язане зі стягненням заборгованості за кредитним договором та договорами забезпечення. Відповідно до п. 8.4. договору, права та обов`язки за договором виконуються сторонами виключно особисто і сторони не вправі доручати/передавати виконання своїх обов`язків за договором або відступати права за ним третім особам без письмової згоди другої сторони. Також, 30.01.2020 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 30.01.2020 року за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року - 207 500,00грн. та за Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки б/н від 29 червня 2006 року за договором іпотеки б/н від 30 березня 2007 року укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем. У зв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги від 30.01.2020 року та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.01.2020 року державний реєстратор прав - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. прийняла рішення №50898098 від 30.01.2020 року про реєстрацію прав іпотекодержателя за договором іпотеки б/н від 29 червня 2006 року за договором іпотеки б/н від 30 березня 2007 року за ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року було замінено стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчих листах №1522/3832/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за договором кредиту № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року в сумі 803 861, 77 грн грн., та судові витрати в рівних частках на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (ЄДРПОУ 40326297). При цьому, позивач вказує, що він не отримував вимогу про усунення порушень основного зобов`язання. Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у оглядовому листі від 01.07.2019 року «Огляд застосування господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, позивач вказує, що за рішенням суду від 29.07.2013 року та від 30.10.2013 року стягнуто з відповідачів грошову суму у розмірі 803 861,77грн. та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. в рівних частках, і грошову сумму в розмірі 593 145,50 грн. при цьому, за договорами про відступлення права вимоги Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» передано грошову вимогу у розмірі 22 218 567,77 грн., що в понад 20 разів перевищує суму заборгованості, стягнуту вказаними вище судовими рішеннями та не відповідає фактичній заборгованості позивача. Крім того, на думку позивача, укладений між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі банк» оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи. З укладенням договору про відступлення права вимоги від 30.01.2020 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі банк» відбулася заміна первісного кредитора, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на юридичну особу, яка не включена до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу у зв`язку з чим оскаржуваний договір підлягає визнанню недійсним. Позивач, виходячи з положень частини другої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 30.01.2020 року, укладений між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі банк» та договір про відступлення прав за договором іпотеки від 26.11.2019 року, укладений між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрованому в реєстрі №188 та №190, оскільки спірний правочин є похідним від договору про відступлення права вимоги, тому також підлягає визнанню недійсним на підставі статті 548 ЦК України. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2021 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 року у задоволенні клопотання представника [PERSON] - адвоката Мельник Н.Ю. про забезпечення позову відмовлено. У судове засідання 17 грудня 2021 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача та представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» надійшли заяви про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 31 січня 2022 року. 26 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій просила визнати частково недійсними договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки в частині визначення сум заборгованості, що передані Новому кредитору. У судове засідання 31 січня 2022 року з`явилася представник позивача. Інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 28 лютого 2022 року. 28 лютого 2022 року судове засідання відкладено на 28 березня 2022 року у зв`язку із знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці. 28 березня 2022 року судове засідання відкладено на 28 квітня 2022 року у зв`язку із знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці. У судове засідання 28 квітня 2022 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача та представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк» надійшли заяви про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 31 травня 2022 року. 31 травня 2022 року від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що договори відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, які позивач просить визнати недійсними, є оплатними договорами відступлення права вимоги, а не договорами факторингу, оскільки за укладеними договорами жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а також спірні договори не є договорами про надання фінансової послуги в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Крім того, представник відповідача зазначає, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги зобов`язання позичальника за кредитним договором не припинилися, рішення суду щодо стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором виконано не було, кредитний договір та договір іпотеки дійсні, вони не оскаржувалися у судовому порядку та не були визнані судом недійсними, а тому не має підстав стверджувати, що відступлення прав вимоги за вказаними договорами здійснювалося неправомірно. Також представник відповідача стверджує, що при відступленні права вимоги не відбувається припинення або зміна зобов`язання, а лише змінюється кредитор у відповідному зобов`язанні, тому сам факт повідомлення чи неповідомлення боржника щодо відступлення прав вимоги жодним чином не порушує її прав тому що не змінює її прав та обов`язків, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними задоволенню не підлягають. У судове засідання 31 травня 2022 року з`явилася представник позивача. Інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Від представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 25 липня 2022 року. 16 червня 2022 року від представника відповідача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволені позову [PERSON] до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про визнання правочинів недійсними у повному обсязі, з підстав того, що спірні договори про відступлення права вимогимістять умову, що вони діють до повного виконання саме сторонами спірних правочннів своїх зобов`язань за спірними договорами. Наведене свідчить, що сторони спірних договорів заключили саме договори про відступлення права вимог, а не договори факторингу, як про це безпідставно стверджує позивач. У судове засідання 25 липня 2022 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Від представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Розгляд справи відкладено на 23 серпня 2022 року. У судове засідання 23 серпня 2022 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2022 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без задоволення. У судове засідання 03 жовтня 2022 року з`явилася представник позивача. Інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. У звязку із відсутністю інших учасників процесу, за заявою представника позивача, судове засідання проводилося без технічної фіксації судового процесу. Розгляд справи відкладено на 07 листопада 2022 року. У судове засідання 07 листопада 2022 року з`явилася представник позивача. Інші учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Розгляд справи відкладено на 12 грудня 2022 року. У судове засідання 12 грудня 2022 року сторони не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В матеріалах справи міститься заява від 25 липня 2022 року представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», в якій просив справу слухати за відсутності її представника. Позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 30.01.2020 року укладений Договір про відступлення прав вимоги між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК», за яким кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитними договорами №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року та за договорами іпотеки. Цього ж дня 30.01.2020 року між АТ «ОКСІ БАНК» та новим кредитором ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги по кредитним договорам [PERSON] та іпотечним договорам [PERSON] . Відповідно до пункту 2.1 договору про відступлення прав вимоги від 30 січня 2020 року, в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, договорі забезпечення та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором та договорами забезпечення. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (викупу). П. 3.1. договору передбачено, що вартість прав вимоги за договором становить 415 000,00 гривень, без ПДВ. За Кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року - 207 500,00грн. За Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року - 207 500,00грн. Відповідно до п. 4.2. договору, новий кредитор ознайомлений з інформацією про відомі первісному кредитору судові справи, пов`язані з кредитним договором та договорами забезпечення, та про ухвалені по них судові рішення. Новий кредитор ознайомлений з інформацією про відоме первісному кредитору виконавче провадження, пов`язане зі стягненням заборгованості за кредитним договором та договорами забезпечення. Відповідно до п. 8.4. договору, права та обов`язки за договором виконуються сторонами виключно особисто і сторони не вправі доручати/передавати виконання своїх обов`язків за договором або відступати права за ним третім особам без письмової згоди другої сторони. Також, 30.01.2020 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого, у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення права вимоги від 30.01.2020 року за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року - 207 500,00грн. та за Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки б/н від 29 червня 2006 року за договором іпотеки б/н від 30 березня 2007 року укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем. У зв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги від 30.01.2020 року та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.01.2020 року державний реєстратор прав - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. прийняла рішення №50898098 від 30.01.2020 року про реєстрацію прав іпотекодержателя за договором іпотеки б/н від 29 червня 2006 року за договором іпотеки б/н від 30 березня 2007 року за ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року було замінено стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчих листах №1522/3832/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за договором кредиту № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року в сумі 803 861, 77 грн грн., та судові витрати в рівних частках на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (ЄДРПОУ 40326297). Таким чином рішенням суду від 29.07.2013 року та від 30.10.2013 року стягнуто з відповідачів грошову суму у розмірі 803 861,77грн. та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. в рівних частках, і грошову сумму в розмірі 593 145,50 грн. при цьому, за договорами про відступлення права вимоги Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» передано грошову вимогу у розмірі 22 218 567,77 грн., що в понад 20 разів перевищує суму заборгованості, стягнуту вказаними вище судовими рішеннями. Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у оглядовому листі від 01.07.2019 року «Огляд застосування господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, укладений між АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «Оксі банк» оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно усталеної практики Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, а також у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019 у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018 у справі №404/162/17, від 03.10.2018 у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018 у справі №915/765/17, від 07.08.2018 у справі №924/16/17. У постанові від 17.10.2019 у справі №500/4786/14-ц Верховний Суд зазначив, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Як зазначалось вище, кредитор в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] з позовами про стягнення заборгованості (який розглянуто у межах справи №1522/3832/12 та справи № 522/4897/13-ц). Таким чином, звернувшись із позовом про дострокове стягнення суми позики (шляхом стягнення грошових коштів) кредитор/іпотекодержатель в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. З огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №500/4786/14-ц, після звернення до суду з вимогами про дострокове стягнення суми позики право кредитора нараховувати проценти за кредитним договором припинилося. За результатами розгляду позовних вимог у справі №1522/3832/12 судовим рішенням була встановлена сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року - 803 861,77 грн та у справі 522/4897/13-ц судовим рішенням була встановлена сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року - 74 208,12 доларів США. Дослідивши розрахунки заборгованості за кредитним договором, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, суд встановив, що загальна сума заборгованості право вимоги якої АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк», а АТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», становить, 136 902,04 доларів США та 17 030 063,06 грн.. Ця сума складається з: Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який є Додатком №1 та до Договору про відступлення прав вимоги від 30 січня 2020 року, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, право вимоги якої АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк», станом 30.01.2020 року становить 46 148,69 доларів США та 5 728 970,19 грн., яка складається з: -прострочена заборгованість за кредитом - 18 715,58 доларів США, що еквівалентно 465 065,32грн.; -заборгованість по процентах - 214,79 доларів США, що еквівалентно 5 337,34 грн.; -прострочена заборгованість по процентах - 27 218,32 доларів США, що еквівалентно 2 462 962,98 грн.; заборгованість за пенею - 5 728 970,19 грн. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором, який є Додатком №2 та до Договору про відступлення прав вимоги від 30 січня 2020 року, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року , право вимоги якої АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк», станом 30.01.2020 року становить 90 753,35 доларів США та 11 301 092,87 грн., яка складається з: -прострочена заборгованість за кредитом - 36 670,24 доларів США, що еквівалентно 911 222,46 грн.; -заборгованість по процентах - 413,33 доларів США, що еквівалентно 10 270,88 грн.; -прострочена заборгованість по процентах - 53 669,78 доларів США, що еквівалентно 1 333 645,73 грн.; заборгованість за пенею - 11 301 092,87 грн. Зазначені суми нараховані станом на 30.01.2020 року всупереч вимогам ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Крім того, у зв`язку з порушенням позичальником [PERSON] виконання зобов`язання за Кредитним договором, Банк використав право на дострокове стягнення з позичальника усієї заборгованості за Кредитним договором, звернувшись у 16.02.2012 року та 27.02.2013 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплату процентів за користування кредитом та пені. Тобто, таким чином, кредитор відповідно до ч.2ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, який настав 16.02.2012 року по кредитному договору № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року та 27.02.2013 року по кредитному договору №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року відповідно. Відповідно до змісту Кредитних договорів кредитні кошти надаються Позичальнику на споживчі цілі, тобто кредит є споживчим. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З огляду на викладене, позивач вважає, що розрахунок заборгованості за Кредитним договором, що міститься у додатках № 1 та № 2 до оспорюваних договорів відступлення права вимоги, здійснено всупереч чинному законодавству, оскільки на дату відступлення права вимоги за Кредитним договором Банк не мав права нараховувати відсотки та пеню за період (більше семи років) після ухвалення судового рішення. Зазначені обставини узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), якою визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України(п.54), не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена (п.80). Тобто, загальна сума заборгованості за Кредитним договором на дату підписання спірних договорів відступлення прав вимоги становить 22 218 567,77 грн Проте, вказана сума заборгованості суперечить сумі заборгованості, яка встановлена судовими рішеннями, що набрали чинності. Отже, суд погоджується з доводами позивача, що розмір заборгованості, право вимоги якої було відступлено АТ «Оксі Банк», а потім ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», за договорами від 12.12.2022 року, суттєво перевищує розмір заборгованості, який був встановлений судовим рішенням та таке перевищення зумовлене безпідставним нарахуванням процентів та неустойки після звернення кредитора до суду з позовом про дострокове стягнення суми позики всупереч приписам статті 1048 ЦК України. Водночас, Додатки до оспорюваних договорів про відступлення прав вимоги конкретизують умови про предмет цих договорів, оскільки дозволяють конкретно встановити зміст прав вимоги, що відступаються. У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за спірним договором було передано відповідачу ПАТ «ОКСІ БАНК», а в подальшому ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», право первісного кредитора, яке не існувало на момент переходу цього права, що суперечить приписам ст. 514 ЦК України. Відповідно до позицій вказаної норми матеріального права відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, наслідком чого є обґрунтований висновок про необхідність визнання спірних договорів недійсними, адже вони суперечать приписам цивільного законодавства. За змістом п.1ч.1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №905/146/18, від 24.04.2019 у справі №559/73/14-ц та від 14.05.2019 у справі №914/787/18 і має бути врахований судом під час ухвалення рішення. Згідно принципу приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. На застосування цього принципу Верховний Суд посилався у постанові від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Разом з тим, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні,а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні,що передбачено ч.3 ст.656 ЦК України. Таким чином, визначена договорами вартість права вимоги, що передається за цими договорами, значно (майже в 20 разів) менше суми заборгованості боржника перед первісним кредитором по Кредитному договору на день відступлення права вимоги. Тобто, здійснюючи фінансування коштів в сумі 415 000 грн., відповідачі отримали право вимоги по борговим зобов`язанням в розмірі 22 218 567,77 грн., що є недопустимим. З огляду на викладене, та з врахуванням розміру заборгованості, право вимоги якої відступається згідно додатку № 1 та додатку № 2 до договорів та становить 22 218 567,77 грн., то різниця, яка становить 21 803 567,77 грн. за договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк», та за договорами між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «УкрФінанс Групп», є дисконтом, тобто платою (фінансовою вигодою), яку отримує фактор за договором факторингу. Таким чином, відповідач ТОВ «ФК «УкрФінанс Групп», здійснивши фінансування коштів у сумі 415 000 грн., отримав право вимоги по борговим зобов`язанням в розмірі 22 218 567,77 грн. Різниця, яка становить 21 768 567,77грн. є нічим іншим як дисконтом, тобто платою (фінансовою вигодою), яку отримує фактор за договором факторингу, у даному випадку ТОВ «ФК «УкрФінанс Групп». Крім викладеного, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені в п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону, а також придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг). В цій нормі Закону факторинг класифікується як кредитна операція, що підтверджує суть факторингу - фінансування під відстрочення права вимоги, надання коштів в розпорядження за плату. Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульованоглавою 73 ЦК України. Частиною 1ст. 1077 ЦК Українипередбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Оскільки після звернення до боржника з вимогою про дострокове повернення суми позики (шляхом звернення до суду) АТ «Райффайзен Банк Аваль» не мало права нараховувати [PERSON] відсотки за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року та за Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007, то враховуючи вимоги статті 514 ЦК України у АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було підстав передавати АТ «Оксі Банк», а АТ «Оксі Банк» передавати ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» право вимоги, якого у нього не існує. За таких обставин предметом договорів про відступлення прав вимоги від 30.01.2020 року стала заборгованість за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року та за Кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, яку АТ «Райффайзен Банк Аваль» не мало права нараховувати. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). У відповідності до положень статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Як роз`яснено в пункті 8 зазначеної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. При цьому, положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. З урахуванням викладеного, судом встановлено недійсність договорів про відступлення прав вимоги від 30 січня 2020 року, укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», код ЄДРПОУ 14305909 та Акціонерним товариством «Оксі Банк», ЄДРПОУ 09306278 та в подальшому між Акціонерним товариством «Оксі Банк» ЄДРПОУ 09306278 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ЄДРПОУ 40326297 за кредитним договором № 014/0027/82/58282 від 29 червня 2006 року та за кредитним договором №014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року на яка не відповідає сумі встановленій рішенням суду від 29.07.2013 року та від 30.10.2013 року, якими стягнуто з відповідачів грошову суму у розмірі 803 861,77грн. та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. в рівних частках, і грошову сумму в розмірі 593 145,50 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 30 січня 2020 року, який укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк», в частині визначення загальної суми заборгованості [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, на суму 46 148,69 доларів США та 5 728 970,19 грн. та кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, на суму 90 753,35 доларів США та 11 301 092,87 грн., яка визначена в додатку № 1 та № 2 до договору про відступлення права вимоги від 30 січня 2020 року. Також, суд приходить до висновку про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 30 січня 2020 року, який укладений між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в частині визначення загальної суми заборгованості [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за кредитним договором №014/0027/82/58282 від 29.06.2006 року, на суму 46 148,69 доларів США та 5 728 970,19 грн. та кредитним договором № 014/0027/82/72512 від 30.03.2007 року, на суму 90 753,35 доларів США та 11 301 092,87 грн., яка визначена в додатку № 1 та № 2 до договору про відступлення права вимоги від 30 січня 2020 року. Отже, через визнання недійсними договорів від 30 січня 2020 року про відступлення права вимоги, підлягає визнанню недійсними договір від 30 січня 2020 року про відступлення права вимоги, укладений між , укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль», код ЄДРПОУ 14305909 та Акціонерним товариством «Оксі Банк» ЄДРПОУ 09306278 за Договором іпотеки від 29 червня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. за реєстровим номером № 2-1551 та Договором іпотеки від 30 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. за реєстровим номером № 2-861 та між Акціонерним товариством «Оксі Банк», ЄДРПОУ 09306278 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», ЄДРПОУ 40326297, відповідно. Оскільки в п.1.1. останнього зазначено, що права іпотекодержателя за договором іпотеки переходять до Нового кредитора одночасно з переходом прав за кредитним договором, отже визнання недійсним даного договору є своєрідним наслідком недійсності основного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що права позивача [PERSON] як боржника укладенням оспорюваних правочинів порушені, ним правильно обрано спосіб захисту і з огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved