Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

27.08.2022 року АТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернувся до Заводськаого районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у сумі 16403,27 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що в опалювальних сезонах 2018-2021 років позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Позивач вказує, що ним було надано теплову енергію за період з 01.03.2018 року по 01.05.2021 року на суму 16403,27 грн. Відповідачі не виконали своїх зобов`язань, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. За такого, позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 08.09.2021 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощенного позовного провадження 29.10.2021 року надійшов відзив від відповідачів, в якому вони просять відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання, електропостачання, які ненадані в квартирі [ADDRESS] . 12.01.2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва Відповідно до довідки з реєстру відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 22.10.2021 року,\~ [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.06.2016 року № 596, на виконання постанови Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.03.2016 року по справі №487/6981/15-а на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2016 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №1096, виконком міської ради вирішив надати у спільну часткову власність [PERSON] (1/2 частки та [PERSON] (1/2 частики) квартиру [ADDRESS] . Миколаївська міська рада листом №200/02.02.01 від 12.01.2021 року підтверджує, що [PERSON] , [PERSON] фактично проживають у вищевказаній квартирі, хоч і не зареєстрували право власності на неї. Крім того, [PERSON] , [PERSON] , у своїх неодноразових зверненнях до виконавчого комітету Миколаївської міської ради особисто зазначають адресу проживання: [ADDRESS] . Комісією КП СКП «Гуртожиток» складено Акт № 108 від 10.12.2020 року на підтвердження того, що в квартирі [ADDRESS] , з 2016 року по теперішній час фактично проживають [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що, на ім`я\~боржника відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Судом встановлено, що позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 01.03.2018-01.05.2021 р., що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що відповідачам нараховано: 16403,37 грн. сума боргу за спожиту теплову енергію, 1401,17 - сума на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 626,60 грн. - три відсотка річних, 2270 грн. витрати на сплату судового збору. 25.01.2021 року позивачем на адресу відповідача за вих. № 41-ф41 від 25.01.2021 року надсилалося попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 16011,73 грн., який утворився станом на 25.01.2021. Доказів сплати цієї суми у добровільному порядку матеріали справи не містять. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року N 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно дост. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст.525,\~526 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Положеннями ст. ст.610, 611 Цивільного кодексу Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання його у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі № 757/29813/17-ц, 25.06.2020р. у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правову позицію, про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом. Щодо розподілу судових витрат, то суд приходить до наступного. Так, 23.03.2021 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Заводського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 13533,35 грн.., а також 905,38 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 518,86 грн. три відсотки річних та 227,00 грн. судового збору. Ухвалою суду від 13.05.2021 р. у справі №489/1908/21 відмовлено у видачі судового наказу. У відповідності до\~ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Згідно з п. 2\~ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно до п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії посвідчення серії [NUMBER] від 22.04.02-17.05 року та копії посвідчення серії [NUMBER] від 21.09.1998 року вбачається, що відповідачі є особами з інвалідністю ІІ групи і мають право на пільги, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору згідно з п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що відповідачі звільнені від сплати судового збору, оскільки є особами з інвалідністю ІІ групи, судові витрати позивача на оплату судового збору у розмірі 2270 грн. слід залишити за позивачем.

Outcome: approved