Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

29 вересня 2022 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 06.03.2006 року по 14.07.2020 рік він працював прохідником на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Звільнений був за станом здоров`я. -08.02.2022 року рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійне захворювання за діагнозом: -вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєданні з полірадикулопатією на попереково-крижовому (L5-S1) рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба (ПФ другого ступеня) та періартрозу правого колінного суглоба (ПФ першого - другого ступеня). -сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 21.04.2022 року, підставою професійного захворювання стало те, що позивач, працюючи на шахті «Ювілейна» підземним прохідником з 06.03.2006 року по 14.07.2020 року виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Внаслідок недосконалої гірничошахтного устаткування, технології підземного видобутку руди, мали місце порушення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищеної концентрації аерозолів переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. За висновком МСЕК від 12.07.2022 року позивачу первинно встановлено 65% втрати працездатності ( 45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) та встановлено 3 групу до 01 липня 2024 року. Вказує, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, допомагати дружині по господарству, виникають складнощі через слабкість, втому, постійні болі. Його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривогу, дратівливість, почуття страху, що викликано тривалим процесом лікування та вживанням ліків. Турбують частий кашель, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця. Позивач має доньку, в житті якої він не може приймати активну участь через постійну необхідність знаходитись в стані спокою з дотриманням температурного режиму та відсутність фізичних навантажень. Крім того, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач вимушений постійно проходити курси лікування. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати працездатності з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду на його користь в розмірі 325000,00 гривень за заподіяну моральну шкоду ушкодженням здоров`я без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 05 грудня 2022 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що [PERSON] був обізнаний про умови праці на підприємстві, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, компенсації за роботу в таких умовах, та про неможливість роботодавця в повній мірі забезпечити безпечні умови праці з огляду на специфіку виробництва, позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також зазначив, що відповідач надавав позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказав, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди професійними захворюваннями діями відповідача, ймовірною причиною вважає незастосування позивачем у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Надана позивачем довідка МСЕК не містить відомостей стосовно спричинення моральної шкоди умовами виробництва. Окрім цього, на думку відповідача, заявлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 06.03.2006 року по 14.07.2020 рік працював підземним прохідником на шахті «Ювілейна» (а.с.7-11). -Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.04.2022 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангіоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєданні з полірадикулопатією на попереково-крижовому (1.5-81) рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба (ІІФ другого ступеня) та періартрозу правого колінного суглоба (ІІФ першого -другого с тупеня); сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с.15-18). Зазначений діагноз підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» ЦПМСД №2 амб. №2 №4342/942 від 11.12.2020 року (а.с.33-34), ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» ЦПМСД №2 амб. №2 №2896/606 від 17.08.2021 року (а.с.35-36), ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» ЦПМСД №2 амб. №2 №424/92 від 11.02.2022 року (а.с. 37-38). Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці [PERSON] від 10.09.2020 року №745/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим\~Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці [PERSON] відносяться: -за рівнем вібрації до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони\~до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; -за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника\~відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі». Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: Вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7 дБ перевищував допустимий рівень та складав 57 дБ при ГДР 50 дБ; Пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 3,35 рази і складала 6.0 мг/м3\~при ГДК 2,0 мг/м3\~згідно вимог\~«Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених\~наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 р. №1596 Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 060433 від 12.07.2022 року, позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65% ( 45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) з 27 червня 2022 року до 01 липня 2024 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування(а.с.22). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 від 12.07.2022 року серії 12 ААВ №130387 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 27 червня 2022 року до 01 липня 2024 року, у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Рекомендоване спостереження сімейного лікаря, невролога(а.с.21). У зв`язку з професійним захворюванням, [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки. Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону праці», відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі статями 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи на підприємстві відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.04.2022 року. За таких обставин суд вбачає, що ПрАТ «Суха Балка» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду, спричинену професійними захворюваннями. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65% ( 45% - вібраційна хвороба, 20% - сидеросилікоз) та встановлення третьої групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача на протязі 14 років 4 місяців, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 200000,00 гривень без врахування податку з доходу фізичних осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28.03.2007, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2000,00 гривень.

Outcome: partial