Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

18.08.2021 року ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.10.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №06/3101 к-07, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000доларів США зі сплатою 13,45% річних з кінцевим терміном повернення - 14.10.2017 року. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого Банк змушений був звернутися до суду з позовом простягнення заборгованості. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 382 169,85 грн. та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн, а всього: 383 989,85 грн. Позичальник належним чином не виконувала вищезазначене рішення суду, банк звернувся до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 179 924,25 грн. 13.11.2013 року Оболонським районним судом м. Києва було задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 179 924,25 грн. Виконання вищевказаних рішень суду відбулося 28.04.2021. Боржник несвоєчасно виплатив заборгованість та несвоєчасно виконав рішення суду, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №06/3101к-07 від 15.10.2007 року в сумі 159 126,58 грн., яка складається з інфляційних втрат у розмірі 112 418,86 грн за період з 23.07.2018 по 28.04.2021 та 46 707,72 - три відсотки річних за цей же період. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року вказаний вище позов задоволено у повному обсязі. 28 січня 2022 року за заявою відповідачки [PERSON] ухвалою суду скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03.11.2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. У відзиві на позов відповідачка проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Зазначила, що грошовою одиницею України є гривня, зобов`язання має бути виражене також у грошовій одиниці гривні. Вважає, що сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції до грошових зобов`язань, визначених у доларах США, не поширюється. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідачки - адвокат Кравцов В.Ю. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Однак, як вбачається з клопотання підтвердження, щодо поважності причин відкладення розгляду справи суду не надано. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти повторного заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про повторний заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачкою 15.10.2007 року був укладений кредитний договір №06/3101 к-07, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 13,45% річних з кінцевим терміном повернення - 14.10.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання перед кредитором згідно договору, тому позикодавець звернувся до суду. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 382 169,85 грн. та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн., а всього: 383 989,85 грн. Позичальник належним чином не виконувала вищезазначене рішення суду, банк звернувся до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 179 924,25 грн. 13.11.2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва було задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 179 924,25 грн. Виконання вищевказаних рішень суду відбулося 28.04.2021. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було встановлено, що відповідачка неналежним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, несвоєчасно виконала рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01.06.2010 року та 13.11.2013 року. Згідно розрахунку наданим позивачем, який був перевірений судом за час прострочення грошових зобов`язань за період з 23.07.2018 року по 28.04.2021 року становлять три проценти річних за час прострочення складає 46 707, 72 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення 3% річних підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Враховуючи вищевикладене, а також те, що умовами кредитного договору сторони визначили, що позичальник бере на себе зобов`язання повернути кошти в тому ж розмірі (еквівалент Долари США) нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення з відповідачки інфляційних втрат у розмірі 112 418,86 грн. задоволенню не підлягає. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 3% річних у розмірі 46 707,72 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: partial