Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу , вказавши в ньому, що 07.05.2013 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у зареєстрований в виконкомі Довжоцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області , актова запис №1 Від спільного проживання з відповідачем, вона народила двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] 19 травня 2015 року, яка фактично проживає з батьком та перебуває на його утриманні і вихованні з 2019 року та сина [PERSON] [INFO] , який проживає із позивачем. Вказує, що сім`я розпалася 2019 року, через непорозуміння які виникали між ними, вони часто сварилися, скандалили, у них не було спільні погляди на життя, спільне проживання стало неможливим. В цьому же році вони добровільно поділили спільне майно та визначили місце проживання доньки зі батьком, оскільки вона була вагітною і не могла займатися виховання доньки .Будучи вагітною вона пішла від чоловіка. Після припинення шлюбних відносин - з 2019 року вони проживають окремо один від одного, у них не має спільного сімейного бюджету, не ведуть спільне господарства та не були спроби для примирення. Спору між нами щодо визначення місце проживання неповнолітніх дітей немає, вони добровільно домовилися, що донька яка тривалий час проживає з батьком, залишиться проживати зі ним, а син [PERSON] залишиться проживати зі нею. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені до дату, місце та час розгляду справи. Від позивача та її представника, до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить розірвати шлюб, а від відповідача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, просить також доньку залишити на його вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 травня 2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб в виконкомі Довжоцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актова запис №01. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дітей не має. Шлюбні відносини сторони не підтримують тривалий час. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, вважають, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу вимог ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що сторони тривалий час разом не проживають, на примирення не згідні, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам як подружжя та інтересах дітей ,а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. Спір щодо визначення місце проживання дітей не має. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу доньку [PERSON] 19 травня 2015 року, яка фактично проживає з батьком та перебуває на його утриманні слід залишити із відповідачем, а сина [PERSON] [INFO] , який проживає зі матір`ю нею, слід залишити із позивачкою. На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved