Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2017 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] батьківських обов`язків щодо дітей не виконує, з дітьми не спілкується, аліменти не сплачує. В судовому засіданні позивач та її представни позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином. Відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування Пелешок І.В. у судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Пояснила, що висновок органу опіки та піклування надати суду не можливо, у зв`язку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації його проживання, про що складено акти. Судом заслухана думка дитини [PERSON] , яка висловила свою згоду на позбавлення відповідача батьківських прав. Повідомила, що не спілкувалась зі своїм батьком з 2017 року. Будь-який інтерес до неї він не виявляє та не піклується про її долю. Матеріальну допомогу не надає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.7-8). Згідно довідки ДНЗ №8 «Пролісок» від 28.07.2021р. №28 вбачається, що батько вихованням [PERSON] не займався. Батьківських зборів, святкових ранків не відвідував, життям ни не цікавився. Довідкою ЗОШ №6 від 28.07.2021р. №126, підтверджується, що батько вихованням дитини [PERSON] не займався. Не спілкувався з вчителями, не брав участі у батьківських зборах. З листаНовоград-Волинського ВДВС від 08.07.2022р. вбачається, що 04.07.2018 р. на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження. Боржник [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду та переховується від державних виконавців. У зв`язку з цим 02.06.2020 року направлено подання про оголошення у розшук боржника та ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/2063/20 від 18.06.2020 року [PERSON] оголошено у розшук. Попри це місце знаходження боржника не встановлено, Новоград-Волинським РВП проводяться розшукові заходи. Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи з метою захисту інтересів дитини та зміни ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved