Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

28 липня 2020 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Стрижака Є. Ю. звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням письмових пояснень, позивач посилалась на те, що вона є громадянкою Російської Федерації, яка проживає в м. Когалим Ханти-Мансійського автономного округу. Відстань від с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області та населеним пунктом її місця проживання становить близько 3 540 км. У зв`язку із великою відстанню та різними політичними поглядами та поглядами на життя, вона не спілкувалась із частиною своєї родини, яка проживала і проживає на території України, у тому числі й зі своєю донькою - [PERSON] . Однак, у липні 2013 року їй зателефонувала донька та повідомила про те, що її рідна сестра - [PERSON] померла [INFO] . Вона є спадкоємцем за законом після смерті рідної сестри, яка 10 серпня 2013 року засобами поштового зв`язку звернулась на адресу Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та, через свого представника, вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин пропуску нею строку, установленого ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, а також відсутності документального підтвердження родинного зв`язку із спадкодавцем. Пояснила, що в установлений законом строк вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в силу необізнаності про смерть спадкодавця, великої відстані між місцем її проживання та місцем відкриття спадщини, а також через напружені відносини між Україною та Російською Федерацією. У зв`язку з чим, з урахуванням заяви про зміну предмету та підстав позову, позивач просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була її рідною сестрою та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном 3 місяці. Ухвалою судді від 29 липня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 04 серпня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, надавши докази сплати судового збору у повному обсязі. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року було відмовлено представникові позивача у задоволенні його заяви про забезпечення позову. Ухвалою судді від 07 серпня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року було повернуто без розгляду клопотання представника позивача про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, вирішено витання про направлення судового доручення у цій цивільній справі до компетентного органу Російської Федерації, у зв`язку із чим провадження у справі зупинялось. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 28 липня 2021 року постановлено про заміну первісного відповідача - Вільненської сільської ради на його правонаступника - Губиниську селищну раду. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 01 грудня 2021 року представник позивача звернувся на адресу суду із заявою про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представники - адвокат Стрижак Є. Ю. та адвокат Іванов М. М. не з`явились, про день, місце та часом розгляду справи повідомлені належними чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення у справі на розсуд суду. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 квітня 2021 року і наданого суду у засвідченій представником позивача копії, [INFO] в с. Мозирь Калінінградської області народилась [PERSON] , батьками якої зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 16 жовтня 1976 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00025425398 від 31 січня 2020 року, наданого суду в копії. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14 серпня 1998 року і наданим суду у засвідченій представником позивача копії, [INFO] в с. Мозирь Калінінградської області народилась [PERSON] , батьками якої зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом установлено, що 28 липня 1979 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00011962373 від 29 березня 2013 року, наданого суду в копії. Від шлюбу у останніх [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, наданим суду в копії. 17 лютого 1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що складено відповідний актовий запис за № 90, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00011962373 від 29 березня 2013 року, наданого суду в копії. 24 березня 2000 року [PERSON] та [PERSON] повторно уклали між собою шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 березня 2000 року, наданим суду в копії. 21 листопада 1998 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на " [PERSON] ", шлюб між ними розірваний 31 січня 2007 року (актовий запис № 55), що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014597717 від 17 жовтня 2014 року, наданого суду в копії. 26 червня 2010 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 червня 2010 року, наданим суду в копії. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 14 червня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 1004 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , що підтверджується повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00028837890 від 09 грудня 2020 року, наданого у відповідь на запит суду. Таким чином, факт того, що позивач - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , померлої [INFO] , підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення і необхідно для оформлення спадкових прав. Зважаючи на те, що законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає необхідним встановити факт, що позивач є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, судом установлено, що 10 серпня 2013 року засобами поштового зв`язку позивач зверталась до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори, однак доказів надходження цієї заяви на адресу нотаріальної контори матеріали спадкової справи не містять. Разом з тим, установлено, що 31 березня 2020 року позивач через свого представника за довіреністю звернулась на адресу Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , але постановою державного нотаріуса від 31 березня 2020 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження родинного зв`язку із спадкодавцем, а також пропуском нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за законом - [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових прав, звернулась на адресу нотаріальної контори із відповідною заявою щодо спадщини за законом після смерті тітки - [PERSON] , померлої [INFO] , однак в подальшому, а саме 24 березня 2020 року звернулась із заявою про відкликання своєї заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та 24 березня 2020 року - із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Матеріали спадкової справи № 26/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , надані на запит суду, доказів наявності інших спадкоємців за заповітом та за законом, у тому числі й спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині не містять. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.Згідно зі ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією зазначеної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 1, 3, 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України є переважно письмові докази, а саме: довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. Доводи, викладені позивачем у позові розцінюються судом, як поважні причини, пов`язані з істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії. Ураховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з поважних причин і є підстави для застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню, позивачеві належить визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved