Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

11 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , відповідно до якої позивач зазначає, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ХМ № 014014 від 19.05.1999 року йому належить на праві власності земельна ділянка площею 6,49 га., що розташована на території Голосківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В жовтні 2020 року з метою здійснення реєстрації кадастрового номеру земельної ділянки, виготовлення технічної документації Позивач з відомостей Публічної кадастрової карти дізнався про те, що земельна ділянка яка належить йому на праві приватної власності розподілена, та розформована на наступні кадастрові номери: 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026. З метою недопущення будь-яких дій з земельною ділянкою, що належна на праві приватної власності Позивачу, останній звернувся з відповідною заявою б/н від 19.10.2020 року до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Листом від 02.11.2020 року отримано відповідь про те, що земельні ділянки за вказаними вище кадастровими номерами наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року передані у приватну власність громадянам України. 11 листопада 2020 року листом надано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якої Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області немає будь-якої інформації щодо виданого державного акту на ім`я Позивача та надано копії наказів про передання у власність новоутворених земельних ділянок громадянам України, які знаходяться в контурних межах ділянки Позивача. Іншої інформації на виконання вимог запиту не надано. Аналогічну за обсягом надання інформації відповідь отримано на адвокатський запит з відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, щодо співпадіння контурних меж новоутворених земельних ділянок за кадастровими номерами 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026 з земельною ділянкою, що належить на праві приватної власності Позивачу. Так, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0022 надано у власність гр. [PERSON] . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0014 надано у власність гр. [PERSON] . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0026 надано у власність гр. [PERSON] . Станом на 27.11.2020 року право власності за даними громадянами не зареєстровано Таким чином, Відповідачем вчинено істотне грубе порушення діючого законодавства України, що завдало істотної шкоди Позивачу, яка полягає у неможливості реалізації свого права власності та вільного волевиявлення, користування та розпорядження останньою. 04 грудня 2020 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області заборонено суб`єктам державної реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельними ділянками за кадастровими номерами 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026 до прийняття рішення по суті спору. 14 грудня 2020 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відкрито спрощене провадження у справі. 14 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. 27 квітня 2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області зупинено провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , представник позивача [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказів та скасування реєстрації земельних ділянок до залучення у справі правонаступників після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 03 лютого 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області провадження у справі відновлено та залучено до участі у справі як позивача [PERSON] , [INFO] , як правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] . 11 травня 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Меджибізьку селищну раду Летичівського району Хмельницької області. 09 серпня 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області залучено в якості відповідачів до участі у третіх осіб по справі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . 23 грудня 2022 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без фіксації судового засідання та за відсутності позивача та представника. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. 15 серпня 2022 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи неодноразово повідомленими належним чином відповідно до вимог ЦПК України, в тому числі в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, про розгляд справи, в судове засідання не прибули, причини неприбуття в судове засідання не повідомили, будь-яких клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подали. Розгляд справи проведено в порядку ст.247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині другій статті 16 ЦК України. Ними можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 17 травня 2018 року в справі №2-64/11. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ХМ №014014 від 19 травня 1999 року [PERSON] на підставі рішення Голосківської сільської Ради народних депутатів №4 від 19 січня 1999 року надається у приватну власність земельна ділянка площею 6,49 гектарів, що розташована на території Голосківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Як вбачається з архівного витягу з рішення восьмої сесії Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області від 30 червня 1999 року ном. 4 «Про розгляд протесту прокуратури Летичівського району за ном. 664 від 04 червня 1999 року», п. 2 Згідно ч. ІІІ п. 2 ст. 4 Закону України Про внесення змін і доповнень до закону України «Про селянське/фермерське/господарство» та ч. 6 ст. 17 Земельного Кодексу України передати безплатно у приватну власність фермерам … та [PERSON] /так у документі/ земельні ділянки в межах середньої земельної частки по сільській раді загальною площею 6,49 га землі, в тому числі 6,49 га ріллі - [PERSON] /так у документі/ … п. 3. Просити відділ земельних ресурсів Летичівської райдержадмінстрації видаи [PERSON] /так у документі/ … акти на право приватної власності на землю. Відповідно до Довідки №27-2215-99.4-425/2-16 від 15 лютого 2016 року, довідка видана Відділом Держгеокадастру у Летичівському районі в тому, що згідно довідки Голосківської сільської ради в ФГ [PERSON] на території Голосківської сільської ради станом на 01.01.2016 року перебуває у власності 30,00 га ріллі, з них 11.22. га - в постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею ХМ №5 від 28.07.1993 року, 18-78 га - в приватній власності членів фермерського господарства: [PERSON] - 6,49 га ріллі (державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ХМ № 014014 від 19.05.1999 року), [PERSON] - 5,84 га ріллі (державний акт на право приватної власності на землю ХМ № 114826 від 29.01.2009 року), [PERSON] - 6,45 га ріллі (державний акт на право приватної власності на землю ХМ № 114825 від 20.12.2004 року). Відповідно до листа №1232/02-20/2020 від 01 жовтня 2020 року, при здійсненні реєстрації прав власності на земельні ділянки державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень в зв`язку з виявленими розбіжностями в додатку до Наказу та відомостями, отриманими з Державного земельного кадастру, зокрема, в додатку до наказу за порядковим номером 206 зазначено земельну ділянку кадастровий номер 6823081200:09:008:0010, площею 51,6184 га, цільове призначення 16,00 землі запасу, а згідно даних ДЗК цільове призначення 17,00 землі резервного фонду. 19 жовтня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке листом №Г-737/0-979/6-20 від 02 листопада 2020 року надало відповідь, про те, що земельна ділянка за кадастровим номером 6823081200:09:008:0010 наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року, передані у приватну власність громадянам України. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року № 22-12409-СГ, земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0022 надано у власність гр. [PERSON] . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року № 22-12408-СГ, земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0014 надано у власність гр. [PERSON] . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року № 22-12421-СГ, земельну ділянку за кадастровим номером 6823081200:09:008:0026 надано у власність гр. [PERSON] . Відповідно до листа Меджибізькою селищної ради Летичівського району Хмельницької області № 1293/02-20/2020 від 16 жовтня 2020 року, повідомлено, що 13 жовтня 2020 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру в Україні внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельні ділянки утворені в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер 6823081200:09:008:0010, площею 51,6814 га. При цьому жодне рішення щодо виготовлення технічної документації щодо здійснення поділу вказаної земельної ділянки селищною радою не приймалось. Відповідно до Зауваження до проектів наказів Головного управління «Про надання у власність земельної ділянки», Головне управління має отримувати погодження територіальної громади на передачу земельних ділянок у власність. Виключні підстави у затвердженні проекту землеустрою визначені ч. 9 ст. 118 ЗКУ. Проте, з наданих матеріалів неможливо встановити чи направлявся Головним управлінням запит на Меджибізьку територіальну громаду та чи надавалася територіальною громадою відповідь на запит. Відповідно до заяви [PERSON] голові Держгеокадастру від 20 жовтня 2020 року, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області без його відома, з порушенням законодавства розділили дві земельні ділянки, а саме: ділянка площею шість гектарів сорок дев`ять сотих (Державний акт серія ІІІ-ХМ № 014014), ділянка площею одинадцять гектарів двадцять дві сотих (Державний акт серія ХМ №7 від 28 липня 1993 року) на ділянки по два гектари і присвоїло їм кадастрові номер, зокрема 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026. 11 листопада 2020 року листом №29-22-0.3-5462/2-20 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало відповідь, відповідно до якої земельні ділянки за кадастровими номерами, зокрема, 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026, утворені в результаті поділу земельної ділянки за кадастровим номером 6823081200:09:008:0010 на підставі наказів «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» видних Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області. Земельна ділянка за кадастровим номером 6823081200:09:008:0010 наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.10.2020 року, уже передана у приватну власність громадянам України. Враховуючи, що земельним ділянкам, які перебувають у приватній власності та постійному користування [PERSON] на підставі державних актів серія ХМ №7 а серія ІІІ-ХМ №014014 на території Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області не визначено кадастрові номера та відсутні координати даних земельних ділянок, Головне управління не має можливості надати інфомацію щодо земельних ділянок, які знаходяться в межах державних актів, виданих [PERSON] . Відповідно до листа відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №29-22-0.27-198/110-20 від 10 листопада 2020 року, у місцевому державному фонді документації відсутня будь-яка землевпорядна документація на земельні ділянки, зазначені у запиті. Відповідно до листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 26-28-0.132-12323/2-20 від 24 листопада 2020 року, доручено Головному правлінню розібратися у ситуації, викладеній у зверненні [PERSON] , провести перевірку дотримання вимог законодавства під час розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 6823081200:09:008:0010 на території Летичівського району Хмельницької області, у разі встановлення порушень вимог законодавства вжити відповідних заходів реагування відповідно до законодавства. Як вбачається з Довідки №;1600/02-20/2020 від 21 грудня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Меджибізької селищної ради, остання не здійснювала жодного погодження щодо здійснення Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області поділу земельної ділянки загальною площею 51,6184 га кадастровий номер 6823081200:09:008:0010 на земельні ділянки площею по 2,00 га, з метою подальшої передачі їх в приватну власність громадян. Крім того, повідомлено, що згідно наявних в селищній раді картографічних матеріалів на вищезазначеній земельній ділянці розташоване фермерське господарство Грабчака площею 30,00 га. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: 6823081200:09:008:0014, 6823081200:09:008:0022, 6823081200:09:008:0026 - відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 51 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13.03.1992 року, громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. Згідно з ст.7 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13.03.1992 року) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Відповідно до ч.1 ст.23 ЗК України (у редакції Закону від 13.03.1992 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України від 20.12.1991 року №2009-ХІІ «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянського (фермерського) господарства підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування; для державної реєстрації до відповідної Ради народних депутатів селянське (фермерське) господарство подає заяву про реєстрацію цього господарства, список осіб, які виявили бажання створити його, прізвище, ім`я, по батькові голови, документ про внесення плати за державну реєстрацію; після відведення земельної ділянки в натурі і одержання Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи. З аналізу приписів ст.ст.1, 5, 7, 8 Закону України №937-IV «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Порядок передачі земельних ділянок із земель запасу у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства і за умови погодження із відповідною сільською радою визначався Законом України «Про селянське (фермерське) господарство». За відсутності погодження відповідної сільської ради на надання землі для ведення селянського (фермерського) господарства, громадянин міг отримати земельну ділянку в постійне користування в порядку і за виконання умов, визначених ст.19 ЗК України Відповідно до ст.5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» проект відведення земельної ділянки замовлявся відповідною районною радою в державній землевпорядній організації за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств. Державним комітетом України по земельних ресурсах наказом №28 від 15.04.1993 року затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди). Пунктом 3.1 Інструкції передбачено, що державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Відповідно до п.2.5 Інструкції державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються відповідною місцевою Ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник. Згідно з п.3.2 Інструкції державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею, реєструються відповідно: у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю за формою згідно з додатком №1; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком № 2; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами) за формою згідно з додатком № 3; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за формою згідно з додатком №4. Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Підстави припинення права власності встановлені ст.346 ЦК України, та зокрема на земельну ділянку - ст.140 ЗК України. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання, що відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчинило грубе порушення діючих норм законодавства України, вийшовши за межі визначених законодавством повноважень. Дослідивши та оцінивши усі надані докази в їх сукупності, та кожний доказ окремо суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Судові витрати по справі становлять суму розмірі 2 522 гривні 40 копійок та 10 000 гривень на витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути саме з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь позивача суму судового збору 2 522 гривні 40 копійок, оскільки даний спір виник саме внаслідок його незаконних дій щодо видачі вищевказаних наказів. Відповідно до п.1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. У зв`язку із тим, що представником позивача належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих ним як адвокатом послуг та витрат, у задоволенні вимог про стягнення 10 000 гривень витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial