Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . Під час цієї пригоди було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «Mitsubishi» державний номерний знак [NUMBER] . На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № АZ15 1235039 від 08 серпня 2020 року, укладеного ПАТ «Страхова компанія «ТАС» згідно якого позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля марки «Mitsubishi» державний номерний знак [NUMBER] . Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року у справі №752/19557/20, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № АZ15 1235039 від 08 серпня 2020 року звернувся до позивача з заявами про ДТП та на виплату страхового відшкодування. Заяви було розглянуто та на підставі: Акту огляду від 15 вересня 2020 року; Ремонтної калькуляції № 20223_40 від 18 вересня 2020 року; Додаткової угоди від 02 жовтня 2020 року на стадії страхового відшкодування по факту настання страхового випадку до договору добровільного страхування наземного транспорту FO 123539 від 08 серпня 2020 року; страхового акту № 23255/40/920 від 12 жовтня 2020 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 12 жовтня 2020 року. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № АZ15 1235039 від 08 серпня 2020 року здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Mitsubishi» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 100 000,00 грн. Позивачем було отримано інформацію, що відповідач застрахований згідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» за полісом №200515752, який покрив суму збитків позивача в розмірі 75 000,00 грн. Таким чином, в межах ліміту, а також з урахуванням зносу ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» за полісом №200515752 виплатило на користь позивача виплачене страхове в розмірі 75 000,00 грн. Таким чином, згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 100\~000,00 грн. 75\~000,00 грн. = 25\~000,00 грн. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 000,00 грн. та витрати сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2021 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 08 грудня 2021 року відповідач подав до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 13 січня 2022 року відповідач подав до суду клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН». Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, у порядку загального позовного провадження відмовлено. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року в задоволенні клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування було відмовлено. Будь-яких заяв, клопотань від представника позивача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідач відзиву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив, про розгляд вказаної справи судом був обізнаний, а відтак суд розцінює вказане так, що проти фактичних обставин справи відповідач не заперечує. Інших заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 12 вересня 2020 року о 14 годині 40 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Fusion», державний номер [NUMBER] по вул. Академіка Заболотного в місті Києві, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Great WaII державний номер [NUMBER] , якого від удару відкинуло автомобіль «Mitsubishi Galant» державний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 13.1.\~ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; зазначене підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 у справі № 752/19557/20, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Між Приватним\~акціонерним товариством\~«Страхова група\~«ТАС» та\~ [PERSON] (власником\~транспортного засобу,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] )\~було укладено\~Договір добровільного\~комплексного страхування\~транспортних ризиків\~№AZ15-1235039,\~згідно якого\~Страховик зобов`язався\~у разі\~настання страхового\~випадку сплатити страхове відшкодування; об`єктом страхування є транспортний засіб марки «Mitsubishi Galant» державний номерний знак [NUMBER] ; страхова сума за шкоду, заподіяну майну 180\~000,00 грн. Згідно додаткової угоди до Договору добровільного страхування транспорту FO 123539 від 08 серпня 2020 року Страхувальник визнав, що страхове відшкодування Страховика перед Страхувальником по Договору згідно випадку, що стався 12 вересня 2020 року за адресою: вул. Глушкова в м. Києві складає 100\~000,00 грн. На підставі Страхового акту № 23255/40/920 від 12 жовтня 2020 року, Розрахунку суми страхового відшкодування, додаткової угоди до Договору добровільного страхування транспорту FO 123539 від 08 серпня 2020 року та Ремонтної калькуляції № 20223_40 від 18 вересня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 131050 від 15 жовтня 2020 року. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у\~статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, винуватця у ДТП, була застрахована у Приватного акціонерного товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» за полісом № 200515752. На цій підставі позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Приватне акціонерне товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» в межах ліміту та з урахуванням зносу, здійснила відшкодування Приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» у сумі 7 5000,00 грн., згідно платіжного доручення № 4136 від 10 листопада 2020 року. Отже, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» перейшло право на отримання від відповідача\~ [PERSON] , як винуватця ДТП, суми непокритих збитків у розмірі 25\~000,00 грн., із розрахунку:\~100\~000,00 грн. 75\~000,00 грн. Відтак, різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, сплаченою страховою компанією винуватця ДТП, становить 25\~000,00 грн. Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи. Отже ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного\~ закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» суд вважає обґрунтованими і доведеними. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, та

Outcome: approved