Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

В серпні\~2020\~року керівник\~Дніпропетровської місцевої\~прокуратури №3\~звернувся в\~інтересах держави\~в особі\~Новотаромської сільської\~ради Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Дніпропетровська районна\~організація Українського\~товариства мисливців\~і рибалок\~про стягнення\~шкоди,\~заподіяної внаслідок\~знищення дерев,\~в якому\~просив стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~держави в\~особі Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок знищення дерев в розмірі 58815 грн. 25 коп. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року позовні вимоги Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до [PERSON] , третя особа: Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев задоволено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь держави в особі Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 20253246) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок знищення дерев в розмірі 58815 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп.; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 2102 грн.(а.с.57-59). Ухвалою Дніпропетровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 07\~грудня 2021\~року заяву\~відповідача [PERSON] про\~перегляд\~заочного\~рішення Дніпропетровського\~районного\~суду\~Дніпропетровської області\~від\~26\~жовтня\~2020\~року\~по\~цивільній справі\~№2-175/2763/20\~за\~позовною\~заявою Дніпропетровської\~місцевої\~прокуратури\~№3\~в\~інтересах\~держави в\~особі\~Новотаромської\~сільської ради\~Дніпровського\~району\~Дніпропетровської області\~до\~ [PERSON] ,\~третя\~особа:\~Дніпропетровська\~районна\~організація Українського\~товариства\~мисливців\~і рибалок\~про\~стягнення\~шкоди,\~заподіяної\~внаслідок\~знищення дерев\~ задоволено;\~заочне рішення\~Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області від\~26\~жовтня 2020\~року по\~цивільній справі\~№2-175/2763/20\~за позовною\~заявою Дніпропетровської\~місцевої прокуратури\~№3\~в інтересах\~держави в\~особі Новотаромської\~сільської ради\~Дніпровського району\~Дніпропетровської області\~до [PERSON] ,\~третя особа:\~Дніпропетровська районна\~організація Українського\~товариства мисливців\~і рибалок\~про стягнення\~шкоди,\~заподіяної внаслідок\~знищення дерев\~-\~скасовано\~і\~призначено справу\~\~до\~розгляду в\~судове\~засідання\~на 8 лютого 2022 року на 12 год.30 хв.(а.с.107-108). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року залучено до участі у справі як правонаступника Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, її правонаступника Миколаївську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області, ЄДРПОУ:04339758, розташовану за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, 31Г(а.с.131). Представник Слобожанської окружної прокуратури підтримав позовну заяву. Представник Миколаївської сільської\~ради Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області надав суду лист про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.149). Представник відповідача Сьомочкіна С.С. за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.75) надав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача(а.с.93-94). Представник третьої особи Дніпропетровської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено,\~що 27 жовтня 2019 року близько о 11-00 год. [PERSON] достовірно не знаючи про злочинні наміри [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 33021 державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , доставив знаряддя вчинення злочину бензопилу в захисну лісосмугу, розташовану поблизу с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту на землях Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, де [PERSON] , не маючи спеціального дозволу, діючи умисно, за допомогою знаряддя вчинення злочину - бензопили здійснив незаконну порубку 8 сироростущих дерев на рівні припинення росту, діаметр пеньків яких відповідно складає 1 шт. - 14,1-18 см.; 1 шт. - 26,1-30 см.; 1 шт. - 34,1-38 см.; 4 шт. - 38,1-42 см.; 1 шт. 42,1-46 см. Внаслідок своїх незаконних дій [PERSON] спричинив згідно висновку судової економічної експертизи №23/11.2/243 від 21 листопада 2019 року шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 58815 грн. 25 коп.(а.с.18-28). Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року (а.с.12-13), затверджено угоду від 25 листопада 2019 року про визнання винуватості укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 та обвинуваченим [PERSON] ; визнано виним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Статтею 56 Цивільного кодексу України, передбачено право прокурора звертатися до суду в інтересах держави. Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада. Основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів, закріплені у ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ). Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування у встановленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Так, згідно з частиною першою статті 69-1 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Згідно з частиною другою статті 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Пунктом 1 частини першої статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України). Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18. Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ). Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачем шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Миколаївська сільська\~рада Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина [PERSON] у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу . Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає відшкодуванню у повному обсязі. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved