Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги за призначеними субсидіями в сумі 3 600,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 10 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №143348 від 10 грудня 2019 року, розглянувши подані документи на призначення житлової субсидії [PERSON] за адресою [ADDRESS] , справу передано на розгляд комісії з питань надання громадянам житлових субсидій відповідно до п.15 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 27.04.2018 року №329 у зв`язку з тим, що у складі домогосподарства є зареєстровані але не проживаючі особи: [PERSON] та [PERSON] 10.12.2019 року соціальними інспекторами проведено обстеження та складено відповідний Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №6599 від 10.12.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , згідно якого встановлено, що в домогосподарстві проживає лише заявник [PERSON] , а інші зареєстровані особи - син - [PERSON] та онук - [PERSON] не проживають за вказаною адресою. Відповідач повідомила, що її син [PERSON] проживає та працює за кордоном, про що нею надано підтверджуючі документи, а також те, що їй не відомо про те, чи її онук перебуває за межами території України в сукупності більше ніж 60 днів. На підставі заяви та поданої відповідачем декларації, згідно з витягу з протоколу №25 від 10.12.2019 року засідання Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій, було прийнято рішення про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на фактично проживаючих членів домогосподарства за адресою [ADDRESS] з жовтня 2019 року, сукупно більше 60 днів в періоді, що передував зверненню на період з жовтня 2019 року по квітень 2020 в сумі 564,35 грн., в подальшому відповідно до п.92 Порядку, згідно автоматичного перерахунку, на періоди з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, з листопада 2019 року по квітень 2020 року, з грудня 2019 року по квітень 2020, з січня 2020 по квітень 2020. Під час проведення перевірки соціальними інспекторами Управління було отримано інформацію від Головного центру обробки спеціальної інформації від 27.01.2020 року №0.184-2828/0/15-20, відповідно до якої встановлено, що член із складу домогосподарства відповідача, а саме її онук [PERSON] в період з 01.01.2019 по 25.01.2020 перебував за межами України понад 60 днів. За вказаним фактом соціальними інспекторами Управління було складено Акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій від 05.02.2020 №9, яким встановлено, що сума надміру виплачених коштів за призначеною субсидією за період з 01.10.2019 по 31.01.2020 відповідачу склала 3 800,44 грн. внаслідок порушення [PERSON] взятих на себе зобов`язань, не повідомлення позивача про перебування члена сім`ї її домогосподарства за кордоном сукупно більше 60 днів, протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Позивач вважає, що [PERSON] подавши недостовірні відомості, не мала права на отримання субсидії, внаслідок чого їй були надмірно виплачені бюджетні кошти у вигляді субсидій на суму 3 800,44 грн., за період з 01.10.2019 по 31.01.2020. Добровільно відповідач не повернула до Державного бюджету суму грошової субсидії в розмірі 3 600,44 грн., а тому просять стягнути її у судовому порядку. УхвалоюТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву у якому позов не визнала, зазначивши, що 10 грудня 2019 року вона звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Для призначення цього виду соціальної допомоги відповідачем подано Заяву та Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням субсидії. Відповідно до Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії від 10.12.2019 року, яку подала відповідач, остання зазначила, що вона проживає у [ADDRESS] . Крім цього, відповідач вказала, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не проживають у вказаному домогосподарстві. При призначенні субсидії, за рішенням Комісії, на підставі абз. 2 п. 25 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого КМ України від 27.04.2018 року №329, доходи її сина [PERSON] та онука [PERSON] не враховувались, оскільки вони не проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №143348 від 10 грудня 2019 року, розглянувши подані нею документи на призначення житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] , справу передано на розгляд Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій відповідно до п. 15 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого КМ України від 27.04.2018 року №329, у зв`язку із наявністю у складі домогосподарства зареєстрованих, але не проживаючих осіб. 10 грудня 2019 року соціальними інспекторами було проведено обстеження та складено відповідний Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №6599 від 10.12.2019 р. за адресою [ADDRESS] , згідно якого встановлено, що в домогосподарстві проживає лише відповідач. [PERSON] повідомила, що її син - [PERSON] проживає та працює в Польщі, про що нею надано підтверджуючі документи. Стосовно онуки - [PERSON] в Акті обстеження матеріально- побутових умов сім`ї було вказано, що про місце проживання внука та чи перебував за межами України сукупно понад 60 днів, заявниці не відомо. Таким чином, відповідач вважає, що під час проведення обстеження вона повідомила позивача те, що їй було відомо та нічого не приховувала. Вважає, що відповідач при поданні заяви та декларації свідомо було повідомлено лише про достовірні відомості. Відповідач зазначає, що вона не подала жодних документів з неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, не приховувала заробітку чи іншого доходу, не подавала фальшивих документів. Враховуючи відсутність у неї умислу щодо отримання субсидії шляхом неподання інформації щодо внука, яка їй була невідома, вважає, що позивач не довів того, що дії відповідача були недобросовісними. На підставі наведеного у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Представник Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подала суду відповідь на відзив, у якому вказала, що з матеріалів справи вбачається, що комісією не приймалось рішення про врахування доходів членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства. Комісією з питань надання громадянам житлових субсидій, було прийнято рішення про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг на фактично проживаючих членів домогосподарства. Відтак, вважає доводи відповідача необґрунтованими, такими, що не базуються на матеріалах справи. Просить врахувати, що згідно абз.2 п.49 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого КМ України від 27.04.2018 року №329, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Тому, перед зверненням із заявою про призначення житлової субсидії сам заявник повинен з`ясувати усі обставини та подати інформацію про себе та членів свого домогосподарства. Також, просить врахувати, що у самому рішенні комісії заявнику було наголошено на тому, що житлова субсидія призначається із жовтня, тобто з початку опалювального періоду, однак при умові, що [PERSON] не перебував за кордоном сукупно більше 60-ти днів в періоді, що передував зверненню. Вважає, що усі доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, підстав звернення до суду із позовом не спростовують, та не відповідають вимогам законодавства, та є такими що лише спрямовані на уникнення від передбаченої законом відповідальності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гончаренко Л.С. подала суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вважає, що позивач у відповіді на відзив визнав, що субсидія була призначена на фактично проживаючих членів домогосподарства, якою є лише [PERSON] . Під час проведення обстеження відповідач повідомила Комісію з питань надання громадянам житлових субсидій про те, що онук не проживає з нею за місцем реєстрації та їй не відомо його місце проживання та чи перебував він за межами України сукупно понад 60 днів, а син проживає та працює у Польщі. Відповідно до п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, орган з питань соціального захисту населення при розгляді питання призначення житлової субсидії заявниці мав: або відмовити у призначенні субсидії при врахуванні доходів сина і внука у зв`язку із перебуванням сина - [PERSON] за кордоном сукупно більше 60 днів та відсутністю інформації про перетин кордону внуком [PERSON] , або врахувати доходи тільки заявниці та призначити житлову субсидію у відповідному розмірі. Прийнявши рішення про призначення субсидії державний орган здійснив свої владно-управлінські функції та виніс рішення. Вважає, що стягненням розміру призначеної субсидії в судовому порядку Управлінням соціальної політики ТМР не дотримано справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача. Вважає, що позивач не довів, що така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання. Враховуючи відсутність умислу у відповідача щодо отримання субсидії шляхом не подання інформації щодо онука, яка їй була на той момент невідомою, позивач не довів недобросовісності дій відповідача, а тому вважає, що відсутня підстава для примусового повернення отриманих відповідачем коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 3 600,44 грн. Представник Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та представника відповідача - адвокат Гончаренко Л.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у його задоволенні просить відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов та поданих запереченнях на відповідь на відзив. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив. 10 грудня 2019 року [PERSON] звернулася із заявою до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення житлової субсидії. Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №143348 від 10 грудня 2019 року, розглянувши подані документи на призначення житлової субсидії [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , їх передано на розгляд Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій відповідно до п.15 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМ України від 27.04.2018 року №329. Підставою для такої передачі слугували обставини зареєстрованих у складі домогосподарства, але не проживаючих разом із заявником осіб: сина [PERSON] та онуки [PERSON] 10.12.2019 року соціальними інспекторами проведено обстеження та складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №6599 від 10.12.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , згідно яким встановлено, що [PERSON] проживає за вказаною адресою одна, отримує пенсію по віку в розмірі 2 000 грн.. Зазначено, що син заявниці - [PERSON] та онук - [PERSON] не проживають за вказаною адресою. Також у даному акті вказано, що син заявниці - [PERSON] , розлучений та проживає і працює в Польщі, що підтверджено відповідними документами, а заявниці не відомо, що її онук [PERSON] перебуває межами України у сукупності понад 60 днів. На підставі заяви та поданої відповідачем декларації, згідно з витягу з протоколу №25 від 10.12.2019 року засідання Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій, позивачем було прийнято рішення про призначення субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на фактично проживаючих членів домогосподарства за адресою [ADDRESS] , з 01 жовтня 2019 року. Рішенням Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 13.12.2019 року, призначено житлову субсидію на фактично проживаючих членів домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , на період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року в сумі 564,35 грн. Крім цього, субсидію відповідачу було призначено позивачем на підставі його подальших рішень згідно автоматичного перерахунку, на періоди з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, з листопада 2019 року по квітень 2020 року, з грудня 2019 року по квітень 2020 року, з січня 2020 року по квітень 2020 року. Відповідно до інформації, зазначеної у листі Головного центру обробки спеціальної інформації від 27.01.2020 року №0.184-2828/0/15-20, [PERSON] , [INFO] , 02 липня 2019 року в`їхав на територію України через пропускний пункт «Чоп (Тиса)» та 28.07.2019 року виїхав із території України через пункт пропуску «Шегині». 05 лютого 2020 року, соціальними інспекторами Управління соціальної політики Тернопільської міської ради складено Акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальних допомог №9, згідно якого зазначено, що сума надміру виплачених коштів відповідачу за призначеною субсидією за період з 01.10.2019 року по 31.01.2020 року, склала - 3 800,44 грн. Згідно до пункту 3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення) в редакції, чинній на момент призначення субсидії, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія. Відповідно до пункту 4 Положення, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках). Згідно із пунктом 43 зазначеного Положення в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): -заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики; -декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); -довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; -копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); -договір наймання (оренди) житла (у разі наявності). Пунктом 15 зазначеного Положення передбачено, що за наявності умов, зазначених у пункті 14 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпункті 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювана площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку, а також житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно-рухового апарату, які пересуваються на візках) і підпункті 7 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Відповідно до пункту 20 зазначеного Положення, житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 14 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, зазначених в абзацах другому - четвертому пункту 16 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами. Пунктом 22 зазначеного Положення передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Відповідно до пункту 25 зазначеного Положення передбачено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення. За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому пункту 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення даних статей свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17, у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18, та у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 583/168/17. Пунктом 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України та Міністрества юстиції України від 29.12.1997 року №39/283/90/5, передбачено, що повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках: -виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховування заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів; -виявлення помилки в розрахунку розміру призначеної субсидії; -виявлення неправильних відомостей, виданих юридичними особами (довідки про доходи, про склад зареєстрованих осіб, про забезпеченість житловою площею та комунальними послугами) та фізичними особами підприємцями (довідки про доходи); -виявлення прихованої інформації про набуття права власності на житло (житлове приміщення) іншою особою, яка не була в ньому зареєстрована на перше число місяця, з якого призначена субсидія). Механізм повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 13.11.2019 року у справі №332/2805/18. Звертаючись із позовом, позивач покликається на те, що відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим, не повідомлено позивача про перебування члена сім`ї особи її домогосподарства, а саме [PERSON] , який є її онуком за кордоном, сукупно більше 60 днів, протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Разом з тим, суд зауважує, що при поданні заяви про призначення житлової субсидії та декларації, відповідач зазначила про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] , де остання проживає, свого сина - [PERSON] та онука - [PERSON] , а також те, що останні там фактично не проживають. В подальшому, при проведенні обстеження соціальними інспекторами позивача, останніми було складено Акт №6599 від 10.12.2019 року, у якому було зазначено даний факт, а також те, що [PERSON] проживає за вказаною адресою одна, отримує пенсію по віку в розмірі 2 000 грн.. Крім цього, відображено, що син заявниці - [PERSON] та онук - [PERSON] не проживають за вказаною адресою, син заявниці розлучений та проживає і працює в Польщі, що підтверджено відповідними документами, а також те, що заявниці не відомо, що її онук [PERSON] перебуває за межами України у сукупності понад 60 днів. Таким чином, зазначені обставини, на думку суду, свідчать, що [PERSON] повідомила усю відому їй інформацію про членів домогосподарства, які були зареєстровані разом із нею на момент призначення їй допомоги. Суд вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами ту обставину, що відповідач умисно подала Управлінню соціальної політики Тернопільської міської ради інформацію що відповідачу було відомо про перебування її онука [PERSON] за межами території України сукупністю понад 60 днів. Адже, рішення про призначення відповідачу субсидій приймалось створеною позивачем комісією, і у випадку встановлення певних обставин, що могли б вплинути на її призначення, зазначена комісія вправі відмовити відповідачу у призначенні субсидії. Суд вважає, що позивач, при прийнятті рішення про призначення субсидій відповідачу, міг самостійно з`ясувати дану обставину, яка могла вплинути на призначення субсидії, а саме чи член домогосподарства відповідача перебуває за межами території України сукупністю понад 60 днів, однак зробив це лише після прийняття свого рішення. Також, вирішуючи позов, суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини необхідно дотримувати справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. На думку суду, відповідач мала «законні сподівання» на отримання субсидій, а відомості про перебування її онука - [PERSON] в період із 01.01.2019 р. по 25.01.2020 року за межами України понад 60 днів, останній не були відомі, про що вона вказала відразу при зверненні до позивача із заявою про призначення житлової субсидії, що підтверджено складеним позивачем актом №6599 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Адже остання не вказувала ствердно про те, що її онук не перебував за межами України понад 60 днів. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач свідомо приховала або свідомо надала недостовірні дані, що вплинули на встановлення права на субсидію та визначення її розміру, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що в задоволенні позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги за призначеними субсидіями, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed