Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у серпні 2018 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.03.2021 року, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.06.2009 року в розмірі 22637, 83 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.06.2009 р., позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилається на наступне. Так, відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.06.2009 р., згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Позивач зазначає, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Договору №б/н від 01.06.2009 р., у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2021 р. становить 22637, 83 грн., з яких: 6472, 24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14314, 60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1850, 99 грн. - нарахована пеня. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.08.2018 р. зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 29.08.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12.11.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав заяву, відповідно до якої представник підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а справу просить розглянути за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 01.06.2009 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і отримання платіжної картки та персонального ідентифікаційного номера для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 01.06.2009 року, що підтверджує факт ознайомлення з фінансовими умовами надання карти «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. За умовами укладеного договору позивачу встановлено кредитний ліміт з базовою % ставки в місяць 2, 5%. Також передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: у розмірі базової відсоткової ставки за договором/ 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; комісії та штрафів: 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій тощо, зі строком дії, який відповідає строку дії картки. Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останньому 30.05.2009 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000, 00 грн., який неодноразово змінювався. 15.01.2020 року ліміт зменшено до 0, 00 грн. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, видану [PERSON] 01.06.2009 року неодноразово перевипущено, вчергове 26.06.2014 року до 02/18. Як встановлено з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , відповідач протягом 2009-2015 років неодноразово вчиняв транзакції за кредитною карткою. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31.01.2021 р. становить 22637, 83 грн., з яких: 6472, 24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14314, 60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1850, 99 грн. - нарахована пеня. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за договором №б/н від 01.06.2009 року належним чином не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками та пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.06.2009 р., посилається на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 01.06.2009 року та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку як невід`ємні частини спірного договору. Крім того, підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Підписавши 01.06.2009 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за базовою процентною ставкою - 2,5 % на місяць та сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Як було встановлено з довідки позивача, 26.05.2014 року відповідачу видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 02/18, тобто до 28 лютого 2018 року. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази того, що інші кредитні картки були видані відповідачу на підставі анкети-заяви від 01.06.2009 року для пролонгації кредитного договору, суд доходить висновку, що строк дії кредитного договору сплив саме 28 лютого 2018 року. Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пені та комісії за кредитом припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, з наданих АТ КБ «Приватбанк» розрахунків встановлено, що позивач обраховував проценти за користування відповідачем кредитом за змінною ставкою: з 30.05.2009 року - 30%, з 01.09.2014 року - 34, 8%, з 01.04.2015 року - 43, 2%, з 01.08.2020 року - 42%, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Отже, банк самостійно за власною ініціативою змінював умови кредитування щодо розміру процентів за користування кредитом та продовжував їх нарахування навіть після закінчення строку дії договору. Також, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.06.2009 року станом на 31.01.2021 року, всупереч умовам укладеного з відповідачем договору, банк продовжив після 01 березня 2018 року нараховувати пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі, який не відповідає погодженим у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 01.06.2009 року умовам. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, встановивши, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування відповідачу процентів та пені за користування кредитом у визначеному у розрахунку заборгованості розмірі та період, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами та пенею. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом за кредитним договором №б/н від 01.06.2009 року в розмірі 6472, 24 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 503, 76 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial