Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» в особі представника адвоката Мартиненка В.В. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 21.09.2021, до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 33035,82 доларів США та судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 15.04.2008 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №700005908, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 40009,97 дол. США, строком користування до 16.04.2015 зі сплатою 13,50 % річних. Цього ж дня, між ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено договір поруки №700005908- П. Відповідно до п.п. 6.1. Договору поруки Поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами Основного договору та обов`язками Боржника за ним. Звертає увагу, що відповідно до п.п. 11.3 Розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб» Кредитного договору між Сторонами Кредитного договору досягнуто згоди, щодо збільшення строків позовної давності за спорами, що випливають із цього договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 ( п`ятдесят) років. 13.01.2009 між Банком та Позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору (далі - Додаткова угода), відповідно до котрої, між сторонами було обумовлено зміну Дати остаточного повернення кредиту на 16.04.2020. Цього ж дня, між Банком та Поручителем укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки, відповідно до якого, сторони обумовили зміни, щодо дати остаточного повернення кредиту на 16.04.2020 та інше, відповідно до угоди. Зважаючи на неналежне виконання своїх обов`язків за Кредитним договором, АТ «АЛЬФА-БАНК», звернувся до суду. Так, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30.09.2014 по справі № 2018/7215/2012 стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700005908, в розмірі 33035,82 дол. США. тіла кредиту. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.01.2015. Зазначив, що відповідно до Анкети на отримання кредиту, що надано [PERSON] , останній з 18.03.1987 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Станом на 18.12.2020 розмір заборгованості за Кредитним договором складає: - 33 035,82 дол. СІЛА за тілом кредиту; - 43 294,72 дол. США за відсотками; (не включаючи пеню) Проте, АТ «АЛЬФА-БАНК» користуючись своїм правом, просить стягнути заборгованість за тілом Кредиту в розмірі 33 035,82 дол. США. з [PERSON] , як дружини позичальника, оскільки отриманий останнім кредит є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом 22.09.2021 направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача у справі та отримано відповідні довідки. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2021 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Судом було направлено відповідачу та третій особі копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із примірником позовної заяви з доданими до неї доказами. Згідно зворотного поштового повідомлення [PERSON] отримала вказане відправлення 20.10.2021. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа, [PERSON] правом на подачу пояснень щодо позову не скористався. Ухвалою суду від 11.02.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2022. Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. На світанку 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну по всій довжині спільного кордону, від міста Луганська до міста Чернігова, а також із території Республіки Білорусі та окупованого Криму. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено. У зв`язку з цим, справа тривалий час не розглядалася. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позов підтримав та просить розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку та належним чином, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представником відповідача подано заяву про відкладення розгляду справи. При цьому, суд зауважує, що відповідач, як і її представник жодного разу не прибули у судове засідання, представником було подано п`ять заяв про відкладення як підготовчого, так і судового розгляду справи. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача та його представника суд враховує, що провадження по даній справі відкрито ще 22.09.2021, строки для подання заяв по суті справи, визначених статтями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, суд перейшов до розгляду справи по суті. Рішення про повторне проведення підготовчого провадження, в порядку абз.2 ч.12 ст.33 ЦПК України, судом не приймалось. Враховуючи викладене, в силу положень ч. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та його представника. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку та належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії паспорта [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрував шлюбі із [PERSON] , 1967 р.н., у Б/ЗАГС Залізничного РВК м.Києва 18.03.1987. Відповідно до копії паспорта [PERSON] , [INFO] , остання зареєструвала шлюбі із [PERSON] , 1965 р.н., у Б/ЗАГС Залізничного РВК м.Києва 18.03.1987. 14 квітня 2008 року [PERSON] заповнив Анкету-Заяву на отримання кредиту в ЗАТ «Альфа-Банк. 15 квітня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали кредитний договір №700005908, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав у ЗАТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 40009,97 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в обсязі 13,50 % річних, з ціловим викорситанням кредиту придбання транспортного засобу NISSAN X-TRAIL, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , згідно з Договором купівлі-продажу №НТ-00585 від 25.03.2008. Додатком №1 до договору №700005908 від 15.04.2008 є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Відповідно до вказаного графіку, [PERSON] зобов`язався сплачувати щомісяця з квітня 2008 року по березень 2015 року суму в розмірі 739 гривень, а у квітні 2015 року 708,59 гривень, в погашення зобов`язання за кредитом. 15 квітня 2008 року [PERSON] та Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклали Договір поруки №700005908-П. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] зобов`язалася солідарно з [PERSON] відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором №700005908 в повному обсязі таких зобов`язань. 13 січня 2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали Договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №700005908 від 15.04.2008, яким бул змінено дату остаточного повернення Кредиту на 16 квітня 2020 року. Крім того, 13 січня 2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали Договір про внесення змін і доповнень №1 до Договору поруки №700005908-П від 15.04.2008, відповідно до п.1 якого сторони домовились змінити п. 2.1. Договору та викласти його в наступній редакції: «2.1. У відповідності з цим Договором Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньо\-му: а) обов`язок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені у Основним договором, але в будь-якому випадку не пізніше «16» квітня 2020 року; б) обов`язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Ос\-новним договором; в) обов`язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (Десяти) днів з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення і сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Банку Кредит, сплатити проценти за корис\-тування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Основного договору; г) обов`язок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) від\-шкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем своїх зо\-бов`язань за Основним договором.» Всі інші умови Договору запишаються без змін і Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Згідно розрахунку за кредитним договором [PERSON] станом на 18.12.2020 має заборгованість за кредитом в розмірі 33035,82 доларів США та 43\~294,72 доларів США заборгованості за відсотками. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638\~ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526\~ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною другою\~статті 1054\~ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1\~ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 16.02.2012 мав заборгованість за кредитом -33035,82 доларів США, \~ за відсотками -1516,55 доларів США,\~- неустойка пеня -633,93 доларів США. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань, у квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 276 564,81 гривень за кредитним договором№ 700005908 від 15.04.2008 та суму судового збору у розмірі 2 765,65 гривень. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.01.2015, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 276 564,81 гривеньта судовий збір у розмірі 2 765,65 грн. В позові до [PERSON] відмовлено. У вересні 2021 року АТ «Альфа-Банк» в особі представника адвоката Мартиненка В.В. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 33035,82 доларів США та судові витрати. Даний позов також подано у зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №700005908 від 15.04.2008. Представник позивача заявив вимогу про стягнення лише тіла кредиту в розмірі 33\~035,82 доларів США. Відповідачем в даному позові вказано [PERSON] , як дружину боржника [PERSON] . Представник позивача, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, вказує на те, що [PERSON] була обізнана про укладення її чоловіком кредитного договору та погоджувалась із його укладенням, а отримані від ЗАТ «Альфа-Банк» кредитні кошти було отримано в інтересах сім`ї, тому [PERSON] має відповідати перед банком солідарно з чоловіком, оскільки отримані кошти є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.\~76\~, ч. 1,\~2\~ст.\~77, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, з наданих суду копій паспортів [PERSON] та [PERSON] можна зробити припущення, що вони є чоловіком та дружиною. Однак, представником позивача не доведено факт, що станом на день звернення до суду вони перебувають у шлюбі. З моменту укладення договору та навіть похідних від них договорів минуло більше 10 років, тому сімейний стан боржника міг змінитися. Як визначено у ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У частині другій\~статті 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33035,82 доларів США з [PERSON] , то слід зауважити, що ця сума вже стягнута за судовим рішенням з боржника [PERSON] , яке набрало законної сили у 2015 році. Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. В той же час позивачем повторно заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33035,82 доларів США вже з дружини боржника. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Оскільки за наведеним вище рішенням суду заборгованість за кредитним договором №700005908 від 15.04.2008 вже стягнута на користь ЗАТ «Альфа-Банк», а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання. Майнове право банку дійсно було порушено [PERSON] , однак банк ще у 2014 році звернувся за його захистом. Наразі АТ «Альфа-Банк» має право на примусове стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33035,82 доларів США за судовим рішенням, яке підлягає виконанню. За таких обставин, в цій частині позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтованими. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Альфа-Банк». Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed