Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради 21 липня 2022 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 46672,48 гривень за період з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією житла, яке займає відповідач. [PERSON] користується послугами з централізованого опалення, однак, передбачених законом обов`язків щодо оплати за ці послуги належно не виконують, внаслідок чого за період з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року у нього наявна заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення у розмірі 46672,48 гривень.Добровільно відповідач відмовляється сплатити борг. З цих підстав просить позов задовольнити, стягнути із відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 46672,48 гривень гривень та понесені судові витрати по справі в розмірі 2481 гривень сплаченого судового збору. Ухвалою судді від 27 липня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання 29 серпня 2022 року в 12 год 45 хв та, у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 14 год 04 жовтня 2022 року, та у зв`язку з неявкою відповідача, відкладено на 10 год 04 листопада 2022 року, та у зв`язку з неявкою відповідача на 14 год 30 хв 08 грудня 2022 року. У судове засідання представник позивача Дишкант М.Р. не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала,що заявлені позовні підтримує та просила задоволити їх у повному обсязі. Не заперечила щодо заочного судового розгляду цивільної справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається із довідки виданої Приватним підприємством «Перспектива» [PERSON] з 19 березня 2016 року зареєстрований та проживає на [ADDRESS] . Позивач КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення тепловою енергією зазначеного житла, у якому проживає відповідач [PERSON] . На [PERSON] відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію № [NUMBER] . Постановою національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року за №1171 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення. Згідно з актами подачі теплоносія на ввід внутрішньо будинкової системи опалення будинку 17 жовтня 2020 року, 04 листопада 2019 року, 31 жовтня 2018 року подано теплоносії для забезпечення можливості надання послуг з централізованого опалення, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із виписки з особового рахунку [PERSON] (о/р [NUMBER] ) про заборгованість за централізованого опалення та постачання гарячої води наданої КПТМ «ТМТКЕ» від 23 лютого 2022 року, відповідач не у повному обсязі проводив оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за період з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 46672,48 гривень. З письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідача 29 грудня 2021 року за №3149/17/263 вбачається, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило відповідача про наявність у нього станом на 01 лютого 2020 року заборгованості у розмірі 88539,76 гривень за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. Ухвалою судді Тернопільськогго міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року за заявою відмовлено Комунальному підприємству теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради у видачі судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідача теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення в період з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року. Відповідач не вносив оплату за спожиті послуги в повному розмірі, а лише здійснювали часткову проплату, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 46672,48 гривень, про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість [PERSON] за послуги централізованого опалення. За таких обставин суд доходить висновку, що наявні порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованості по оплаті за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 46672,48 гривень. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2481 гривень понесеного судового збору.

Outcome: approved