Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем з\~06\~травня 2022\~року.\~Від спільного\~життя з\~відповідачем мають\~двох дітей,\~ сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Подружнє життя\~не склалось\~через несумісність\~характерів та\~різні погляди\~на життя.\~На примирення\~позивач не\~згоден,\~вважає,\~що шлюб\~зберегти неможливо. Зазначає, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей не має. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, через електронний суд ними подано клопотання про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають. Відповідач в судові засідання не з`явився, надала заяву про заперечення проти позовних вимог про розірвання шлюбу, просить відмовити в їх задвоволенні. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року заяву відповідача [PERSON] про надання строку на примирення задоволено частково. Надано сторонам у справі строк для примирення до 05 грудня 2022 року. Станом на 05 грудня 2022 року сторони у справі не примирились. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 06 травня 2022року між [PERSON] та [PERSON] Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 462 (а.с. 13). Від шлюбу\~сторони мають\~спільних дітей\~ сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . У відповідності до положень частини 1 статті 110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналіз змісту статті 111 СК України свідчить про те, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Враховуючи, що у сторін у справі від шлюбу є двоє дітей, судом вжито заходів примирення подружжя, однак сторона позивача не бажає збереження шлюбу, оскільки сімейні відносини з відповідачкою припинено, та останній не бажає зберігати шлюб, та перебуває у відносинах з іншою жінкою. Заходи примирення подружжя не призвели до примирення сторін. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, а позивач має нові відносини з іншою жінкою, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін . Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. (ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України). Враховуючи викладене, суд не наділений правом зобов"язувати, примусити сторону у справі зберігти шлюб, у разі якщо одна із сторін заперечує проти розірвання шлюбу. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18"). З огляду на вищенаведені правові норми та подані до суду докази, суд ураховує що між подружжям відсутні взаємодопомога та підтримка, що є правовою основою шлюбу, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну дошлюбного прізвища від відповідача не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved