Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

08 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, посилалась на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23\~жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1356, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 03 липня 2015 року нею було набуто право власності на земельну ділянку площею 0,0796 га, кадастровий номер 1223210500:03:003:1504, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На належній їй на праві приватної власності вищезазначеній земельній ділянці розташований об`єкт ГРП № 041600169, який перебуває на балансі АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", зазначені обставини стали перешкодою у забезпеченні її прав на таку земельну ділянку, що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом. Пояснила, що нею вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме вона неодноразово зверталась до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" із заявами щодо усунення перешкод у користуванні належним їй нерухомим майном, а саме шляхом перенесення об`єкту газопостачання поза межі її земельної ділянки, як і зверталась із пропозиціями щодо укладення договору оренди земельної ділянки, однак отримувала неоднозначні відповіді, які зводились до необхідності механічного від`єднання домоволодіння від газопостачання, що вона була готова зробити, при цьому уповноважені представники АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" зазначали про неможливість такого від`єднання, посилаючись виключно на те, що договір з постачання природного газу з нею не укладений, а укладений з колишнім власником домоволодіння. У зв`язку із вищезазначеними обставинами, позивач, посилаючись на положення ст.ст.\~317, 391 ЦК України, а також на положення ст.ст. 96, 152, 212 ЗК України, звернулась до суду із цим позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,0796 га, кадастровий номер 1223210500:03:003:1504, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованих конструкцій газорозподільної системи Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" і вирішити питання стосовно судових витрат. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 28 січня 2022 року відповідач АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" через свого представника подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти позовних вимог вважаючи їх безпідставними та не обґрунтованими, зазначаючи, що за адресою: [ADDRESS] , розташований газифікований будинок, до якого АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надаються послуги з газопостачання. За вищезазначеною адресою споживачем послуг розподілу і постачання природного газу обліковується [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] . На земельній ділянці, яка розташована навколо вищезазначеного будинку, знаходиться Шафовий Регуляторний Пункт (ШРП № 19), в якому розміщений Регулятор Тиску ("Давление", РД 50). Установлення вищезазначеного обладнання було передбачено у технічній документації та його встановлення погоджено із власниками будинку станом на 1995 рік і після проведення всіх необхідних дій через РД 50 (ШРП № 19) було здійснено пуск газу. При цьому, за погодженням з позивачем [PERSON] уповноваженими представниками газорозподільного підприємства було проведено реконструкцію газопроводу низького тиску, на який через РД 50 (ШРП № 19) здійснюється подача газу до домоволодінь №№ 8, 10, 14, [ADDRESS] . Додав, що позивачеві було запропоновано звернутись до Центру обслуговування клієнтів АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" щодо механічного від`єднання газопроводу, що позивач зможе зробити виключно після укладання договору на розподіл природного газу відповідно до Розділу VI Глави 3 Кодексу ГРМ, у зв`язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.\~48-51). Відповіді на відзив на позовну заяву позивачем надано не було. Ухвалою судді від 12 липня 2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 27). 06 серпня 2021 року позивач усунула недоліки позовної заяви, подавши суду всі належним чином засвідчені копії письмових доказів для направлення відповідачеві (а.с. 30). Ухвалою судді від 09 серпня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 31). 08 червня 2022 року позивач через свого представника звернулась на адресу суду із заявою про зміну підстав позову (а.с. 83-87). Ухвалою суду від 26 липня 2022 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 102). У судовому засіданні 02\~листопада\~2022\~року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві про зміну підстав позову. У судове засідання 08\~грудня\~2022\~року позивач [PERSON] та її представник адвокат Муха С. С. не з`явились, представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, судові дебати провести за їх відсутності. Додатково зазначив, що позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу, які будуть заявлені після складання акту приймання-передавання послуг за договором. Представник відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" Лисенко Ю. В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. У судове засідання 08\~грудня\~2022\~року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до такого. Судом установлено, що 28 лютого 1995 року за адресою: Дніпропетровська область, смт Перещепине, вул. Калініна, 10, завершено монтаж газорегуляторного пункту РД-50, що підтверджується виконавчою технічною документацією на газовий ввід і внутрішньо-будинковий газопровід, надана у засвідченій представником відповідача копії (а.с. 54-56). Суду представником відповідача надано засвідчену останнім копію виконавчої технічної документації на газорегуляторний пункт РД-50, розташований на вул. Калініна, 10, в смт Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 57-60), відповідно до якої останній введено в експлуатацію 12 жовтня 1995 року. Постановою Верховної\~Ради України\~№ 1383-ХІV\~від 13\~січня 2000\~року, віднесено селище міського типу Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області до категорії міст районного значення. Так, рішенням Виконавчого комітету Перещепинської міської ради № 7 від 25 березня 2009 року з метою безперебійного та безпечного газопостачання споживачів міста Перещепине, вирішено надати погодження Новомосковському РВ ГУ МНС України в Дніпропетровській області на безоплатну передачу: газопроводу низького тиску 95,5 п.м., діаметр 57 мм; газопроводу середнього тиску 7 п.м., діаметр 57 мм; газопроводу середнього тиску 2 п.м., діаметр 57 мм; ШРП № 19, які належать Перещепинській ППЧ-48, Новомосковському УЕГГ (а.с. 61). Позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1356 і наданого суду у засвідченій представником позивача копії, є власником житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1223210500:03:003:0504 (а.с. 90-92). Право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23\~жовтня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С. І., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16696183 від 23 жовтня 2014 року, номер запису про право власності: 7439126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 484159812232, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28510720 від 23 жовтня 2014 року, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 93-94). Судом установлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 40033492 від 03 липня 2015 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0796 га, кадастровий номер 1223210500:03:003:1504, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11 червня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Куліш\~О.\~Ю., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22559267 від 03 липня 2015 року, номер запису про право власності: 10265259, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 671728312232, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40033669 від 03 липня 2015 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1202476472015 від 29 травня 2015 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, земельна площею 0,0796 га, кадастровий номер 1223210500:03:003:1504, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , форма власності: приватна. У цьому витязі міститься інформація про документацію із землеустрою на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а саме технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 22 березня 2015 року, виготовлена приватним підприємством "Інститут землевпорядних відносин" (а.с.\~14-16). Таким чином, будівництво та прийняття в експлуатацію системи газопостачання вул. Калініна у м. Перещепине відбулося до моменту реєстрації позивачем права власності на земельну ділянку на [ADDRESS] . Згідно з технічною документацією газопроводу за адресою: [ADDRESS] , в якому розміщений Регулятор Тиску (РД-50), розташований на земельній ділянці зі сторони [ADDRESS] (а.с. 62-64). Уповноваженими представниками газорозподільного підприємства було проведено реконструкції газопроводу низького тиску за адресою: [ADDRESS] , шляхом винесення газопроводу на опору та проведено підключення через такий газопровід житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що 21 травня 2015 року складено відповідний акт № 588 на відключення (підключення) приладів та побутових лічильників газу (ПЛГ), з яким ознайомилась під особистий підпис й позивач [PERSON] (а.с. 65). При цьому у відповідній технічній документації замовником зазначено саме позивача [PERSON] . Розпорядженням голови Перещепинської міської ради № 14 від 12 лютого 2016 року "Про перейменування вулиць в населених пунктах Перещепинської міської ради" вулицю Калініна в м. Перещепине було перейменовано на вулицю Калинова. 08 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась на адресу в.о. начальника Новомосковського управління по експлуатації газового господарства Малого С. О. із заявою про розміщення газорозподільчого приладу, розташованого на її земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , поза межами такої земельної ділянки, посилаючись на порушення її прав, як власника нерухомого майна, оскільки вона має намір знести старий будинок та збудувати нову споруду, чому заважає вищезазначений прилад газопостачання (а.с. 17). Разом з тим, 06 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулась на адресу голови правління регіональної газової компанії ПАТ "Дніпропетровськгаз" із пропозицією укладення договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій перебуває об`єкт ГРП № 04160016, з метою подальшого ведення діяльності газопостачальною компанією на такій земельній ділянці (а.с. 19). У відповідь на вищезазначену заяву відповідачем надано позивачеві лист щодо розгляду звернення № 49001.3-ЛВ-2733-0220 від 19 лютого 2020 року, в якому останній повідомив про те, що вирішення порушеного питання можливе лише після механічного від`єднання газопроводу, який підведений до домоволодіння [PERSON] від газорозподільної системи АТ "Дніпропетровськгаз" та запропоновано позивачеві звернутись до Центру обслуговування клієнтів Новомосковського відділення АТ "Дніпропетровськгаз" (а.с. 20). У квітні 2020 року позивач [PERSON] звернулась на адресу АТ "Дніпропетровськгаз", подавши через Центр обслуговування клієнтів Новомосковського відділення АТ "Дніпропетровськгаз" заяву на механічне від`єднання її домоволодіння [ADDRESS] від газопроводу (а.с. 21). Листом АТ "Дніпропетровськгаз" щодо розгляду звернення № 49001.3-ЛВ-5284-0520 від 07 травня 2020 року, повідомлено [PERSON] про необхідність звернення до Центру обслуговування клієнтів Новомосковського відділення АТ "Дніпропетровськгаз" для вирішення порушеного питання (а.с. 22), що було зроблено позивачем 08 грудня 2020 року (а.с. 23), відповіді на заяву матеріали справи не містять. Крім того, судом установлено, що в травні 2015 року позивач зверталась на адресу АТ "Дніпропетровськгаз" із заявою про розірвання договору розподілу природного газу до об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом механічного від`єднання будинку від газопостачання, у зв`язку із придбанням нею такого будинку, а також смерті колишнього його власника (а.с. 24). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16, ст. 391 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення іншою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до інших осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Із викладеного вбачається, що звертаючись до суду із негаторним позовом, власник майна повинен довести належними і допустимими доказами факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні свої правомочностей та неправомірність дій відповідача щодо використання свого майна. Судом установлено і такі обставини визнаються сторонами, що конструкція газорозподільної системи, щодо якої судом розглядається спір у цій праві, і яку просить знести позивач із належної їй земельної ділянки, є шафовим регуляторним пунктом (ШРП), який перебуває у власності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз". Вимоги безпеки до систем газопостачання для забезпечення споживачів природним газом з надлишковим тиском не більше 1,2 МПа, а також зрідженим вуглеводневим газом з надлишковим тиском не більше 1,6 МПа, зокрема \~й щодо ШРП, встановлені\~Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 8 червня 2015 року № 674/27119. Відповідно до п. 2 цих Правил, шафовий регуляторний пункт - комплекс обладнання для зниження тиску газу та підтримання його на заданому рівні, повністю змонтований в заводських умовах, розташований в металевій шафі. Охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності. Аналогічне визначення охоронної зони газорозподільної системи також визначено у пункті 4 розділу 1\~глави І Кодексу газорозподільних систем,\~затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30\~вересня 2015 року № 2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції\~України 6 листопада 2015 року за № 1379/27824. Згідно з ч. 2 ст. 73 ЗК України уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони. За змістом ч. 2 ст. 112 ЗК України правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України. З пунктів 1, 5 глави 4 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем слідує, що охоронна зона об`єктів ГРМ (газорозподільної системи) поширюється на газопроводи з надлишковим тиском природного газу не більше 1,2 МПа, ГРП, ШРП, вузли обліку природного газу, засоби захисту газопроводів від електрохімічної корозії, споруди і пристрої на газопроводах, розпізнавальні та сигнальні знаки місцезнаходження газопроводів і споруд на них, за винятком внутрішньобудинкових газових мереж.\~Земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього Кодексу. Статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт»\~установлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних газопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженням (обтяженням) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначається законодавством України. Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що наявність охоронної зони в межах земельної ділянки є підставою для її використання власником з обмеженням. Приписами частин 2, 5, 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.\~Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Згідно з ч. 1 ст. 111 ЗК України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Положеннями частин 3, 4 ст. 111 ЗК України передбачено, що обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом. \~Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. \~Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені. З наведених норм слідує, що обтяження прав на земельні ділянки, які встановлені законом, та обмеження у використанні земель, які встановлені законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, не потребують обов`язкової\~державної реєстрації у\~Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі відповідно.\~Разом з цим, законодавство встановлює суттєві обмеження на використання земельної ділянки, на якій встановлено охоронну зону діючої\~наземної споруди\~газопроводу. При цьому навіть невнесення відомостей щодо обтяжень та обмежень у використанні земельної ділянки до відповідних реєстрів не свідчить про їх відсутність, оскільки такі обтяження та обмеження прямо встановлені законодавством України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положенням ч. 1 ст. 79 ЦПК визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При вирішенні цієї справи суд також зауважує на тому, що будівництво системи газопостачання було здійснено задовго до набуття\~позивачем [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку, за погодженим проєктом та за згодою попередніх власників домоволодіння, яке у подальшому було придбано позивачем, на території розташування якого встановлювався спірній ШРП. Разом з цим, під час розгляду справи позивачем не доведено належними та достовірними доказами протиправності дій відповідача у створенні їй перешкод у здійсненні своїх правомочностей (користування та розпорядження) щодо земельної ділянки на [ADDRESS] , порушення її прав чи законних інтересів. Позивач [PERSON] не позбавлена права користування та розпорядження належною їй земельної ділянкою, а лише має дотримуватися відповідних обмежень щодо її частини, де встановлено охоронні зони. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 175/5004/16-ц. У ч. 1 ст.\~11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності враховуючи зокрема забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами та значення розгляду справи для сторін. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним відносно переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Поряд із відсутністю законних підстав для зобов`язання відповідача демонтувати спірній ШРП, суд, з метою дотримання\~балансу між інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположного права позивача,\~також ураховує законні інтереси мешканців житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , будинки яких підключені до системи газопостачання за допомогою вказаного\~ШРП, які, у разі зобов`язання відповідача демонтувати систему газопостачання, будуть позбавлені можливості отримувати газ для власних потреб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed