Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою, у якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 06 лютого 2010 року виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 09; залишити [PERSON] , [INFO] , за спільною згодою батьків на виховання, проживання та утримання разом з батьком [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання. Свої вимоги мотивують тим, що 06 лютого 2010 року виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 09. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено та за їх глибоким переконанням подальшого сенсу підтримуватися сімейні відносини немає. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх доньки. Одночасно зазначають, що між ними укладено Договір про виховання та утримання дитини від 25 жовтня 2022 року, згідно якого вони домовилися про спільне рішення в порядку ст. 109 СК України, що після розірвання шлюбу між ними донька [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з батьком [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] . Батьки досягли згоди, що після розірвання шлюбу між ними зобов`язання по матеріальному забезпеченню доньки повністю покладаються на батька. Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, рішення про розірвання шлюбу є остаточне та обдумане, шляхів для примирення немає, тому просять заяву задовольнити. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заявник [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі; одночасно просить після розірвання залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 06 лютого 2010 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 09 (а. с. 10). Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а. с. 11). Крім цього встановлено, що 25 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про виховання та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 2782, згідно якого сторони досягли згоди, що після розірвання шлюбу між ними їхня донька [PERSON] , яка народилася [INFO] , буде проживати разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ). Одночасно батьки досягли згоди, що після розірвання шлюбу між ними зобов`язання по матеріальному забезпеченню доньки повністю покладаються на батька (а. с. 12). Також встановлено, що подружнє життя у заявників не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Частиною третьою статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки до спливу одного місяця від дня подання заяви про розірвання шлюбу така ними не відкликана, та беручи до уваги, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, суд вважає, що шлюб між заявниками слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин, враховуючи, що заявник [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Що стосується вимоги про залишення малолітньої доньки [PERSON] за спільною згодою заявників на виховання, проживання та утримання разом з батьком, то з огляду на наявність нотаріально посвідченого договору про виховання та утримання дитини, укладеного між\~ подружжям, а також з урахуванням положень ч. 1, 3 ст. 109 СК України та ст. 293 ЦПК України, які в порядку окремого провадження передбачають постановлення судом рішення виключно про розірвання шлюбу (без визначення місця проживання дитини), суд вважає, що така до задоволення не підлягає.\~ Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються. На підставі наведеного та

Outcome: partial