Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 30.11.2022 року судом розглянуто справу та ухвалено рішення яким позовну заяву задоволено шлюб, що був зареєстрований 20.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також стягнуто з [PERSON] на користь держави понесені судові витрати у вигляді 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. та повернуто з державного бюджету [PERSON] 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. В подальшому представником позивача по справі [PERSON] подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої останній прохав суд постановити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн. Дана сума була заявлена у позові, як орієнтовний (попередній) розрахунок. В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про час місце та день розгляду заяви належним чином були повідомлені. Від представника позивача адвоката Ковальчук О.М. надійшло клопотання про розгляд заяви без участі позивача та представника позивача, заяву прохає задовольнити. На підставі ч.4\~ст. 270 ЦПК України\~суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність вказаних осіб. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи). Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона\~з поважних\~причин не\~може подати\~докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~нею судових\~витрат до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~суд за\~заявою такої\~сторони,\~поданою до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~може вирішити\~питання про\~судові витрати\~після ухвалення\~рішення по\~суті позовних\~вимог.\~ Для\~вирішення питання\~про судові\~витрати суд\~призначає судове\~засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не\~вирішено питання\~про судові\~витрати. Заяву\~про ухвалення\~додаткового рішення\~може бути\~подано до\~закінчення строку\~на виконання\~рішення. Суд,\~що ухвалив\~рішення,\~ухвалює додаткове\~судове рішення\~в тому\~самому складі\~протягом десяти\~днів із\~дня надходження\~відповідної заяви.\~Додаткове судове\~рішення ухвалюється\~в тому\~самому порядку,\~що й\~судове рішення. У\~разі необхідності\~суд може\~викликати сторони\~або інших\~учасників справи\~в судове\~засідання.\~Неприбуття у\~судове засідання\~осіб,\~які були\~належним чином\~повідомлені про\~дату,\~час та\~місце судового\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до\~п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2022 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Також стягнуто з [PERSON] на користь держави понесені судові витрати у вигляді 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. та повернуто з державного бюджету [PERSON] 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та доказів їх понесення, зокрема витяг з договору про надання правничої допомоги №22/09-5 від 27.09.2022 року, акт №1 від 06.10.2022 року наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №22/09-5 від 27.09.2022 року, згідно яких сума гонорару адвоката за підготовку позовної заяви (1 година) становить 2000,00 грн, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1870 від 10.10.2017 року та копія ордеру. Однак, оскільки позивачем на час ухвалення судом рішення не надано доказів фактичної суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, тож дане питання судом під час ухвалення рішення не вирішувалося. Заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат надійшли до суду 05.12.2022 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк. Разом з заявою про винесення додаткового рішення представником адвокатом Ковальчук О.М. було подано розрахункову квитанцію для готівкових розрахунків № 1 від 05.12.2022 року, згідно якої на підставі договору про надання правничої допомоги №22/09-5 від 27.09.2022 року, від [PERSON] прийнято 2000,00 грн, за надання правничої допомоги. Визначаючи співмірність розміру витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі є не складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому з урахуванням встановлених та доведених обставин суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром понесених витрат на правничу допомогу є сума - 2000 грн. за фактично отримані послуги, яка і підлягає до стягнення. Надані представником позивача докази суд вважає належними та допустимими. Обставин, які б свідчили про їх недостовірність, судом не встановлено. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами не надходило. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року \~справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У Постановах Верховного Суду у\~справі №\~905/1795/18 від \~24\~жовтня 2019\~року та у\~справі №\~922/2685/19 від 08\~квітня 2020\~року визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved