Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів: 06 грудня 2021 позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення. Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 08.05.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Шемечко І.Я., зареєстровано в реєстрі №560, [PERSON] продав, а позивач купила житловий будинок [ADDRESS] . Разом з Будинком було придбано земельну ділянку на якій знаходиться будинок, площею 0,071 га, кадастровий номер 4610137500:06:005:0504, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки. Станом на\~момент продажу\~Будинку [ADDRESS] ,\~ [PERSON] \~час від\~часу проживав\~в ньому\~без реєстрації\~разом з\~дружиною [PERSON] \~та донькою\~ [PERSON] .Одразу, після продажу, [PERSON] , попросив трохи зачекати, щоб вони мали можливість зібрати речі, та спокійно без поспіху переселитись, однак 09 листопада 2020 року Продавець помер. Після смерті [PERSON] , в будинку залишились відповідачі, які відмовились виселятись добровільно. Однак, позивач стала власником даного житлового будинку, а спільне проживання сторін суперечить її інтересам, у зв`язку з чим не вбачає подальших підстав для проживання у належному їй будинку відповідачами. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Усунути перешкоди в користування [PERSON] , паспорт № [NUMBER] виданий Шевченківським РВЛМУУМВС України у Львівській області, будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із зазначеного будинку. Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Усунути перешкоди в користування [PERSON] , паспорт № [NUMBER] виданий Шевченківським РВЛМУУМВС України у Львівській області, будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із зазначеного будинку. В судовому засіданні [PERSON] було подано Відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона не погоджується з позовними вимогами. У Відзиві вказано , що в даному будинку вона проживає з 1992 року та іншого житла не має, у зв`язку з чим у випадку її виселення з будинку [ADDRESS] стане безхатченком. Стверджує, що її чоловік відчужив даний будинок під тиском тяжких обставин, не отримувавши за нього коштів. [PERSON] . Відзив на позовну заяву у встановлений судом термін не подано, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав вказаних [PERSON] . Заяви (клопотання) учасників справи: Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності в присутності представника [PERSON] ; В підготовчому засіданні представником позивача [PERSON] було подано клопотання про долучення доказів, яким долучено копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2022 року. В судовому засіданні представником позивача [PERSON] було подано розрахунок судових витрат, яким долучено докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.02.2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27 квітня 2022 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні : Представник позивача [PERSON] адвокат Івашків Ю.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, також просив задовольнити судові витрати, про понесені витрати на професійну правничу допомогу; Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечувала з підстав зазначених у відзиві, просила відмовити у їх задоволенні; Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечувала з підстав зазначених у відзиві, просила відмовити у їх задоволенні; Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Худоба Г.М. підтримала відповідачів, та зазначила, що проти позовних вимог заперечує, просила відмовити у їх задоволенні; Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено: згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку зареєстрованого в реєстрі за №558 від 08.05.2020 року [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з другої сторони, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору домовились про таке: згідно п. 1 Договору продавець передав (продав) належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , у власність Покупцеві, а Покупець прийняла (купила) будинок і сплатила за це обговорену даним Договором грошову суму. згідно п. 2.1. Продаж вчинено за 973\~400,00 гривень, які повністю оплачені Покупцем Продавцю до посвідчення даного договору. Розрахунок проведено згідно чинного законодавства. Підписанням даного Договору Продавець стверджує про відсутність будь-яких матеріальних претензій до Покупця щодо розрахунку за вищевказаний будинок. \~ \~ \~ \~ [INFO] Довбуш [PERSON] помер. З моменту укладення договору купівлі-продажу та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у вищевказаному житловому будинку продовжують проживати, без реєстрації, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Актом ЛКП «Балатон-409» від 25.11.2021 року Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , яка згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2022 року належить їм на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~ Згідно письмових Пояснень відповідачів наданих ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, відповідачі, вважають даний житловий будинок власністю покійного [PERSON] та відмовляються його покидати без наявного на це рішення суду. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, заслухавши обґрунтування представника позивача та відповідачів, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 1 статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. В даному випадку спір виник між власницею будинку, та особами, які не зареєстровані у ньому, але продовжували користуватись зазначеним нерухомим майном як члени сім`ї колишнього власника будинку. В Постанові від 25.07.2018 року (№ 638/13030/13-ц) Верховний Суд зробив висновок, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом, а отже у такому разі наявні правові підстави для виселення відповідачів. Якщо квартира набута на законних підставах, покупець має право виселити усіх зареєстрованих у ній осіб, в тому числі і членів сім`ї продавця, без надання іншого житлового приміщення. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд і у постановах від 02.10.2019 року (№ 644/6646/14-ц) та від 25.02.2021 року (№ 761/26620/16?ц). Між тим, всупереч ст. 81 ЦПК України, відповідачами не представлено суду достатніх доказів обставин, на які вони посилаються як на підставу для відмови в задоволенні позову. Доводи, щодо відсутності іншого житла та загрози втрати ними права на житло в цілому не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачі є власниками квартири в якій вони зареєстровані, а отже мають інше власне житло. Доводи, щодо незаконності Договору купівлі-продажу, також не підтверджені належними доказами. Таким чином, суд дійшов висновку, що проживання відповідачів у житловому будинку позивача, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на законних підставах майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення осіб з займаного ними будинку. \~ \~ \~ \~Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з розрахунку судових витрат поданого представником позивача, позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, що підтверджується Договором №1/04 від 19.04.2022 року, Ордером на надання правової допомоги, квитанцією про сплату витрат на професійну правничу допомогу №138761565 від 20.04.2022 року Позивачем при поданні позову до суду сплачено 1816,00 грн. судового збору. Понесені позивачем судові витрати, а саме, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені. На підставі викладеного та

Outcome: approved