Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

15 вересня 2022 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі договору дарування від 04.06.2002, бланк серії АЕК № 557107, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Маймор С.Ю. за р. № 1560, вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі крім позивача, були зареєстровані її діти -- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підтвердити реєстрацію всіх осіб на цей час позивач не має можливості, оскільки довідка про склад сім`ї відділом реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області зараз не видається. Позивач зазначає, що з липня 2021 року її син [PERSON] виїхав до свого рідного батька на постійне місце проживання до РФ, де він зараз мешкає і на територію України він вже не повернеться. Однак на цей час відповідач залишається зареєстрованим в належній позивачеві квартирі і добровільно зніматися з реєстрації відмовляється, оскільки через складені обставини він не приїде в Україну найближчим часом, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 23 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, 14 грудня 2022 року представник позивача адвокат Олійник О.А. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 20 жовтня 2022 року подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, а спір вирішити на розсуд суду. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідно до договору дарування від 04 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маймор С.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1560, є власником квартири [ADDRESS] /а.с.11/. Вказаний факт належності на праві приватної власності позивачеві зазначеного нерухомого майна також підтверджується належним чином засвідченою позивачем копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 серпня 2005 року № 8051304 /а.с.12/. Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09 грудня 1995 року, [PERSON] є сином [PERSON] /а.с.7/. Згідно з отриманою судом інформацією із відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 21 вересня 2022 року № 2742/0/2-22 [PERSON] , 1995 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.24/. Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, а саме з акту від 09 вересня 2022 року № 1067, складеного головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ткаля І.А., у присутності жителів кв. [ADDRESS] , громадянин [PERSON] , 1995 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з липня 2021 року /а.с.21/. Аналогічні акти також були складені 28 квітня 2022 року та 30 травня 2022 року /а.с.19, 20/. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, при цьому відповідач не знятий з реєстрації, доказів поважності причин не проживання відповідача суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушує права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved