Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з 30.03.2022 і до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження ним навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час син навчається на 4-му курсі денної форми навчання дистанційно у Національному університеті «Львівська політехніка». Строк закінчення навчання 30.06.2023. Оскільки син самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання він потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним і тому має можливість утримувати їхню спільну дитину, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період його навчання. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач надав до суду відзив, в якому позов визнає частково. Зазначає, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на період навчання сина, але в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2600 грн., мотивуючи це тим, що він, починаючи з 26.02.2022 та по даний час, перебуває на військовій службі в особовому складі [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони регіонального управління Сил територіальної оборони « [INFO] » та знаходиться на передових позиціях оборони в Донецькій області. Його син [PERSON] є студентом 4 курсу денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка» на бюджетній основі, отримує стипендію у розмірі 2000 грн. Навчання проводиться в онлайн режимі. Крім того, син є власником квартири [ADDRESS] . Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.02.2002 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації якого позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно з довідкою №101-3 від 25.01.2022, виданою адміністратором ЦНАП, [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час він зареєстрований за місцем навчання: [ADDRESS] (а.с.4). [PERSON] , 2003 року народження, є студентом денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка», термін закінчення навчання 30.06.2023 (а.с.5). Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців [PERSON] з 04.08.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець вид діяльності комп`ютерне програмування, ремонт комп`ютерів, роздрібна торгівля комп`ютерами, консультування з питань інформатизації та інша діяльність у сфері інформаційних технологій (а.с.6). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. В постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та інші обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З доданих відповідачем до відзиву документів судом встановлено, що син [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» за рахунок коштів державного бюджету, отримує стипендію у розмірі 2000 грн. Навчання проводиться в онлайн режимі. Крім того, син є власником квартири [ADDRESS] . В свою чергу, позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на навчання сина в розмірі 15000 грн., не надала суду жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Доданий позивачем до позовної заяви витяг (безкоштовний запит) із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить інформацію щодо реєстрації [PERSON] як фізичної особи-підприємця 04.08.2008 (а.с.6), проте доказів отримання ним доходу від підприємницької діяльності чи будь-якого іншого доходу матеріали справи не містять. Крім того, позивач не надала суду доказів в підтвердження її щомісячних витрат на утримання повнолітнього сина в період його навчання. Також позивач не надала до суду жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, але у меншому розмірі, ніж просить позивач. Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей,суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на навчання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грн. щомісячно, починаючи з 30.03.2022 і до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження ним навчання. Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 172,02 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial