Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою 22 серпня 2022 року, в якій просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, що вони є рідними донькою та батьком. В обґрунтовування пред`явлених вимог заявник зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який доводить їй рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, зокрема, житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Будучи єдиною спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом, [PERSON] в межах встановленого законом строку звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лігути О.С. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та спадкодавцем як рідними донькою та батьком. Неможливість надання доказів обумовлена тим, що вперше вона зареєструвала шлюб на території колишньої РСФР, змінивши дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Документи, які підтверджували факт укладення шлюбу нею втрачено та відновити не можливо. У свідоцтві про її народження вона зазначена як « [PERSON] », а її батько « [PERSON] ». Хоча її дійсне прізвище має розбіжності з прізвищем батька, однак ім`я, по-батькові, дата та місце народження власника цього документу співпадають з її паспортними даними. Разом з тим, вона має оригінали документів, які підтверджують факт укладення шлюбу між її батьками - [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]), свідоцтво про смерть матері [PERSON] , батька [PERSON] , правовстановлюючі документи на спадкове майно, належне за життя [PERSON] , документи з місця проживання її батьків. Наявність у неї усіх вказаних документів в оригіналі, часткове співпадання її паспортних даних з даними, зазначеними у свідоцтві про народження [PERSON] вочевидь свідчать про наявність між нею та [PERSON] родинних відносин як між батьком та донькою. Оскільки підтвердити вказаний факт в позасудовому порядку не можливо з огляду на відсутність документів щодо укладення першого шлюбу та зміни дошлюбного прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », з метою забезпечення можливості реалізації спадкових прав після смерті батька в подальшому [PERSON] вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження (а.с.19). Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року задоволено клопотання заявника про витребування доказів (а.с.24). 16 листопада 2022 року витребувані докази надійшли на адресу суду. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. Правом на участь в судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Брюховецький М.М. не скористались, останній направив на електронну пошту заяву про розгляд справи за їх відсутності. Пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Дядюк М.В. в судове засідання не з`явилась, однак 15 вересня 2022 року на електронну пошту направила заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні заявлених вимог та ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. За даних обставин, з огляду на характер справи, яка стосується встановлення факту, що має юридичне значення для реалізації спадкових прав заявником за відсутності спору про право, позиції учасників справи, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності за обсягом наявних доказів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію заявника та її представника, відсутність заперечень щодо пред`явлених вимог з боку заінтересованої особи, суд доходить висновку про можливість задоволення вимог заяви з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Золотоноша Черкаської області, що слідує з паспорта громадянина України, виданого на ім`я заявника (а.с.6). [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] - з 15 липня 2005 року та станом на день ухвалення рішення. 25 жовтня 1969 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Іонівським районним бюро РАЦС Литовської РСР; під час державної реєстрації шлюбу вона змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 жовтня 1969 року (а.с.10). Зі змісту заяви слідує, що шлюб з [PERSON] - це другий шлюб заявника. Вперше реєстрація шлюбу та розірвання мали місце на території колишньої РСФР. Під час державної реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище (дівоче) « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розлучення залишила без змін. Однак, документи, які б підтверджували вказані обставини не збереглись а відновити їх неможливо. Крім того, до заяви заявником долучено свідоцтво про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Золотоноша. Її батьками зазначені [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Батьки [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Золотоношським райбюро РАЦС Черкаської області, що слідує зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 липня 1954 року (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 26 вересня 2020 року (а.с.12). До моменту смерті вона значилась зареєстрованою та проживала разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , свідченням чому є свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 26 жовтня 2021 року (а.с.7). На момент смерті [PERSON] значився зареєстрованим та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). За життя [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , належне їм на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 13 грудня 1995 року, виданого Управлінням ЖКГ Виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. Право власності за ними зареєстроване КП «Криворізьке РБТІ» ДОР в реєстровій книзі 118П-49-49 (а.с.8, 16). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Враховуючи відсутність складеного та посвідченого за життя [PERSON] заповіту чи спадкового договору, що слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10 лютого 2022 року №68474624, спадкування належного їй за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до черговості, визначеної ст.ст.1261-1265 ЦК України. При цьому, положеннями ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судовим розглядом встановлено, що про свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] заявила лише [PERSON] , вважаючи себе спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом як його рідна донька. 10 лютого 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лігути О.С. з відповідною заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Лігутою О.С. 10 лютого 2022 року на підставі поданої [PERSON] заяви заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за №4/2022 (номер у Спадковому реєстрі - 69123729). Дослідженням матеріалів витребуваної судом спадкової справи встановлено, що крім [PERSON] більше ніхто про свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] не заявив. Його дружина [PERSON] померла раніше - [INFO] , а на момент смерті він значився зареєстрованим та проживав один в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , яке належало йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 01 червня 2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт наявності між нею та [PERSON] родинних відносин як між донькою та батьком. Таким чином, відсутність доказів в підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем з огляду на розбіжності у прізвищах за відсутності доказів зміни заявником прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » унеможливлює прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] як батька, що стало причиною її звернення до суду задля встановлення цього факту в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, якщо цей факт безпосередньо породжує права на спадщину. Тобто, судом дійсно може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, однак родинними стосунками (у праві) є кровний зв`язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Відтак слід відрізняти родинні та сімейні відносини, які за змістом не є тотожними поняттями. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Виходячи з положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. У рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року зазначено, що батько і донька є близькими родичами в силу наявності у них кровного споріднення. Так, в підтвердження наявності між [PERSON] та [PERSON] родинних відносин як між батьком та донькою, остання посилалась на те, що з обсягу наявних у неї оригіналів документів щодо родинних та сімейних стосунків чітко прослідковується наявність між нею та [PERSON] кровного споріднення. Хоча й документи, які б підтверджували зміну нею прізвища із « [PERSON] » (дівоче) на « [PERSON] » не збереглись, а їх відновлення є неможливим, однак співставленням відомостей у свідоцтві про народження [PERSON] з її паспортними даними чітко видно ідентичність імені, по-батькові, дати та місця народження. Суд приймає до уваги такі доводи заявника, оскільки вони є дійсними та доведеними обсягом наявних письмових доказів. Крім того, наявність у заявника оригіналів свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , свідоцтв про їх смерть, оригіналів правовстановлюючих документів на належне їм за життя майно, у сукупності із свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зафіксованими в акті з місця мешкання від 03 вересня 2022 року, засвідченому ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.15), підтверджують факт наявності родинних відносин між нею та спадкодавцем. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «…суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Приймаючи до уваги, що встановлення вказаного вище факту необхідне заявникові для отримання свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав в рамках спадкових відносин, встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, в той час як аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд доходить висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим заявлені вимоги слід задовольнити. При цьому суд зауважує, що встановлення заявленого факту не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, відповідно до яких при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат та їх відшкодування у цих справах не застосовуються. У зв`язку з цим понесені заявником витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved