Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 9 листопада 2019 року сторони зареєстрували шлюб, під час якого у них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . Однак шлюб між подружжям сторін було розірвано рішенням Довгінцевського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2022 р. Після розірвання шлюбу спільний для сторін син постійно проживає разом із матір`ю й знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На підставі викладеного просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, у розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав відзив на позов, де не заперечуючи проти задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання спільного сина в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, в той же час заперечував проти стягнення з відповідача аліментів у запропонованому позивачкою розмірі, 1/2 частка від доходу [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] не обґрунтувала необхідність стягнення з відповідача на свою користь максимального розміру аліментів, визначеного законом. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, наполягаючи при цьому на задоволенні позову. Ані відповідач, ані його представник, адвокат Руденко Ю. В., до судового засідання також не з`явились, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за їх відсутності, заперечуючи проти позову відповідно до наданих ними доводів у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що сторони у справі перебували у шлюбі з 9 листопада 2019 року до 10 лютого 2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 500 від 9 листопада 2019 року, та копією рішення від 10 січня 2022 року Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, яке набрало чинності 10 лютого 2022 року. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим відділом ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 243 від 8 вересня 2020 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з березня 2022 року в кв. [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] , підтверджується актом від 2 серпня 2022 року ТОВ «КК «Дом.Ком» за свідченнями сусідів по будинку. Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітня дитина, яку відповідач відповідно зобов`язаний утримувати до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі . На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином,\~оскільки відповідач\~зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~своєї малолітньої\~дитини,\~маючи працездатний\~вік,\~то з\~урахуванням конкретних\~обставин справи,\~враховуючи визнання\~відповідачем позову\~частково,

Outcome: partial