Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просила виділити їй у натурі 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2019 року вона є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім неї, згідно свідоцтва про право власності за заповітом від 30.03.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Вона запропонувала відповідачам поділити земельну ділянку, на якій розташований успадкований будинок, на що отримала відмову. Для вирішення розподілу вимушена звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 р. вищезазначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О., справа передана судді 14.01.2021 року (т. 1 а.с. 15). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2021 року позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с. 18). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 51). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.06.2021 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу та на час проведення експертизи зупинено провадження у справі(т. 1 а.с. 113). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29.11.2021 року відновлено провадження по справі (т. 2 а.с. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 34-35). 26.05.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідачів, в якому вказує, що твердження позивача про надання пропозиції поділити земельну ділянку в натурі та наявність відмови відповідачів з цього приводу не відповідає дійсності. Вони не заперечують про виділ в натурі позивачу земельної ділянки згідно встановленого судами у справі про визначення порядку користування вказаною земельною ділянкою між відповідачами та спадкодавцем позивача - [PERSON] 09.06.2021 року в судовому засіданні представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказав, що 25.11.2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з накладенням арешту на житловий будинок та невизначеною часткою в спільному праві власності на земельну ділянку. Вважає, що предмет данної позовної заяви ніяким чином не пов`язаний з питанням встановлення порядку користування у справі на яку посилається представник відповідачів. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, направили до суду заяву, у якій просять розглядати справу без їхньої участі. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, направив до суду заяву у якій просив розглядати справу без їхньої участі. Суд дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. При цьому, у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2019 року [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2004 року спадкоємцями майна [PERSON] є в рівних долях [PERSON] та [PERSON] , спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 79). Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 18.07.2000 року [PERSON] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0863 га для обслуговування та житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з [PERSON] (а.с. 80). Рішенням Святошиньского районного суду м.Києва від 04.11.2011 року виділено [PERSON] , [PERSON] в особисте користування земельну ділянку, на якій знаходиться частина житлового будинку, отриманого позивачами у спадщину за адресою: [ADDRESS] згідно висновку експерта (а.с. 81-83), ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення суду залишено без змін (а.с. 88-90). Згідно висновку експерта № 36/07-2022 (а.с.46-54 т.2) складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи 15.08.2022 року, варіант розподілу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:397:0021 площею 0,0863 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в дольових частинах співвласників: [PERSON] - 1/2 частина, [PERSON] та [PERSON] - 1/2 частина з урахуванням фактичного порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями, згідно з яких [PERSON] та [PERSON] користуються приміщеннями в житловому будинку: приміщення 1-1 - веранда, площею 5,7 кв.м., приміщення 1-2 - санвузлом, площею 3,4 кв.м., приміщення 1-3 - веранда, площею 15,9 кв.м., приміщення 1-4 - кухня, площею 7,3 кв.м., приміщення 1-5 - житлова кімната, площею 16,3 кв.м., приміщення1-6 житлова кімната, площею 11,7 кв.м.; надвірними будівлями та спорудами - сарай "Б", сарай "В", пів погребу "В", гараж "Г", вбиральня "Д"; відповідності конфігурації ділянок, що утворюються під час поділу, зазначених у варіанті № 2 поділу земельної ділянки, розробленого у висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ №2195/11-15 від 12.09.2011, перед та поза житловим будинком, збільшення частини ділянки, що надається [PERSON] поза сараями "Б" та "В" та зменшення частини ділянки, що надається [PERSON] вздовж лівої межі. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд з урахуванням наданих доказів приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить сторонам на праві спільної часткової власності, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про виділ в натурі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:397:0021 площею 0,0863 га, на якій розташований вказаний будинок, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом здійснення виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності. Оскільки представником позивача [PERSON] при розгляді справи було зазначено про вибір варіанту виділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:397:0021 площею 0,0863 га по [ADDRESS] згідно висновку експерта № 36/07-2022 від 15.08.2022 року, який не заперечувався представником відповідачів, суд вважає, що позов слід задовольнити та здійснити виділ позивачу частки земельної ділянки згідно з запропонованим експертом варіантом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved