Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 10.01.2020\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ДП «Ізмаїльський\~морський торгівельний\~порт» про\~скасування наказу,\~поновлення на\~роботі та\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу та\~проситьвизнати незаконним та скасувати наказ ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» № 447-ос від 16.12.2019 в частині звільнення механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу ВПК-2 [PERSON] 17 грудня 2019 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» № 797 від 05.12.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності механізатора (докера-механізатора) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 [PERSON] »; поновити на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу ВПК-2 ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт»; стягнути з ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 473 103,92 грн. Свої вимоги мотивує тим, що наказом начальника ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі ДП «ІЗМ МТП») № 447-ос від 16.12.2019 його звільнено з посади механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу 17 грудня 2019 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України, який вважає незаконним та необгрунтованим, а обставини, які викладені в наказі, такими, що не відповідають дійсності з огляду на таке. 07.10.2019 позивач звернувся до лікаря-стоматолога у зв?язку із зубним болем. Лікарем-стоматологом того ж дня для лікування зубу було проведено його розкриття, виписано знеболювальні ліки. У подальшому о 20.00 годині позивач заступив до робочої зміни. Через деякий час відчув гострий зубний біль, який не давав можливості продовжувати працювати у цю зміну. 08.10.2019 близько 01.00 години він звернувся до диспетчера ВПК-2 з проханням надати згоду на скорочення робочої зміни за станом здоров?я, про що написав заяву, яка подана до диспетчерської ВПК-2. За погодженням з диспетчером ВПК-2 позивач покинув територію порту. 08.10.2019 близько 12.00 год. йому зателефонував працівник відділу ВПК-2 та повідомив, що керівник ВПК-2 [PERSON] не погоджує його заяву про скорочення робочого часу. Після проведення лікування позивач прибув до ВПК-2 та дізнався, що керівництво ДП «ІЗМ МТП» бажає звільнити його через активну громадську позицію як голови профспілки. 30.10.2019 працівники відділу кадрів запропонували надати пояснення щодо причин відсутності протягом певного часу на роботі у зміну 07.10.2019-08.10.2019. 06.12.2019 його повторно викликали до відділу кадрів, де повідомили про звільнення, на що він повідомив, що перебуває у навчальній відпустці. Лише 09.12.2019 йому видали наказ № 797 від 05.12.2019 року, відповідно до якого за порушення п.п. «ж» п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ІЗМ МТП» - прогул без поважних причин його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Робочу зміну з 04:53 до 08:00 08.10.2019 вважати прогулом без поважних причин. 17.12.2019 його викликано до відділу кадрів та повідомлено про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, копію наказу та трудову книжку не видано. Зазначив, що у нічну зміну 07-08.10.2019 начальник ВПК-2 [PERSON] був відсутній на робочому місці. У нічну добу «старшим» за відсутності керівника ВПК-2 є диспетчер ВПК-2, який працює у відповідну зміну. В ДП «ІЗМ МТП» є сталою практика, згідно якої усі заяви, які надходять у нічну зміну, погоджуються з відповідним працюючим диспетчером ВПК-2. У зв`язку з тим, що робочий час адміністрації підприємства ДП «ІЗМ МТП» починається з 08 год. 00 хв., усі заяви, які надійшли у нічну зміну, передаються до адміністрації після 08 год. 00 хв. для ознайомлення та до відома. Ураховуючи наявне погодження заяви диспетчером ВПК-2, він вирішив покинути робоче місце у зв`язку з поганим самопочуттям. 08.10.2019 о 4 год. 53 хв. ним було піднесено пропуск до турнікету для виходу з території порту, але доступ було заборонено по часу. Через деякий час працівник охоронної служби після отримання відповідного дозволу від змінного диспетчера ВПК-2 надав можливість покинути територію порту. На початку 09 год. 08 жовтня 2019 року позивачу зателефонував заступник начальника ВПК-2, який повідомив про поважність причини моєї відсутності на робочому місці та повідомив, що погодить вказану заяву. Близько 12 год. того ж дня дізнався, що начальник ВПК-2 [PERSON] відмовився погоджувати заяву, яка була погоджена раніше змінним диспетчером та фактично реалізована. Як зазначено у акті службового розслідування, відповідно до п. 1.6. Посадової інструкції диспетчера змінного ВПК-2, диспетчеру змінному ВПК-2 підпорядковуються всі працівники ВПК-2, які знаходяться з ним на зміні, а згідно п. 3.1. диспетчер змінний виконує функції начальника ВПК-2 з оперативно-виробничих питань в нічну зміну, у вихідні та святкові дні. Тобто подальше погодження заяви про скорочення робочого часу керівництвом ВПК-2 після погодження заяви з диспетчером змінним було зайвим та необґрунтованим. Вважає, що дії керівництва ВПК-2, а в подальшому керівництва ДП «ІЗМ МТП», були спрямовані виключно на зведення рахунків з ним як головою профспілки. Докази його відсутності на роботі у вказаний в наказі про звільнення час відсутні. Крім того, вважає пропущеним строк його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також позивача звільнено без згоди профспілкового органу, яким 21.11.2019 було відмовлено у наданні згоди на його звільнення. Рух справи Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. 11.01.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 49). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 15.03.2021 справу прийнято до свого провадження в спрощеному позовному провадженні та призначено справу до розгляду (т. 1 а.с.100). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2021 витребувано у відповідача докази по справі та викликано для допиту у судовому засіданні свідків (т. 1 а.с. 147). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022 позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с.\~228-229). Заяви, клопотання 05.12.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (т. 2 а.с. 37). 02.12.2022 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (т. 2 а.с. 34-35). Аргументи учасників справи В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява від 05.12.2022 про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (т. 2 а.с. 37). Раніше в судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснили, що у документах, на підставі яких видано накази, вказано різний час відсутності позивача на роботі чи на робочому місці, доказів відсутності позивача у вказаний в наказах час, а саме з 04:53 до 08:00 08.10.2019, а отже вчинення ним прогулу, відсутні, вказані у заяві про скорочення робочого часу, яка погоджена уповноваженою особою, причини є поважними. Крім того, вважають, що відповідачем штучно продовжено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності та позивача звільнено без згоди на це профспілкового органу. Просили стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з огляду на відсутність вини позивача у тривалому розгляді справи. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, від представника надійшла заява від 02.12.2022 про розгляд справи у його відсутність (т. 2 а.с. 34-34). Згідно відзиву на позов (т. а.с. 104-116), ДП «ІЗМ МТП» не погоджується з твердженням позивача щодо незаконності наказу про його звільнення № 447-ос від 16.12.2019 з наступних підстав. Відсутність працівника на робочому місці без поважних причин є порушенням трудової дисципліни. Поважні причини є оціночним поняттям, які оцінює роботодавець. 15.10.2019 [PERSON] було запропоновано надати письмове пояснення щодо причин відсутності на робочому місці з 02:00 год. до 08:00 год. 08.10.2019. У зв`язку з відмовою працівника надати письмові пояснення посадовими особами підприємства було складено відповідний акт. Будь-яких документів або пояснень з боку працівника роботодавцю не надано. Диспетчером змінним ВПК-2 [PERSON] надано письмові пояснення від 08.10.2019, якими зазначено, що у нічну зміну 07.10.2019 - 08.10.2019 [PERSON] скаржився на зубний біль, написав заяву на скорочені часи роботи, але ця заява ним не погоджена, а сам працівник був направлений до здоровпункту для проходження огляду. Не виконавши рекомендацій керівника, докер-механізатор [PERSON] о 04:53 год. 08.10.2019 залишив територію підприємства через прохідну. 16.10.2019 начальник ВПК-2 [PERSON] подав директору підприємства рапорт № 31/01/693-19, яким повідомив про відсутність на роботі [PERSON] 08.10.2019 з 02:00 год. до 08:00 год. та просив вказаний час вважати за прогул. На підставі вказаного рапорту начальника ВПК-2 наказом директора № 668/1 від 18.10.2019 створено комісію для проведення службового розслідування факту порушення трудової дисципліни докером-механізатором [PERSON] . За результатами роботи комісії складено акт службового розслідування від 08.11.2019. В ході проведення службового розслідування отримані письмові пояснення від працівників ВПК-2 підприємства, яким були відомі обставини розслідуваного прогулу, а також іншу інформацію, яка підтверджує обставини, які роботодавець має враховувати при прийнятті рішення про застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема 30.10.2019 комісією відібрані письмові пояснення від позивача, згідно яких під час зміни його непокоїв зубний біль з причини отримання напередодні стоматологічної допомоги. Під час обідньої перерви він залишив робоче місце та написав заяву про скорочений робочий час та залишив її в диспетчерській. Своє звернення до змінного диспетчера перед покиданням підприємства підтверджує. Встановивши з вказаних пояснень, що причиною відсутності на роботі було погане самочуття, комісія запропонувала надати належне підтвердження зазначених обставин, яких позивач не надав. Також комісії не надано для ознайомлення заяву про скорочені часи, про яку йдеться в пояснювальних диспетчера змінного від 08.10.2019 та табельника ВПК-2 від 09.10.2019, що залишилась у самого працівника неузгодженою, що підтверджується ним самим у поясненнях. Крім іншого, комісією встановлено, що наступного дня, не отримавши від працівника належного підтвердження обставин та поважності прогулу, та з урахуванням відсутності узгодження змінного диспетчера під час нічної зміни начальник ВПК-2 також відмовився погоджувати вказану заяву на скорочені часи роботи. Отже позивачем не дотримано вимог ст. 56 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої неповний робочий день або неповний робочий тиждень може встановлюватись за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. На підставі з`ясованих вищезазначених обставин комісія дійшла об`єктивного висновку, що докер-механізатор КБ на НРР 2 класу [PERSON] у зміну з 20:00 год. 07.10.2019 по 08:00 год. 08.10.2019 був відсутнім на роботі більш трьох годин, чим здійснив прогул без поважних причин. Актом комісія запропонувала притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Враховуючи, що позивач є головою первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту ДП «ІЗМ МТП» 08.11.2019 за № ХІ/234-19 направило до Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» та до ППО ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту подання про надання згоди на його звільнення. 26.11.2019 від ВПС «Захист справедливості» за № 21112019/1 від 21.11.2019, та 27.11.2019 від ППО ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту за № 27 від 26.11.2019, отримано відмову у наданні згоди на звільнення [PERSON] . У разі відсутності належного обґрунтування відмови профспілкового органу роботодавець має право звільнити працівника. На думку ДП «ІЗМ МТП», відмови профспілкових органів не містять обґрунтувань поважності причин прогулу. Після отримання відмов, на підставі рапорту начальника ВПК-2 від 16.10.2019 та Акту службового розслідування був виданий наказ № 797 від 05.12.2019 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Знаходження останнього у навчальній відпустці обумовило перенесення його звільнення на перший робочий день після відпустки 17.12.2019. Довідка реєстрації перепусток у системі контролю допуску на територію підприємства вказує, що о 04:53 08.10.2020 [PERSON] був біля турнікету, а не на робочому місці докера - механізатора, тому крім інших підтверджуючих документів (рапорти, акти, табелі) комісія здійснила висновок також на підставі цієї інформації, що [PERSON] самовільно залишив територію підприємства, не повідомивши про це будь-кого з осіб, яким він підпорядковується. Позивачем своєчасно не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поганого самопочуття в день скоєння прогулу. Дисциплінарне стягнення накладене протягом місяця з дня виявлення проступку згідно акту службового розслідування від 08.11.2019. Вважає, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог законодавства, позовна заява є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно заяви від 24.10.2022 (т. 1 а.с. 236-239) просить у разі задоволення позову не враховувати при розрахунку вимушеного прогулу період з 11.01.2020 по 25.08.2020 (період невиконання вимог ст. 190 ЦПК України, а також зменшити період виплати за вимушений прогул не більше як за один рік через затягування позивачем розгляду справи у виді незацікавленості у вирішенні спору та невиправданих зволікань. Згідно заяви від 02.12.2022 (т. 2 а.с. 34) заперечень щодо вірності розрахунку середнього заробітку від 02.12.2022 відповідач не має, контррозрахунок не надається. Раніше в судовому засіданні пояснив, що позивачем доказів поважності причин залишення місця роботи не надано. Місце роботи позивача визначається нарядом-завданням. Робоче місце ВПК-2 співпадає з територією порту. Фактичні обставини справи, встановлені судом 08.10.2019 диспетчером зміни ВПК-2 [PERSON] , стивідором зміни ВПК-2 [PERSON] та [PERSON] складений акт про відсутність [PERSON] на роботі з 02:00 год. до 08:00 год. 08.10.2019 (т. 1 а.с. 37). Відповідно до пояснювальної диспетчера змінного ВПК-2 [PERSON] від 08.10.2019, докер-механізатор [PERSON] в зміну з 20:00 год. 07.10.2019 до 08:00 год. 08.10.2022, бригада № 21, в диспетчерській ВПК-2 написав заяву на скорочені часи з 02:00 год. 08.10.2019 з причини зубного болю, йому було рекомендовано звернутися до медпункту, покидати територію порту не дозволяв (т. 1 а.с. 22). Відповідно до пояснювальної табельника [PERSON] від 09.10.2019, 08.10.2019 о 08:00 год. заяву докера-механізатора бригади № 21 [PERSON] на скорочені години вона забрала з диспетчерської ВПК-2 на узгодження з керівництвом, передала на підпис начальнику ВПК-2, заява повернулася без підпису, про що повідомила [PERSON] , який забрав заяву та пішов до начальника ВПК-2 на узгодження та підпис. Начальник йому не підписав заяву, [PERSON] пішов з непідписаною заявою (т. 1 а.с. 34). Згідно рапорту начальника ВПК-2 Кирпікова О. від 16.10.2019 вих. № 31/01/693-19, у робочу зміну з 20:00 год. 07.10.2019 до 08:00 год. 08.10.2019 [PERSON] - механізатор (докер-механізатор) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 був відсутній на роботі 08.10.2019 з 02:00 год. до 08:00 год., про що складений відповідний акт. З письмових пояснень диспетчера змінного ВПК-2 [PERSON] , заступника начальника ВПК-2 з експлуатації Гранича В.Ю., табельника ВПК-2 [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] написав заяву на неповну робочу зміну (години роботи з 20:00 07.10.2019 до 02:00 08.10.2019), з адміністрацією ВПК-2 не узгоджував і самовільно покинув територію ВПК-2,3. Від письмового пояснення про відсутність на роботі 08.10.2019 з 02:00 год. до 08:00 год. відмовився, про що складений відповідний акт. На підставі вищевикладеного, 08.10.2019 з 02:00 год. до 08:00 год. вважати за прогул. За неодноразові порушення трудової та виробничої дисципліни запропоновано [PERSON] (таб. № 40979) - механізатора (докера-механізатора) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 звільнити (т. 1 а.с. 16). 30.10.2019 [PERSON] надав письмові пояснення, згідно яким 08.10.2019 він особисто звертався до змінного диспетчера ВПК-2 з письмовою заявою щодо надання дозволу на скорочену робочу зміну у зв`язку з посиленням зубного болю та отримав позитивну відповідь (т. 1 а.с. 21). Актом службового розслідування від 08.11.2019 встановлено, що [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочої зміни 08.10.2019 з 02:00 до 08.00, вирішено механізатора (докера-механізатора) КБ на НРР 2 класу [PERSON] за неналежне виконання вимог п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ІЗМ МТП» притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді «звільнення» та позбавити премії та вислуги років за листопад 2019 року (т. 1 а.с. 17-20). 21.11.2019 за № 21112019/1 Всеукраїнською професійною спілкою «Захист справедливості» відмовлено у наданні згоди на звільнення механізатора (докера-механізатора) КБ на НРР 2 класу ВПК-2 [PERSON] голови первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту (т. 1 а.с. 23-26). 26.11.2019 за № 27 Первинною профспілковою організацією ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту» відмовлено у наданні згоди на звільнення [PERSON] (т. 1 а.с. 83). Наказом від 05.12.2019 № 797 за порушення п.п. «ж» п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «ІЗМ МТП» - прогул без поважних причин - [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Робочу зміну з 04:53 год. до 08:00 год. 08.10.2019 вважати прогулом без поважних причин (т. 1 а.с. 15). Рапортом ВК СУП А.Малєрова від 16.12.2019 запропоновано у зв`язку із знаходженням у навчальній відпустці до 15.12.2019 звільнити [PERSON] за прогул без поважних причин 17.12.2019 (т. 1 а.с. 14). Наказом від 16.12.2019 № 447-ос [PERSON] механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу ВПК-2 17 грудня 2019 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 12-13). Відповідно до розрахунку позивача від 02.12.2022 розмір оплати за час вимушеного прогулу становить 473103,92 грн (із розрахунку 5676 год. х 79,54 грн + 92 год. х 79,54 грн + 114 год. х 79,54 грн + 66 год. х 79,54 грн) (т. 2 а.с. 38-39). Позиція суду Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 2 ЦПК України,\~завданням\~цивільного судочинства\~є справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд\~та учасники\~судового процесу\~зобов`язані керуватися\~завданням цивільного\~судочинства,\~яке превалює\~над будь-якими\~іншими міркуваннями\~в судовому\~процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями\~свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Стаття 43 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України,\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ч. 4 ст. 149 КЗпП, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Згідно із показами допитаного в якості свідка докера-механізатора ДП «ІЗМ МТП» [PERSON] , [INFO] як завжди отримали наряди-завдання та почали працювати, [PERSON] із самого початку роботи скаржився на зубний біль, пив пігулки, далі працював, потім поскаржився на посилення болю, звернувся до нього як бригадира, на що він направив його до диспетчера, де [PERSON] у його присутності написав заяву на скорочений робочий день, яку поклав у відповідну папку, диспетчер був згоден. Диспетчер має повноваження на надання згоди. Заяву подано [PERSON] за звичайною процедурою. О 5-й годині закінчили працювати та усі пішли до роздягальні. О 5.00 годині [PERSON] був у роздягальні. Коли саме залишив територію порту, не бачив. Без дозволу покинути територію можливості немає. Згідно із показами свідка докера-механізатора ДП «ІЗМ МТП» [PERSON] , [INFO] отримали зі [PERSON] різні наряди-завдання, після 4-х годин закінчив роботу на крані та прийшов до роздягальні, де знаходився [PERSON] , у якого болів зуб та голова. Через пів години пішли працювати далі. [PERSON] то заходив, то виходив, чи був, коли пішли з роздягальні, не пам`ятає. Чи відпускати працівника, вирішує змінний диспетчер. Несвоєчасний вихід блокується картковою системою. З довідки-роздруківки з системи контролю доступом від 24.10.2019 щодо знаходження [PERSON] на території Ізмаїльського морського порту у період з 07.10.2019 по 08.10.2019, 08.10.2019 о 04:53 год. [PERSON] піднесено пропуск на вихід, о 04:53 год. доступ заборонено за часом (т. 1 а.с. 36). Згідно із висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 16.08.2018 у справі № 461/4469/16-ц, не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу. В акті від 08.10.2019, рапорті від 16.10.2019 вказано про відсутність [PERSON] на роботі, а в акті службового розслідування від 08.11.2019 про його відсутність на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочої зміни 08.10.2019 з 02:00 до 08.00. Разом із цим, наказом від 05.12.2019 № 797 за прогул без поважних причин [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Робочу зміну з 04:53 год. до 08:00 год. 08.10.2019 вважати прогулом без поважних причин. Наказом від 16.12.2019 № 447-ос [PERSON] механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу ВПК-2 17 грудня 2019 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України. За змістом вищевказаних наказів, [PERSON] звільнено за відсутність без поважних причин у робочу зміну з 04:53 год. до 08:00 год. 08.10.2019. Проте належних\~доказів відсутності\~позивача на\~території підприємстваз 04:53 год. до 08:00 год. 08.10.2019 відповідачем не надано. Натомість факт залишення позивачем території підприємства з 04:53 год. 08.10.2019 спростовано довідкою-роздруківкою з системи контролю доступом від 24.10.2019 та показами свідків. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, здійснивши аналіз наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення позивача згідно із п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України. У зв`язку з недоведеністю факту прогулу суд не надає оцінку доводам сторін щодо поважності причин відсутності позивача, строків застосування дисциплінарного стягнення, які обчислюються з дня виявлення проступку, обґрунтованості відмови профспілки у наданні згоди на звільнення позивача, тощо. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~235\~КЗпП працівник,\~що був\~звільнений з\~роботи незаконно\~(з\~порушенням вимог\~чинного законодавства)\~повинен бути\~поновлений на\~попередній роботі\~органом,\~який розглядає\~трудовий спір.\~Одночасно з\~цим повинно\~бути вирішене\~питання про\~виплату йому\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного \~прогулу \~або різниці\~в заробітку\~за час\~виконання нижчеоплачуваної\~роботи,\~але не\~більш як\~за один\~рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100). Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахунку позивача від 02.12.2022 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 473103,92 грн (із розрахунку 5676 год. х 79,54 грн + 92 год. х 79,54 грн + 114 год. х 79,54 грн + 66 год. х 79,54 грн). Приймаючи до уваги, що відповідач з розрахунком середнього заробітку позивача від 02.12.2022 погодився та контррозрахунку не надав, судом не встановлено вини позивача у розгляді справи понад один рік, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в сумі 473103,92 грн. Судові витрати Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн за дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконними та скасування наказів згідно квитанції № 9324-0968-6946-0085 від 20.10.2022 (т.1 а.с. 235). Враховуючи викладене, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн, сплачений згідно квитанції № 9324-0968-6946-0085 від 20.10.2022, у дохід держави - у розмірі 840,80 грн за вимогу про поновлення на роботі та у розмірі 4731,04 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а всього 5571,84 грн.

Outcome: approved