Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «ФК ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, мотивує тим, 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №140342, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути з нього заборгованість в розмірі 150050 грн. за кредитним договором №6М/2008/840-МК/89 від 24.09.2008 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого, на даний час, є відповідач. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належного розрахунку заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. Крім того, вказує, що відповідач пропустив передбачений законом строк для звернення із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №140342 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким запропоновано стягнути на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №6М/2008/840-МК/89\~від 24.09.2008\~року в розмірі 150050 грн. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та зменшення розміру судових витрат на правову допомогу. Від третіх осіб на адресу суду письмових пояснень не надходило. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу просить зменшити їх розмір у зв`язку з неспівмірністю. Треті особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №140342, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути в користь ТзОВ «ФК ФОРТ»заборгованість за кредитним договором №6М/2008/840-МК/89 від 24.09.2008 року за період з 30.12.2020 по 03.06.2021 року в розмірі 150050 грн., що складається з заборгованості\~за тілом\~кредиту в\~сумі 150000\~грн.,\~плати за\~вчинення виконавчого\~напису \~50\~грн.(а.с. 10). На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем Пирогою С.С. 02.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68448811 (а.с. 8-9). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Разом з тим, судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, яка виникла за неналежне виконання умов кредитного договору №6М/2008/840-МК/89 від 24.09.2008 року, при цьому, відповідачем взагалі не надано розрахунок заборгованості, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що викликає сумнів у підставності суми у ньому зазначеної. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Разом з тим, на підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім витрати при сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, відповідач визнав позовні вимоги позивача повністю та у зв`язку з тим, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача та повернути йому з державного бюджету сплачений ним судовий збір в розмірі 496,20 грн., згідно квитанції ID 2624-4346-4784-4188 від 01.11.2022 року. Також, судом встановлено, що 01.11.2022 року позивач уклав договір про надання правової допомоги та представлення інтересів з адвокатом Велимчаницею І.І. відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. Відповідно додатку №1 та додатку №2 до договору про надання правової допомоги та представлення інтересів від 01.11.2022 року розмір понесених [PERSON] витрат становить 3580 грн. (а.с. 31-33). У додатку №1 «Калькуляція вартості послуг з надання правової (правничої) допомоги адвокатом Велимчаницею І.І., який здійснює адвокатську діяльність індивідуально» від 01.11.2022 року, зазначено, які саме роботи виконав адвокат: попередня співбесіда та консультація щодо характеру спірних правовідносин 910 грн., ознайомлення з матеріалами справи, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 910 грн., підготовка заяв, заперечень, клопотань, позовної заяви 910 грн., участь в судовому засіданні 850 грн. (а.с. 32). Однак, на думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 2500 грн. понесених витрат на правничу допомогу. При цьому, суд враховує принцип співмірності\~витрат на\~правничу допомогу\~адвокатата визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом Велимчаницею І.І. документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що представником відповідача була подана вмотивована заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Outcome: approved