Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача Миц Ірини Володимирівни надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у порядку регресу (суброгації), суму в розмірі 11 286,95 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовної представник позивача зазначає, що 13.06.2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000073.102.5705. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу Toyota RAV4, д.н. [NUMBER] . 05.02.2020 року в м. Києві по вул. Драгоманова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Toyota RAV4, д.н. [NUMBER] та автомобілем Renault, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Toyota RAV4, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2020 року, а також було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача. Враховуючи наявність договору страхування власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем складено розрахунки страхового відшкодування та страхові акти №0216.206.20.02 на суму 22191,18 грн. та №0216.206.20.02-1 на суму 2 716.21 грн., яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями №9268 та №15176. Загальна сума страхового відшкодування склала 24 907,39 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «ІНГО» згідно полісу №120931057 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно поліса №120931057 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 тис. грн.., АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу лише частину страхового відшкодування в розмірі 11 020,44 грн. за мінусом франшизи, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. Крім того відповідачем сплачено франшизу в розмірі 2 600 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 24 907,39 грн., при цьому полісом №120931057 покрито лише частину шкоди на суму 11 020, 44 грн., а відповідачем сплачено франшизу в розмірі 2 600,00 грн., а тому підлягає стягненню з відповідача сума в розмірі 11 286,95 грн. 13 травня 2022 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача Миц І.В. до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести розгляд заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що 13 червня 2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000073.102.5705, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota RAV4, д.н. [NUMBER] (а.с. 5). 05.02.2020 року об 14 годині 20 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем «Рено», д/н [NUMBER] в м. Києві по вул. Драгоманова, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобіллем «Тойота», д/н [NUMBER] , який рухався позаду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винними у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 8). 07.02.2020 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 9). Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу «Toyota RAV 4» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 10). 07.02.2020 року та 21.04.2020 року складено акти огляду пошкодженого ТЗ згідно з яких вартість ремонту пошкодженого «Toyota» RAV 4, д.н. [NUMBER] складає 24 907,39 грн. 02.03.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі рахунку № 20/02/07-12 від 07 лютого 2020 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.17). На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 22 191,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9268 від 06 березня 2020 року (а.с.18). 21.04.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі рахунку № 20/04/21-32 від 21 квітня 2020 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.19). На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 2 716,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15176 від 24 квітня 2020 року (а.с.20). На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault» д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Інго» згідно полісу № 120931057 (а.с. 21). АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 11 020,44 грн. за мінусом франшизи. Крім того відповідачем сплачено франшизу в розмірі 2 600 грн, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача (а.с. 22,23). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що отримана від страхової компанії відповідача виплата у розмірі 11 020,44 грн. є недостатньою та не покриває розмір заподіяних збитків, а тому просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ПАТ «Страхова компанія «Інго» та сплаченою франшизею, а саме 11 286,95 грн. Разом з тим з позовної заяви вбачається, що ліміт відповідальності ПАТ «Страхова компанія «Інго» за шкоду завдану майну встановлено в розмірі 130 000 грн. Однак, жодні належні, допустимі та достатні докази, на підставі яких ПАТ «Страхова компанія «Інго» визначило та виплатило позивачу страхове відшкодування в зазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні. В якому саме порядку відбулося нарахування і виплата страхового відшкодування ПАТ «СК «Інго», зокрема, шляхом погодження його розміру з позивачем без проведення експертизи/оцінки, чи на підставі проведеної ПАТ «СК «Інго» експертизи/дослідження, зі справи встановити неможливо (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За таких обставин підстав вважати, що відповідач в даному випадку має нести цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди в заявленому розмірі, судом не встановлено. Крім того, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоду межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3і5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц). З огляду на те, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між [PERSON] та ПАТ «СК «Інго», а тому саме на останнього, як страховика відповідача має бути покладений обов`язок по відшкодуванню шкоди, підстав для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди в заявленому розмірі в цій справі судом не встановлено. За таких обставин позов на вимогах Закону не ґрунтується, є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed