Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку лютого 2008 року, [PERSON] , будучи одним із засновників та генеральним директором ТОВ «Арт-Паркет», вирішив шляхом шахрайства заволодіти кредитними коштами ВАТ КБ «Надра» в сумі близько 300 000,00 доларів США, а саме: на підставі поданих відповідачем завідомо підроблених документів 13 лютого 2008 року, під час оцінки його фінансового стану як позичальника, банком зроблено висновок і прийнято рішення про видачу кредиту в сумі 296 893,00 долари США та 22 лютого 2008 року з [PERSON] укладено кредитний договір № 162/п/99/2008-840, на підставі якого банком в цей же день видано та перераховано вказані грошові кошти відповідачу. Позивач зауважує, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 1-1589/11 від 03 лютого 2012 року відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222 та ч. 1 ст. 366 КК України. Позивач, посилаючись на те, що до нього за договором про відступлення права вимоги від 30 вересня 2020 року, укладеним із ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за укладеним 22 лютого 2008 року кредитним договором № 162/п/99/2008-840, а також те, що йому в результаті протиправних дій відповідача завдано матеріальних збитків, на підставі ст. ст. 22, 1166, та 1192 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] 288 674,66 долари США у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою судді від 05 липня 2022 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження. 03 листопада 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому остання просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не є потерпілим у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] ; ТОВ «Брайт Інвестмент» пропущено строк позовної давності, оскільки первісний кредитор ВАТ КБ «Надра» ще 14 липня 2010 року звернулося із заявою про вчинення злочину; рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 03 вересня 2012 року в справі № 2-2492/12 з [PERSON] вже стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором на користь ВАТ КБ «Надра», а у березні 2021 року позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа в указаній вище справі, крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа № 761/22568/21 за позовом ТОВ «Брайт Інвестмент», в тому числі й до [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомості, з метою купівлі якої у 2008 році отримано кредитні грошові кошти, тобто пред`явленням вказаного позову ТОВ «Брайт Інвестмент» фактично втретє намагається стягнути одну і ту ж суму кредитної заборгованості за тим же самим кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 162/п/99/2008-840. 03 листопада 2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на вказану позовну заяву, в якій директор ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначає, що товариство як новий кредитор, набув усіх прав первісного кредитора, в тому числі права потерпілого в кримінальному провадженні; строк на пред`явлення вимог про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди не обмежується спливом позовної давності; стягнення заборгованості за кредитним договором та відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням є різними видами стягнення та не можуть вважатися подвійним стягненням. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. 27 вересня 2022 року представник позивача направив суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Причин неявки суду не повідомили. Суд, в порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2012 року в справі № 1-1589/11 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 222 КК України. Згідно з вказаним вироком на підставі поданих [PERSON] завідомо підроблених документів 13 лютого 2008 року під час оцінки фінансового стану позичальника генерального директора ТОВ «Арт-Паркет» [PERSON] , банком був зроблений висновок та прийнято відповідне рішення про видачу йому кредиту в сумі - 296 893,00 долари США та 22 лютого 2008 року з останнім укладено кредитний договір №162/п/99/2008-840, на підставі якого банком в цей же день було видано або перераховано вказані грошові кошти за програмою «Нове житло» на придбання цінних паперів-облігацій у ЗАТ «Центрбудіндустрія», а саме: для бронювання і подальшого придбання для [PERSON] квартири та паркінгу. Однак, [PERSON] в подальшому свої зобов`язання по сплаті заборгованості по поверненню кредиту перед банком в повному обсязі не виконав, кредит не погасив, чим своїми злочинними діями [PERSON] заподіяв ВАТ КБ «Надра» великої матеріальної шкоди на загальну суму - 1 497 825,00 грн. Також цим вироком встановлено, що [PERSON] подав неправдиві дані про свої доходи як директора ТОВ «Арт-Паркет» та заяви-анкети від 15 січня 2008 року як директора цього ж підприємства, з яких вбачається, що підсудний [PERSON] самостійно склав з метою подачі до банку і подальшого отримання кредиту довідку про доходи на себе, де вказав свою зарплату - отриманий дохід в розмірі - 44 000,00 грн щомісячно - за кожний місяць 2 півріччя 2007 року, ці ж дані він вказав і в заяві-анкеті про прохання в отриманні кредиту від 15 січня 2008 року. Вказані документи на час їх складання і заповнення для [PERSON] були завідомо підробленими, він розумів та усвідомлював, що в них зазначені неправдиві відомості про розмір його доходу, однак він умисно та самостійно подав їх до банку, оскільки мав намір отримати кредит на купівлю житла. Ці підроблені документи (довідку про доходи та заяву-анкету) [PERSON] надав до ВАТ КБ «Надра» з метою отримання кредиту. Внаслідок подачі неправдивих даних, [PERSON] отримав у банку кредит, що також підтверджує як підсудний, так і беззаперечно вказано у заяві на отримання ним готівки, їх перерахування на рахунок фірми забудовника квартири, тощо. Усі вищеперераховані докази беззаперечно вказують на вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ст. 366 КК України, як службове підроблення, оскільки під час підроблення документів [PERSON] діяв як директор підприємства, тобто був службовою особою. Також у згаданому вироку зазначено, що [PERSON] мав намір платити кредит і аж ніяк не хотів та не міг заволодіти кредитними коштами, оскільки на руки їх з каси банку їх не отримував. Він протягом 1 року справно платив кошти по кредиту до банку з доходів по бізнесу, а не з кредитних коштів банку, що вказує на його намір добросовісно виконати зобов`язання перед банком та виключає в його діях склад злочину за ст. ст. 364, 190 КК України. Це підтверджується довідкою самого банку ВАТ КБ «Надра» від 11 серпня 2010 року, згідно з якою [PERSON] станом на той час сплатив по кредиту - 39 175,00 доларів США. Крім того, [PERSON] як директор підприємства подав до банку з метою одержання кредиту - неправдиву інформацію, яку було вказано у довідці про доходи, яка мала юридичне значення для прийняття позитивного рішення щодо видачі кредиту. Також, підсудний завідомо усвідомлював про неправдивість поданої ним інформації ще до фактичної її подачі до банку. В даному випадку підсудний вчинив повністю об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину за ст. 222 КК України та в подальшому заподіяв шкоду банку у вигляді неповернутої суми кредиту. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зі змісту вироку вбачається, що під час розгляду кримінального провадження відносно відповідача цивільний позов ВАТ КБ «Надра» не розглядався. Шкоду банку визначено у вигляді неповернутої суми кредиту. Поряд із цим, судом встановлено, що 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги, в тому числі, й за кредитним договором № 162/п/99/2008-840, укладеним 22 лютого 2008 року з [PERSON] . В свою чергу, 30 вересня 2020 року ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» відступило свої права вимоги за вказаним кредитним договором позивачу згідно з укладеним між ними договором про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01. Згідно з ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13 липня 2021року в справі № 2-2492/12, відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-2492/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині, зокрема заочного рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 03 вересня 2012 року, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року в сумі 459 003,98 долари США (еквівалент 3 667 350,01 грн) та вирішено питання про розподіл судових витрат. Також встановлено, що в провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває заява ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення по цивільній справі № 2-2492/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В межах вказаної справи ТОВ «Брайт Інвестмент» заявлено до відшкодування 288 674,66 долари США у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якості основної суми непогашеного боргу [PERSON] за кредитним договором № 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року, що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01 від 30 вересня 2020 року (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/поручителів/заставодавців/дебіторів за такими договорами). Інших вимог про відшкодування шкоди йому, як правонаступнику первісного кредитора, не пов`язаних ізнеповернутою сумою кредиту за договором № 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року, позивачем не заявлено і таких у вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2012 року в справі № 1-1589/11 по обвинуваченню [PERSON] не встановлено. Крім того, підтвердження про перехід до ТОВ «Брайт Інвестмент», через другого кредитора - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», будь-яких інших вимог від первісного кредитора та потерпілого у кримінальному провадженні ПАТ КБ «Надра», окрім права вимоги за кредитним договором № 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року, позивачем не надано та судом не встановлено. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них. Конституційний Суд України в рішенні від 30 травня 2001 року у справі № 1-22/2001 зазначив, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Частина 1 ст. 61 Конституції України забороняє притягати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду (цивільно-правової, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної тощо) за одне й те саме правопорушення (цивільно-правовий делікт, злочин, адміністративне або дисциплінарне правопорушення). Таким чином, стягнення в межах вказаної справи з відповідача майнової шкоди на користь банку (його правонаступника) у вигляді неповернутої суми кредиту за договором 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року, з урахуванням існування рішення суду цивільній справі № 2-2492/12, яким уже стягнуто, в тому числі, й з цієї ж особи як позичальника суму заборгованості за одним і тим же самим кредитним договором, є подвійним стягненням за фактично одним невиконаним зобов`язанням, тобто подвійною цивільною-правовою відповідальністю [PERSON] , в одному випадку - за порушення зобов`язання, а в іншому - за завдання позадоговірної шкоди, як однакового, в цьому випадку, виду юридичної відповідальності (в обох випадках - стягнення коштів), що виключає таку можливість. За викладених обставин, правові підстави для задоволення позову та фактично повторного стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 162/П/99/2008-840 від 22 лютого 2008 року, однак, уже під виглядом шкоди, заподіяної банку, відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed