Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ТОВ «ФК «Арагон», [PERSON] - КП «Реєстраційне бюро» про скасування заборони відчуження, звільнення майна з-під арешту. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що 14.09.2017 року укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онопченко О.В., реєстровий номер № 1875. Відповідно до вказаного договору позивач отримав у дар квартиру [ADDRESS] . Проте, 10.10.2019 року реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в інтересах ТОВ «ФК «Арагон» щодо заборони на нерухоме майно, в тому числі і на спірну квартиру. Таким, чином позивач вважає, своє право на вільне розпорядження майном порушене. На підставі викладеного, просить скасувати заборону відчуження зареєстровану 19.10.2019 року за № 49101506 реєстратором КП «Реєстраційне бюро» м. Київ, [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] . Звільнити з-під арешту зареєстровану 19.10.2019 року за № 49101506 реєстратором КП «Реєстраційне бюро» м. Київ, Гаращенко В.В. квартиру [ADDRESS] , що на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Зобов`язати реєстратора КП «Реєстраційне бюро» м. Київ - Гаращенко В.В. виключити з реєстру заборон відчуження на квартиру за адресою [ADDRESS] , що на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, за клопотанням представника відповідача ТОВ «ФК «Арагон» залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова С.В., [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник ТОВ «ФК «Арагон» подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки договір іпотеки, що укладався з метою забезпечення виконання кредитного договору є чинним. Зміни до державного реєстру були внесені за відсутності згоди банку та при наявності непогашеної заборгованості за кредитним договором. Укладаючи договір дарування спірної квартири, сторони правочину діяли умисно, маючи намір позбавити кредитора законних майнових прав задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Положення ст.. 23 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Натомість основне зобов`язання - кредитний договір № 44-07-И/02 від 08.08.2007 року є діючим, оскільки заборгованість за вказаним договором [PERSON] не погашена. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «ФК «Арагон» - адвокат Свірєпова А.В. в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що 08.08.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 44-07-И/02. Відповідно до п. 2. 1 кредитного договору Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 217445,00 доларів США з оплатою процентної ставки 13,5 процентів річних. Згідно п. 2.3. кредитні ресурсі отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням - для придбання 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] . Пунктом 3.2.2. кредитного договору передбачено період користування кредитними ресурсами до 06.08.2027 року. 08.08.2007. року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено договір поруки № 44-07-П/02. Відповідно до п. 1.1 договору поруки № № 44-07-П/02, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 44-07-И/02 від 08.08.2007 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 217445,00 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних. Крім того, 08.08.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено іпотечний договір. Положенням п. 1 іпотечного договору передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань, вказаний у п. 2 цього договору іпотекодавець [PERSON] на умовах, передбачених цим договором , передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. 08.08.2007 року за реєстровим № 2208, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08.08.2007 року № 2270689, придбану за рахунок кредитних коштів, отриманих від іпотеко держателя ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі кредитного договору і підлягає державній реєстрації у відповідному державному органі. Пунктом 2 іпотечного договору передбачено, що зазначена квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 44-07-И/02 від 08.08.2007 року на суму 217445,00 доларів США строком до 06.08.2027 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 13,5 % річних, а також комісійної винагороди за основним зобов`язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих про строчкою платежів за основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (втому числі витрати за виконавчим написом) , визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами основного зобов`язання, процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов`язується невідкладно укласти з іпотеко держателем відповідний додатковий договір про внесення до цього договору. З письмових матеріалів справи вбачається, що інформація про державну реєстрацію іпотеки внесено державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. 08.08.2007 року, номер запису іпотеки № 33611110. 14.09.2017 року укладено договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар належну дарувальнику квартиру [ADDRESS] . З письмових матеріалів справи вбачається, що 04.04.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» укладено договір про відступлення вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором, договором поруки та договором іпотеки щодо боржника [PERSON] перейшло до відповідача ТОВ «ФК «Арагон». Як вбачається з копії довідки від 23.02.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитивним договором № 44-07-И/02 від 08.08.2007 року становить 10891550,64 грн. Позивач у прохальній частині позовної заяви просить скасувати заборону відчуження зареєстроване 19.10.2019 року № 49101506 реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. та звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] з тих підстав, що позивач набув право власності на спірну квартиру згідно договору дарування, а відтак має право на виключення свого майна з реєстру обтяжень. На підтвердження своїх вимог надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд звертає увагу на те, що позивач всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав суду докази реєстрації 19.10.2019 року заборони відчуження квартири [ADDRESS] , яку він просить скасувати. Разом з тим, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49101506 внесено державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. - 10.10.2019 року. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2022 року, вказано іпотеко держатель - ТОВ «ФК «Арагон», іпотекодавець [PERSON] , строк виконання основного зобов`язання 06.08.2027 року, розмір - 217445,00 доларів США. З інформації про державну реєстрацію обтяжень № 33611757 від 08.08.2007 року вбачається, що встановлена заборона на нерухоме майно [PERSON] , підстава для державної реєстрації - іпотечний договір від 08.08.207 року приватного нотаріуса Щерби Л.О. Представник відповідача ТОВ «ФК «Арагон» заперечує погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 08.08.2007 року № 44-07-И/02, про що надано довідку (а.с.100). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Згідно ч. 5 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» вимоги частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки. У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника. Враховуючи те, що на момент укладення договору дарування від 14.09.2017 року інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою була наявна, доказів того, що позивач не знав і не міг знати про наявність іпотеки письмові матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що іпотека є дійсною для позивача, а відтак підстав для задоволення позову немає. Отже, доводи позивача є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Інші твердження сторони позивача висновки суду не спростовують та підстави для задоволення позову не дають. Відповідно до положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed