Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить, визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 04.03.2019. Починаючи з 24.09.2019 по день звернення до суду вона проживає по [ADDRESS] . За цією адресою разом з нею проживає та зареєстрована їх малолітня дочка. Вона має постійне місце роботи, де є можливість працювати дистанційно. Отримує заробітну плату та приймає щоденну участь у вихованні дитини. Відповідач зареєстрований та проживає у іншому населеному пункті, участі у вихованні [PERSON] , а також у матеріальному забезпеченні її потреб у розвитку, купівлі одягу, оплати гуртків не приймає. Мав заборгованість по сплаті аліментів. Умови для проживання дитини у будинку відповідача не створені. Починаючи з 2021 року відповідач приїздить до них та влаштовує сварки у присутності дочки. Органом опіки та піклування було встановлено порядок участі батька у вихованні дитини. Проте вони не можуть знайти порозуміння щодо місця проживання дитини, батько вимагає, щоб два тижні на місяць дитина проживала з ним, що не сприяє її інтересам, оскільки вона відвідує дитячий садок, а відповідач проживає у іншому регіоні. Також, [PERSON] намагається забрати дочку коли йому цього захочеться. Не визначення постійного місця проживання дитини з нею позбавляє її можливості вирішувати нагальні питання вихованння та здорового розвитку дитини. Відповідач до відкриття провадження у справі через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позивачка спотворює та повідомляє неправдиві обставини, з метою обмежити його спілкування з дитиною, яку 11 місяців переховує від нього та ігнорує рішення органу опіки та піклування про визначенні способу його участі у вихованні дитини, мотивуючи це інтересами самої дитини. Також вказує, що до 29.12.2020 дочка постійно проживала разом з ним у м. Борзна і він займався її вихованням та утриманням, у той час як позивачка проживала та працювала в Києві та Вишгороді, та навчалася у м. Харкові. У зв`язку з чим відвідувала дитину 3-5 днів на місяць. 29.12.2020 він відвіз дочку до матері, та в присутності поліції, яку безпідставно викликала позивачка, віддав їй. Пізніше [PERSON] проживала з батьками позивачки, які чинили перешкоди у його спілкувані з нею, у зв`язку з чим, він неодноразово звертався до соціальних служб у м. Борзна. Заперечує наявність заборгованості по аліментах, оскільки він погасив її у повному обсязі. Крім того, в період за який нарахована заборгованість по аліментах дитина проживала з ним та перебувала на його утримані. Він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, проте за умови визначення способу його участі у вихованні дитини. У відповіді на відзив позивачка вказує, що неодноразово зверталася до поліції з приводу протиправних дій з боку відповідача, однак було з`ясовано, що конфлікти виникають з приводу виховання дитини і запропоновано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що хоча відповідач не заперечує, що вони досягли згоди з приводу місця проживання дитини, проте він чинить перешкоди у такому проживанні, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися до правоохоронних органів. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що між нею та відповідачем виник спір щодо місця проживання їх малолітньої дочки, оскільки позивач постійно намагається забрати дитину проживати до себе. У 2021 році він хотів відвезти дочку до свого місця проживання на велосипеді. Крім того, відповідач постійно переслідує її, погрожує вчинити самогубство, має нестабільний емоційний стан. На теперішній час дитина відвідує школу у Оболонському районі м. Києва, де навчаються більшість її друзів. Вважає, у разі якщо суд визначить місце проживання дитини разом з нею, у відповідача не буде намірів забрати дитину та віддати у школу у м. Борзна. Також, вказує, що відсутність рішення суду про визначення місці проживання дитини перешкоджає їй звернутися до органів опіки та піклування щодо зміни порядку участі батька у вихаванні дитини, оскільки там їй повідомили, що за відсутності такого рішення вони мають рівні права щодо дитини, тому вона однаковий період часу може проживати як з батьком так і з матір`ю. Крім того, під час дослідження письмових матеріалів справи позивачка повідомила, що вона перевела [PERSON] до іншої школи, оскільки у тій школі яку вона почала відвідувати з початку навчального року, була занадто складна навчальна програма. Представник позивачки позов підтримав, вказавши, що між сторонами наявний спір про визначення місця проживання дитини, оскільки батько вважав, що дочка повинна два тижні на місяць проживати разом з ним у м. Борзна. Така позиція відповідача не відповідає найкращим інтересам дитини. Затверджений порядок участі батька у вихованні дитини вигідний йому, оскільки він у майбутньому хоче зменшити розмір аліментів. Вказує, що відповідач фактично визнав наявність спору про визначення місця проживання дитини, оскільки визнання ним позову не є безумовним, крім того між ним та позивачкою склалися неприязні стосунки. Відповідач визнав позов за умови, що він нарівні з позивачкою буде приймати участь у вихованні дитини. Вказав, що він 1 рік та 9 місяців не бачив свою дочку, яку позивачка переховує від нього. Зазначає, що обставиною що підлягає встановленню при вирішенні цього спору є належне виконання батьківських обов`язків. Однак, позивачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, оскільки не виховує [PERSON] у дусі поваги до нього як батька, грубо ігнорує його право на спілкування з дитиною. У зв`язку з чим він звернувся до органу опіки та піклування, щоб йому встановили графік спілкування з дочкою. З метою дотримання якого, він працевлаштувався у м. Києві. Він надав свою добровільну згоду на проживання дочки разом з матір`ю, оскільки вважає, що в м. Києві кращі школи, більше можливостей для розвитку дитини. У батьків позивачки більші матеріальні можливості. Третя особа, свого представника до суду не направила, у поданій заяві просить розглядати справу без участі їх представника, також надали письмовий висновок по суті спору. Заяви та клопотання учасників справи 01.11.2021 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. 11.11.2021 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. 18.11.2021 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. 30.11.2021 відповідач подав заяву про відвід судді. 25.01.2022 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. 11.08.2022 надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини. 29.08.2022 від Вишгородської міської ради надійшов висновок по суті спору. 15.09.2022 надійшло клопотання відповідача про долучення доказів доданих до зустрічного позову до матеріалів справи. 17.10.2022, 20.10.2022, 10.11.2022 надійшли клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи. 23.11.2022 надійшло клопотання відповідача про закриття провадження по справі. 01.12.2022 надійшло клопотання відповідача про визнання зловживання процесуальними правами. 09.12.2022 надійшло клопотання відповідача про долучення доказів. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Борзнянського районного суду Ріхтера В.В. від 02.11.2021 відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30.11.2021 заява [PERSON] про відвід судді залишена без задоволення. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022, справа розподілена судді Данько О.В. Ухвалою судді від 25.01.2022 справа прийнята до провадження судді Данько О.В., постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання у справі. Розпорядженням голови ВСУ від 08.03.2022 р. N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальну підсудність судових справ підсудних Борзнянському районному суду Чернігвської області визначено за Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, в результаті чого справу було знято з розгляду для вирішення питання про передачу за підсудністю. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 27/0/9-22 від 4 травня 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» з 5 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність Борзнянського районного суду Чернігівської області. Протокольною ухвалою суду від 17.02.2022 третю особу зобов`язано надати письмовий висновок по суті спору та письмові документи на підставі яких він був складений. Протокольною ухвалою суду від 27.06.2022 третю особу повторно зобов`язано надати письмовий висновок по суті спору та письмові документи на підставі яких він був складений. Ухвалою суду від 31.08.2022 зустрічний позов [PERSON] повернутий заявникові, закрито підготовче провадження та справу призначено о судового розгляду по суті. Третю особу зобов`язано надати документи, що стали підставою для надання висновку про визначення місця проживання дитини. Протокольною ухвалою суду від 15.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про долучення доказів, роз`яснена можливість повторного звернення. Протокольними ухвалами суду від 23.11.2022 задоволені клопотання про долучення доказів від 17.10.2022 та від 20.10.2022; відмовлено у задоволені клопотань про долучення доказав(матеріали зустрічного позову) від 17.10.2022, 20.10.2022, 10.11.2022. Протокольними ухвалами суду від 09.12.2022 клопотання про закриття провадження у справі залишене без розгляду, відмовлено у задоволенні клопотання від 09.09.2022 про долучення доказів. Ухвалою суду від 09.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про зловживання процесуальними правами. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд установив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с 9 тому1). З 15.11.2013 сторони прербували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.02.2019.(.с. 6 тому1). Станом на 03.09.2021 дитина була зареєстрована разом з матір"ю у квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . з 24.09.2019. Вказане житло загальною площею 72,4 кв.м. належить позивачці на праві приватної власності. (а.с. 8; 10 тому1). 08.04.2021 [PERSON] зверталася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів. (а.с. 31тому1). 05.08.2021 відкрите виконавче провадження щодо виконання судового наказу №730/989/18 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] . [PERSON] мав заборгованість по аліментах, яка станом на 19.08.2021 року становила 69260,грн. 25.08.2021 відомості про відповідача були внесені до Єдиного реєстру Боржників. Вказана заборгованість була погашена відповідачем. (а.с. 5; 11; 14-15; 24-28; 30). 30.01.2021 за заявою позивачки представниками служби у справах дітей Борзнянської міської ради був здійснений виїзд з метою обстеження умов проживання відповідача за адресою [ADDRESS] , проте представників служби не впустили на подвір"я, відповідач телефоном повідомив що у будинку триває ремонт. (а.с. 7 тому1). Як вбачається з акту обстеження умов проживання відповідача від 30.06.2021, він проживає разом з батьками , умови проживання добрі, у будинку триває ремонт, в одній кімнаті є місце для відпочинку та сну дитини, батьки підтримують сина у його бажанні спілкуватися з дитиною(а.с. 47 тому 1). На час звернення до суду позивачка працювала у ТОВ "КАМТЕКС" за основним місцем роботи менеджер з логістики з пятигодинним робочим тижнем та можливістю дистанційної роботи.(а. с.16 тому 1). Дитині сторін [PERSON] встановлений діагноз змішаний астигматизм обох очей, у зв"язку з чим рекомендований відповідний курс лікування. (а.с. 17 тому1). Із серпня по листопад 2020 року [PERSON] відвідувала заклад дошкільної освіти "Теремок" у м. Борзна Чернігівської області.(а.с. 23 тому 1). 29.12.2020 [PERSON] зверталася до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області з приводу того що відповідач за її місцем проживання не віддає дочку [PERSON]. (а.с 45 тому1). Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради №396 від 16.09.2021 про встановлення порядку визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, на підставі заяви [PERSON] , відповідачу рекомендовано брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , відповідно до графіку, а саме: 1 і 3 тиждень з правом відвідування культурних, розважальних заходів, а також з правом забирати дитину до свого місця проживання та залишатися з ночівлею за місцем проживання батька без супроводу матері за умови дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, задовільного стану здоров"я дитини; за попередньою домовленістю з матір"ю, побачення з дочкою на дві години для вручення подарунків щорічно на день народження та перед Новим роком. Визначено, що батько забирає та привозить дитину до місця проживання матері. Позивачці рекомендовано не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Також, вказано, що у разі домовленості між стронами вони можуть встановити інші способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини (а.с. 49-51 тому1). За результатами консультації у сімейного лікаря 29.09.2021 [PERSON] встановлений діагноз гостра інфекція верхніх дихальних шляхів. (а.с 59 тому1) У жовтні-листопаді 2021 року та вересні 2022 року [PERSON] звертався до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області із заявою про притягнення до відповідальності [PERSON] з приводу того, що вона не дає йому забирати дочку у дні визначені органом опіки та піклування. Під час виїзду за адресою місця проживання позивачки з цього приводу, двері представникам служби у справах дітей ніхто не відчиняв. (а.с. 52-58; 60-65 тому 1; а.с. 72-73 тому 2). Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради №162 від 18.08.2022 затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] . Так, згідно вказаного висновку мати проживає у власній дворівневій чотирикімнатній квартирі, разом з нею проживає [PERSON] та син від попереднього шлюбу. Дитина забезпечена харчуванням, створені відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку, є своя умебльована кімната, одяг, іграшки. [PERSON] працює на посаді провізора в КНП "ЦПМСД" Вишгородської міської ради, має офіційний стабільний заробіток. Вказано, що мати займається вихованням, утримує дитину, турбується про її стан здоров"я, фізичний та моральний розвиток та вважає, що дитина повинна проживати разом з нею, адже вона її любить, бажає займатися її вихованням та розвитком. З матералів, що стали підставою для висновку про визначення місця проживання дитини з матір"ю вбачається, що за місцем роботи позивачка характеризується з позитивного боку, розмір її сукупного доходу за травень-червень 2022 року становив 46889,52 грн. Станом на 04.07.2022 [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) та клуб спортивного танцю за місцем проживання. На момент обстеження умов проживання 03.08.2022 дитина перебувала разом з бабусею та старшим братом. Також, у квартирі створені належні умови для проживання дочки сторін.(а.с. 2-17 том 2). На звернення відповідача від 22.09.2022 Управлінням освіти Оболонської у м. Києві державної адміністрації, йому повідомлено, що [PERSON] не була зарахована до першого класу шкіл Оболонського району м. Києва.(а.с. 60-61 тому 2). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина 1). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.(частина 4) Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1.ст. 161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини суд крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлює та надає належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справи щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивачкою [PERSON] за своїм місцем проживання створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дочки. [PERSON] тривалий час, а саме з 29.12.2020 постійно проживає разом з матір`ю у м. Вишгород, де навчається та відвідує гуртки. Також, разом з ними проживає син позивачки від попереднього шлюбу. Позивачка має власну облаштовану квартиру, постійне місце роботи та достатній рівень доходів для утримання дитини. На час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б давала підстави для висновку, що визначення місця проживання [PERSON] з батьком буде мати більш позитивний влив на неї. Відповідач визнає позов з умовою забезпечення його права брати участь у вихованні дитини та спілкування з нею та не наполягає щоб дочка проживала разом з ним, також не заперечує того, що [PERSON] буде краще проживати разом з матір`ю, оскільки у м. Вишгород більше можливостей для її навчання та розвитку, ніж у м. Борзна, крім того вказує,що сім`я позивачки більш матеріально забезпечена. Висновок, наданий Службою у справах дітей Вишгородської міської ради про визначення місця проживання разом з матір`ю, не є достатньо обґрунтованим, оскільки під час його підготовки не встановлено ставлення дитини щодо кожного з батьків, не обстежені умови проживання батька, проте не суперечить установленим у процесі розгляду справи обставинам та не оспорюється сторонами у справі, тому суд приймає його доуваги при вирішенні вказаної справи. Посилання відповідача на неналежне виконання батьківських обов`язків позивачкою, яке полягає в тому, що вона не виховує дитину у дусі поваги до нього як до батька, ігнорує його право брати участь у вихованні [PERSON] та перешкоджає йому у побаченнях з дитиною, з огляду на те, що [PERSON] не заперечувала, що не дотримувалась визначеного порядку участі батька у вихованні дитини та поведінку позивачки у процесі судового розгляду, зокрема уникання нею відповіді на питання суду про місце навчання дитини, є достатньо обгрунтованими, проте у цьому випадку не є визначальними для вирішення вказаного спору. Спір між сторонами з цього приводу може бути вирішений у межах іншого судового провадження про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Виходячи з обставин цієї справи, суд зважує на необхідність розвитку дитини у спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості Зважаючи на рівність прав батьків щодо дитини, існування між ними суперечностей з приводу участі відповідача у її вихованні, враховуючи, що батьки не змогли забезпечити доброзичливе спілкування один з одним та самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дочки, суд, з огляду на встановлені у справі обставини, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю. Крім того, суд зазначає, що, що батько дитини, який беззаперечно відіграє важливу роль у житті та розвитку дочки, має права та обов`язки щодо дитини нарівні з матір`ю незалежно від того з ким дитина буде проживати. Визначення місця проживаня [PERSON] разом з матір`ю не призведе до обмеження вищевказаних прав відповідача, як про те помилково вважає позивачка, висловлюючи свою незгоду із Порядком визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкування з нею, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради №396 від 16.09.2021. Також, у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дочкою, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved