Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

У жовтні 2022 року, адвокат Бахмут Михайло Сергійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, також стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2020 вона зареєструвала шлюб з Відповідачем в Індустріальному районному у м. Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), про що зроблено актовий запис № 214. [INFO] у них з відповідачем народився син [PERSON] . З березня 2022 року сімейно шлюбні стосунки з Відповідачем остаточно припинені, сторони мешкають окремо. Позивачка потребує матеріальної допомоги Відповідача, тому що на даний час не працює, знаходячись у відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Наразі Відповідач проживає окремо, спільного бюджету Сторони не мають. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання та не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник Позивачки, адвокат Бахмут\~М.С. через «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи за відсутності Позивачки, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 09.07.2020 року, зареєстрованому в Індустріальному районному у м. Дніпро відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), про що зроблено актовий запис № 214. (а.с. 8). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) (а.с. 10). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, дитина сторін не досягла повноліття. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно приписів ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами\~статті 84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У відповідності до\~статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини та дружини, доказів щодо цих обставин відповідачем не надано та матеріали справи не містять, а тому слід дійти висновку, що відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів) та дружини. Згідно з ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідачем позов визнаний у повному обсязі, зважаючи на передбачений законом обов`язок чоловіка - батька дитини, утримувати дружину до досягнення дитиною 3-х років, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років,\~що буде відповідати інтересам сторін. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, визнані відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.п.1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 992,40 грн. Згідно приписів п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved