Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Представник заявника, від імені та в інтересах заявника, звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначив, що шлюбні відносини заявника з [PERSON] фактично припинені. Разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей, повнолітню доньку - [PERSON] - [INFO] та малолітнього сина [PERSON] - [INFO] . Малолітній [PERSON] проживає разом з заявницею та знаходиться на її утриманні. В жовтні 2022 року [PERSON] звернулась до Щорського районного суду Чернігівської області з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилаючись на те, що після звернення заявницею до суду з вищезазначеними позовами з боку [PERSON] відносно [PERSON] чиниться психологічний тиск, залякування та погрози вбивством, та враховуючи викладені обставини просить суд встановити обмежувальний припис [PERSON] у вигляді заборони в будь-який спосіб особисто спілкуватись з [PERSON] та заборонити вести телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, на строк 6 місяців. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини. Заявник пояснила суду, що вона спільно з [PERSON] не проживає, на теперішній час вона виїхала за межі України та проживає в Іспанії. Просила задовольнити заяву та встановити обмежувальний припис [PERSON] із заборонами зазначеними у заяві. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. Клопотань, заяв, заперечень від [PERSON] або його представника на адресу суду не надходило. Заслухавши заявника, його представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №4 . Від шлюбу мають двох дітей доньку - [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей доданими до заяви. У якості доказу вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , представником заявника додано роздруківку розмови, яка відбувалась між [PERSON] та [PERSON] 18.11. 2022 року та була записана на телефон, який належить [PERSON] . Зазначена розмова між заявником та [PERSON] була роздрукована на папері із зазначенням висловлених в ході розмови сторонами фраз та висловлювань та додана до матеріалів справи, як доказ. В судовому засіданні представник заявника просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що він не встиг до початку розгляду справи подати електронні докази. Судом було відмовлено в задоволенні такого клопотання у зв`язку з встановленим строком розгляду для даної категорії справ, відповідно до вимог ст. 350-5 ч. 2 ЦПК України впродовж 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Будь-яких інших доказів заявником та його представником суду надано не було . Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя. Пункти 3 та 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають поняття домашнього та економічного насильства. Так, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 5, 6, 7, 8, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, наданих заявником доказів не достатньо для визнання [PERSON] кривдником, тобто особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Суд вважає неналежним та не достатнім доказом додану до заяви роздруківку розмови, яка відбувалась між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2022 року та була записана на телефон, який належить [PERSON] , оскільки з неї не можливо достовірно встановити чи дійсно відбувалась така телефонна розмова між заявницею та [PERSON] . Отже, в судовому засіданні не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, що заявник є особою, постраждалою від домашнього насильства, а [PERSON] кривдником, тому підстав для застосування до останнього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, до яких належить обмежувальний припис, не має. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , представника [PERSON] , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed