Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач за первісним позовом ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про стягнення коштів в сумі 500 (п`ятсот) дол. США, мотивуючи власні вимоги тим, що 25.09.2019 р. між ФОП [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір про наміри. Відповідно до укладеного договору продавець має намір продати, а покупець придбати, користуючись послугами Агентства нерухомості майно, яке знаходиться у власності продавця, що являє собою квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 Договору сторони досягли згоди укласти договір відчуження об`єкта нерухомості до 31.10.2019 р. Пунктом 3.1. договору передбачено винагороду Агентства нерухомості за виконані послуги в сумі 1000 (одна тисяча) дол. США. Згідно п. 4.2. у разі не укладення договору купівлі - продажу в строк, зазначений в п. 2.1. даного договору з причини залежної від покупця, він сплачує на користь Агентства нерухомості половину суми послуг Агентства, обумовлених в даному договорі. 18.10.2019 р. на адресу Агентства нерухомості від відповідача надійшов лист в якому зазначено про відмову від купівлі об`єкта нерухомості. Враховуючи що угода купівлі об`єкта нерухомості в строк до 31.10.2019 р. не була укладена з вини покупця, [PERSON] згідно договору повинна сплатити на користь Агентства нерухомості половину суми послуг Агентства в розмірі 500 (п`ятсот) дол. США. 28.12.2019 р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу на суму 500 (п`ятсот) дол. США, яку Відповідачем було отримано 06.01.2020 р. На момент подання позову кошти так і не сплачені. Враховуючи, що покупцем були порушені умови договору, відповідно до п. 4.2. договору Агентством нерухомості відповідачу було направлено вимогу про сплату половини суми послуг Агентства в сумі 500 (п`ятсот) дол. США., яку відповідач отримала 06.01.2020 р. В подальшому від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив, згідно якого в задоволені позову просять відмовити. Просять відмовити з підстав того, що договір про наміри не був нотаріально посвідчений, оскільки на нього також поширюються положення ст. 635 ЦК України. А також врахувати факт того, що за положеннями ст. 220 ЦК України даний договір про наміри є нікчемним та не тягне за собою правових наслідків, тому жодних виконань зобов`язань не може бути. 15.05.2020 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ФОП [PERSON] , за участю третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що згідно умов договору від 25.09.2019 року [PERSON] передала продавцю квартири [PERSON] на підтвердження своїх намірів 12 000 грн, в якості гарантійної суми, які остання в свою чергу мала передати на зберігання ФОП [PERSON] , яка діє від імені агентства нерухомості. В подальшому 16.10.2019 року [PERSON] направила відповідачу лист, в якому зазначила що через надмірний тиск на неї з боку продавця вона відмовляється від покупки квартири. Коли [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] з вимогою про повернення їй 12000 грн коштів, то натомість отримала необґрунтовану відмову. Враховуючи вищевикладене просить стягнути на її користь з ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000 грн. 05.11.2020 року від ФОП [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , за якою в задоволені зустрічного позову просять відмовити. Мотивують тим, що за положеннями п. 2.1. сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості до 31.10.2019 р.. З метою забезпечення його укладення, до підписання цього Договору, Покупець передав, а Продавець прийняв гарантійну суму, яка складає 12 000,00 грн., що є еквівалентом 500,00 доларів США на момент укладення договору. Позовні вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що договір про наміри не має сили попереднього договору та позивач за зустрічним позовом не вбачає підстав для отримання Агентством нерухомості коштів у розмірі 12 000,00 грн., які були передані у якості гарантійної суми на підтвердження намірів покупця купити квартиру у продавця. Вказують, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина друга статті 628 ЦК України). В частині регулювання відносин між агентством нерухомості та покупцем договір від 25.09.2019 року є договором про надання послуг. Таким чином, по своїй суті договір про наміри від 25.09.2019 року є змішаним, оскільки в ньому містяться елементи різних договорів. При цьому, сторонам при укладенні договору, який має елементи декількох договорів, слід тлумачити і застосовувати законодавство, яке регулює кожен із вказаних елементів договору, або ж в тексті договору передбачати відповідне застереження про застосування тих чи інших положень законодавства. Разом з тим, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (пункт 2 частини першої статті 208 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина перша статті 209 ЦК України). Договір про наміри від 25.09.2019 року з боку Агентства нерухомості виконано в повному обсязі та належної якості, претензії відсутні, про що зазначено у п. 5.5.Договору. При цьому, покупець при укладенні договору була ознайомлена з його умовами, погодилася з ними та добровільно підписала договір. З викладеного слідує, що вказаний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, не порушує прав та інтересів сторін договору та інших осіб, а тому вважаю вимоги за зустрічним позовом безпідставними, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Одночасно, у зустрічній позовній заяві не визначено та не вказано правових підстав для стягнення коштів у розмірі 12000,00 грн. саме з позивача за первісним позовом, з огляду на те, що за умовами договору, кошти у розмірі 12000,00 отримані від покупця на виконання п. 2.1 Договору, передаються у розпорядження Продавця та Агентства в рівних частинах (п. 4.2. Договору про наміри від 25.09.2019 р.) Доказів того, що ФОП [PERSON] набула кошти у розмірі 12000,00 грн. матеріали зустрічного позову не містять. Представник первісного позивача в особі Мишковської Т.М. надала суду заяву, за якою справу просить завершити розглядом у її відсутність. Позов підтримує та просить задовільнити, в задоволені зустрічного позову просить відмовити. Представник відповідача за первісним позовом до суду не з`явився, попередньо в задоволені первісного позову просив відмовити, зустрічний позов підтримував. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмовій заяві та клопотанні, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. 25.09.2019 р. між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про наміри. Відповідно до укладеного договору продавець має намір продати, а покупець придбати, користуючись послугами Агентства нерухомості майно, яке знаходиться у власності продавця, що являє собою квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 договору сторони досягли згоди укласти договір відчуження Об`єкта нерухомості до 31.10.2019 р. Пунктом 3.1. договору передбачено винагороду Агентства нерухомості за виконані послуги в сумі 1000 (одна тисяча) дол. США. Згідно п. 4.2. у разі не укладення договору купівлі - продажу в строк, зазначений в п. 2.1. даного договору з причини залежної від покупця, він сплачує на користь Агентства нерухомості половину суми послуг Агентства, обумовлених в даному договорі. 18.10.2019 р. на адресу Агентства нерухомості від відповідача [PERSON] надійшов лист в якому зазначено про відмову від купівлі Об`єкта нерухомості. Враховуючи що угода купівлі Об`єкта нерухомості в строк до 31.10.2019 р. не була укладена з вини покупця, [PERSON] згідно договору повинна сплатити на користь Агентства нерухомості половину суми послуг Агентства в розмірі 500 (п`ятсот) дол. США. 28.12.2019 р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу на суму 500 (п`ятсот) дол. США, яку відповідачем було отримано 06.01.2020 р. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Покупець безпідставно відмовилась від укладення угоди купівлі продажу, чим порушила умови п. 2.1, 3.1. Договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч. 1ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи що Покупцем були порушені умови Договору, відповідно до п. 4.2. Договору Агентством нерухомості відповідачу було направлено вимогу про сплату половини суми послуг Агентства в сумі 500 (п`ятсот) дол. США., яку відповідач отримала 06.01.2020 р. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (пункт 2 частини першої статті 208 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина перша статті 209 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: «не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] при укладенні договору від 25.09.2019 року була ознайомлена з його умовами, погодилася з умовами договору та добровільно підписала договір. Вказаний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, не порушує прав та інтересів сторін договору та інших осіб, за домовленістю сторін, підлягав до виконання та визнавався сторонами, як чинний та неудаваний, а тому суд вважає вимоги за зустрічним позовом безпідставними, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Враховуючи викладене суд вважає звернення первинного позивача правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подавав, доводи позивача [PERSON] не спростував, наявність правових підстав для відмови в позові не наведені. Таким чином, під час судового розгляду встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту, шляхом задоволення первинних вимог позову. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення судових витрат 840,80 грн, які підтверджені документально (а. с. 3).

Outcome: approved