Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, до припинення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років та частину додаткових витрат, пов`язаних з оплатою трьох семестрів навчання [PERSON] , [INFO] , що у сумі становить 16 500 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 10 квітня 2001 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.06.2021 року розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає та перебуває на її утриманні. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.09.2021 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 30 серпня 2021 року і проводити до повноліття дитини. [INFO] їх сину [PERSON] виповнилося 18 років. У 2021 році син поступив на навчання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу за спеціальністю інформаційні технології. У відповідача немає інших дітей і ніхто з непрацездатних родичів на його утриманні не перебуває. Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача, факт відсутності інших непрацездатних осіб на його утриманні, відсутності протипоказань щодо стану здоров`я, відповідач зобов`язаний сплачувати свою частку в утриманні дитини, шляхом сплати аліментів. Крім того, у відповідності до довідки № 2392 від 15.09.2022 року, син навчається на другому курсі університету на денній формі навчання на оплатній формі за кошти фізичних осіб, які на даний час вона оплачує самостійно. У відповідності до умов Договору про надання платної освітньої послуги, розмір плати за навчання становить 88 000 гривень за чотири роки навчання. На даний час, згідно квитанцій про оплату, нею оплачено 33 000 гривень, що становить вартість послуг за навчання за три навчальні семестри. Позивачка вважає, що відповідач, як батько, повинен нести додаткові витрати пов`язані із навчанням сина. Представник відповідача адвокат Бойчук Н.В. подала відзив на позовну заяву, у якому вказує, що з 22 січня 2022 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 січня 2022 року. [INFO] у цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] . До 31 грудня 2021 року відповідач перебував на обліку в Івано-Франківському обласному центрі зайнятості, з 01 січня 2022 року по червень 2022 року був безробітним. 06 червня 2022 відповідача прийнято на роботу на посаду майстра Відділу капітального будівництва Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ», де він працює по даний час. Дохід відповідача становить лише його заробітна плата, яку він не приховує і з якої сплачує всі податки. Його щомісячний дохід становить близько 10500 гривень. [PERSON] не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей чи банківських вкладів. При розірванні шлюбу з позивачкою все спільно набуте майно залишилося їй та сину, поділ майна не здійснювався. Зараз відповідач проживає в іншій області. На даний момент дружина [PERSON] не працює, бо перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дружина [PERSON] і дочка [PERSON] знаходяться на утриманні відповідача, отриманий ним дохід повністю розрахований на щоденні обов`язкові потреби. Відповідач бажає брати участь в утриманні сина [PERSON] , допомагати йому, однак, враховуючи його реальний матеріальний стан, наявність на його утриманні дружини та дочки, інші істотні обставини, що мають значення, які доводяться долученими доказами, сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 3000 гривень щомісячно [PERSON] не має можливості, такий розмір є для нього непосильним. З огляду на його життєві обставини, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно. Стосовно стягнення додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання, представник відповідача зазначає, що у даному випадку витрати на навчання сина [PERSON] викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини у розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною вищої освіти (ступінь - бакалавр). При цьому позивачкою не доведено, що між нею та відповідачем було безпосередньо досягнуто домовленості щодо вибору вказаного освітнього закладу та форми навчання, з узгодженням з ним питань фінансового характеру. Такі витрати є для відповідача непередбачуваними. Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить стягнути витрати, понесені на правничу допомогу у сумі 3000 гривень. Відповідач в судове засідання не прибув, його представник подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2021 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , аліменти на утримання сина: [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 30 серпня 2021 року і проводити до повноліття дитини. [INFO] синові [PERSON] виповнилося 18 років. Як вбачається з довідки від 15.09.2022 року № 2392 та Договору № ІП-21-586-1 про надання платної освітньої послуги в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу для підготовки фахівців, [PERSON] навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю інформаційні технології, на платній основі, за кошти фізичних осіб, форма навчання денна. У відповідності до умов Договору про надання платної освітньої послуги, розмір плати за навчання становить 88 000 гривень за чотири роки навчання (з 2021 по 2025 роки навчання). Позивачкою надано квитанції про оплату (а.с. 15-17), з яких вбачається, що за навчання сина [PERSON] проведено оплату у сумі 33 000 гривень. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] 22 січня 2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22 січня 2022 року. Від даного шлюбу [INFO] народилася дочка - [PERSON] , (свідоцтво на народження серії [NUMBER] від 18 травня 2022 року). Згідно довідки АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ «ЖИТОМИРГАЗ» вих. № 100-Сл-18173-1122 від 02.11.2022 року, [PERSON] займає посаду майстра Відділу капітального будівництва. Його сукупний дохід за червень вересень 2022 року складає 50345,13 грн. Відповідно до довідки ПП Фірма «НАІС» № 72 від 11.11.2022 року, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Нормою ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю інформаційні технології, що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи у період його навчання. Отже, повнолітній [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 346/103/17 суд касаційної\~ інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітнього сина сторін, який навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває син. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітнього [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні позивачки, особу відповідача, який є особою працездатного віку, його дохід, перебування на його утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу та дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на вищенаведене, зважаючи на доводи сторони позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина сторін, який продовжує навчатись, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви з 13.10.2022 року, до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача частини додаткових витрат, пов`язаних з оплатою трьох семестрів навчання [PERSON] , [INFO] , що становить суму 16 500 гривень, суд зазначає наступне. Представленими доказами позивачки є достовірно і належно підтверджено факт понесення нею витрат на оплату навчання сина в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю інформаційні технології. Положеннями статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Однак, у своїй постанові від 16 жовтня 2019 року Верховний Суд, за результатами розгляду подібних правовідносин у справі № 219/1766/18, дійшов висновку, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Аналогічного висновку Верховний Суд притримувався і у своїх постановах від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 та від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19. З урахуванням вищенаведеного, оскільки навчання спільної дитини сторін [PERSON] у вищому навчальному закладі для здобуття вищої освіти на платній основі не відноситься до особливих обставин, передбачених статтею 185 СК України, у суду відсутні підстави покладати на відповідача обов`язок нести витрати на навчання дитини в порядку, передбаченому статтю 185 СК України, як додаткові витрати на дитину. А тому у задоволенні вищезазначеної позовної вимоги слід відмовити. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Задовольняючи позов, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Стороною позивача не надано суду договору про надання правничої допомоги, детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, а тому слід дійти висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial