Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.11.2021 року о 17 год 30 хв між населеними пунктами Тарасівка-Гончарівка Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням. Відповідно до постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківського району від 26.01.2022 року, яка залишена в силі постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.02.2022 року, відповідача визнано винуватим у вчиненні ДТП. Згідно із висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] становить 214982 грн 03 коп. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та згідно договору страхування, ліміт за шкоду завдану майну становить 130000 грн 00 коп, розмір франшизи - 2500 грн 00 коп. 12.05.2022 року страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» йому було відшкодовано 127500 грн 00 коп в якості компенсації за шкоду завдану [PERSON] в результаті даної ДТП в межах передбаченого ліміту. Вартість фактичної завданої шкоди в результаті ДТП є вищою за суму отриманого страхового відшкодування. Різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в результаті вказаної ДТП та сумою отриманого страхового відшкодування становить 87482 грн 03 коп. Крім того, він змушений був скористатись послугами евакуатора, з метою доставки свого транспортного засобу з місця вчинення ДТП до місця свого проживання, що становить 5100 грн 00 коп. У зв`язку із даною подією, знищенням майна в результаті ДТП йому було завдано моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 93082 грн 02 коп, з яких: 87482 грн 02 коп - вартість невідшкодованої майнової шкоди завданої в результаті пошкодження транспортного засобу; 5100 грн 00 коп - вартість збитків пов`язаних із витратами на послуги евакуатора; 500 грн 00 коп - завданої моральної шкоди та 3500 грн 00 коп витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. Позивач та його представник, адвокат Савчук Р.Р., у судове засідання не з`явилися, 08.12.2022 року від останнього на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі та участі позивача (а.с. 132). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився. Від нього 06.12.2022 року на адресу суду надійшов відзив, у якому він зазначив, що визнає позов в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди в сумі 98572 грн 00 коп, яка складається з 87582 грн 00 коп вартості збитків пов`язаних з пошкодженням автомобіля позивача, 5000 грн 00 коп - вартість збитків пов`язаних із витратами на послуги евакуатора, 500 грн 00 коп - завданої моральної шкоди, 3500 грн 00 коп витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 992 грн 40 коп суми сплаченого судового збору. Просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 131). 16.11.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, відзив поданий відповідачем, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2021 року о 17 год 30 хв між населеними пунктами Тарасівка-Гончарівка Івано-Франківського району Івано-Франківської області водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням та останнього постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківського району від 26.01.2022 року визнано винуватим у вчиненні вказаного ДТП (а.с. 102-109). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.02.2022 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Тлумацького районного суду від 26.01.2022 року залишено без змін (а.с. 110-113). Відповідно до копії акту № 1/11/21 приймання передачі наданих послуг від 20.11.2022 року, складеного між замовником [PERSON] та виконавцем ТОВ «Петротранселектро», в особі Крупи Ю.П., виконавець надав транспортні послуги евакуатора по перевезенню за маршрутом м. Тлумач - м. Львів, на суму 5100 грн 00 коп (а.с. 8). Позивачем 23.11.2021 року укладено договір № 284-21 про виконання судової експертизи, із судовим експертом Вербовим В.В., та здійснено оплату за проведення зазначеної експертизи, що підтверджується копією вказаного договору від 23.11.2021 року та копією квитанції до прибуткового касового ордера № 284 від 24.12.2021 року (а.с. 9, 10). Згідно із висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи № 284 від 14.01.2022 року, згідно договору № 284-21 від 23.11.2021 року, пошкодження автомобіля марки «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яке мало місце 20.11.2021 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 214982 грн 03 коп (а.с. 11-101). З копії страхового акту № ОЦВ-21-13-67354/1 від 11.2022 року встановлено, що між [PERSON] та ПАТ НАСК «ОРАНТА» було укладено договір страхування № АТ 0254983 від 17.07.2021 року, відповідно до якого ліміт шкоди, завданої майну, становить 130000 грн 00 коп, розмір франшизи - 2500 грн 00 коп. Страхувальником [PERSON] у період страхування в результаті ДТП було завдано матеріальну шкоду транспортному засобу марки «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Останньому ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 127500 грн 00 коп, що підтверджується копією платіжного доручення № 21740 від 12.05.2022 року (а.с. 117-119). 09.02.2022 року позивачем надіслано на адресу відповідача претензію, у якій запропоновано [PERSON] відшкодувати йому шкоду, заподіяну ним у результаті вчинення ДТП у добровільному порядку в розмірі 96582 грн 03 коп, що підтверджується копією вказаної претензії та доказів її надсилання відповідачу (а.с. 114-116). Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 2 статті 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20). Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,а також в інших випадках, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачем в уточненій позовній заяві зазначено, що йому спричинено також і моральну шкоду, яку визначив у розмірі 500 грн. Виходячи з наведених норм Закону, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, у поданому ним до суду відзиві, суд вважає, що остання підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем здійснено оплату за проведення вищевказаної судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3500 грн 00 коп, а відтак дані витрати підлягають стягненню із відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 22, 23, 980, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved