Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Заявник звернулася у Виноградівський районний суд із заявою до зацікавленої особи: Виноградівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що заявник проживає по [ADDRESS] разом з своєю [PERSON] , [INFO] , а також бабусею [PERSON] , [INFO] , яка являється особою похилого віку, у вересні місяці цього року їй виповнилось 83 роки, має хронічні хвороби, через які втратила здатність самостійно пересуватися і обслуговувати себе вже на протязі декількох років. У зв`язку з війною, переживаннями, за останні місяці стан здоров`я бабусі [PERSON] погіршився і якщо до тепер заявник міг залишити її саму, то тепер такої можливості не маю, так як вона має бути постійно під наглядом. У зв`язку з хронічними хворобами бабуся має залежність від інших осіб і повну нездатність до самообслуговування. Далі заявник зазначає, що його мама (донька бабусі) [PERSON] являється інвалідом ІІІ-ої групи, їй протипоказана робота пов`язана з підйомом важкості, має постійне місце роботи в ПАТ «Гроно-Текс», з понеділка по п`ятницю, тому він є єдиною дорослою особою вдома, хто опікується бабусею на протязі майже всього часу. Згідно витягу з протоколу Довідки ЛКК №429 від 03.10.2022 року [PERSON] поставлено діагноз : «Хрон. Ішемія головного Мозку ІІ-ІІІ ст. прогресуючий перебіг з статооординаторними порушеннями» (копія витягу додається). Відповідно Висновку №429 КНП «Виноградівський центр первинної медико- санітарної допомоги» Виноградівської міської ради про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» від 03.10.2022 року (додається в копії) - « [PERSON] , [INFO] , місце проживання особи : [ADDRESS] .ВайдиДЗ Рекомендовано соціальні послуги : догляду вдома... Члени комісії [PERSON] , [PERSON] . Висновок дійсний до 03.10.2023 р.» У зв`язку з тим, що бабуся [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, він вимушений постійно піклуватися про неї та здійснювати за нею догляд на протязі останніх двох років, він є єдиною особою, що здійснює на даний час догляд та піклується про бабусю, а саме постійно доглядаю її, прибираю житло, готую їжу, купую необхідні ліки, продукти харчування, сплачую комунальні послуги, оскільки моя дружина не може цього робити через зайнятість по місцю своєї роботи, а інших осіб, які-б могли здійснювати постійний догляд за [PERSON] не має, а відтак, на підставі наведеного, заявник просить суд встановити факт, що він [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , за відсутності інших осіб, є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за бабусею [PERSON] , [INFO] , мешканкою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , яка згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, проте в подали до суду заяву від 09.12.2022р., в якій просили справу розглянути без них, свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просили такі задоволити; представник Виноградівської міської ради в судове засідання також не з`явився, про місце і час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без його участі на підставі наданих сторонами доказів. З приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах. Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні. Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що заявник відповідно до довідки №319 від 20.10.2022р., виданою виконавчим комітетом Виноградівської міської ради, проживає по [ADDRESS] разом з своєю мамою [PERSON] , [INFO] , а також бабусею [PERSON] , [INFO] , яка являється особою похилого віку, їй виповнилось 83 роки, має хронічні хвороби, через які втратила здатність самостійно пересуватися і обслуговувати себе вже на протязі декількох років. У зв`язку з війною, переживаннями, за останні місяці стан здоров`я бабусі [PERSON] погіршився і вона має бути постійно під наглядом, так як має залежність від інших осіб і повну нездатність до самообслуговування. Заявник, оскільки його мати [PERSON] являється інвалідом ІІІ-ої групи, є єдиною дорослою особою, хто опікується бабусею на протязі майже всього часу. Так, згідно витягу з протоколу Довідки ЛКК №429 від 03.10.2022 року [PERSON] поставлено діагноз: «Хрон. Ішемія головного Мозку ІІ-ІІІ ст. прогресуючий перебіг з статооординаторними порушеннями». Відповідно Висновку №429 КНП «Виноградівський центр первинної медико- санітарної допомоги» Виноградівської міської ради про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» від 03.10.2022 року - « [PERSON] , [INFO] , місце проживання особи : [ADDRESS] .ВайдиДЗ Рекомендовано соціальні послуги : догляду вдома... Висновок дійсний до 03.10.2023 р.» Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. ' Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексів України. Статтею 3 Конституції України, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя (ст.49). Статтею першою Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися...». Отже, встановивши, що [PERSON] , яка є особою похилого віку та потребує постійного стороннього догляду, заявник постійно піклується про неї та здійснювати за нею догляд, він є єдиною особою, що здійснює на даний час такий догляд, суд приходить до переконання про задоволення заяви, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги». На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.1,13 Закону України «Про соціальні послуги» та

Outcome: approved