Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

04 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовну заяву мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 31.08.2022 року, за реєстровим номером 1668, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Підпунктом 1 пункту 5 договору купівлі-продажу, посвідченого 31.08.2022 року, за реєстровим номером 1668, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., передбачено, що Продавець зобов`язаний знятись з реєстрації та забезпечити зняття з реєстрації всіх зареєстрованих в квартирі осіб до 14.09.2022 року. На сьогоднішній момент, ця умова Договору не виконана. Так, відповідно до довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.10.2021 року №6180/18-21 вбачається, що відповідно до картотеки реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , станом на 26.09.2022 року зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .. Оскільки, [PERSON] , не виконано умов договору купівлі-продажу, вважаю, що [PERSON] та [PERSON] , не мають права користуватися квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим підлягають зняттю із реєстрації місця проживання. Причиною звернення до суду став той факт, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживає тривалий час та у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права останнього. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. 30 листопада 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 20 грудня 2022 року: позивач - не з`явилася, про час, дату та місце розгляду повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд провести у його відсутності, позов визнає. відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд провести у його відсутності, позов визнає. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 31.08.2022 року, за реєстровим номером 1668, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Підпунктом 1 пункту 5 договору купівлі-продажу, посвідченого 31.08.2022 року, за реєстровим номером 1668, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., передбачено, що Продавець зобов`язаний знятись з реєстрації та забезпечити зняття з реєстрації всіх зареєстрованих в квартирі осіб до 14.09.2022 року. Так, відповідно до довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.10.2021 року №6180/18-21 вбачається, що відповідно до картотеки реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , станом на 26.09.2022 року зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Положеннями статей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Окрім цього, згідно ст.7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як убачається з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 353/1096/16-ц (провадження №14-181цс18). У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц(провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Таким чином, судом установлено, що інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідачів у якого припинилися правові підстави користування чужим майном. Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 447/455/17 провадження № 14-64цс20. Відповідно до ч. 5 ст.263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, визнання відповідачами позову, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідачів такими, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved