Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє його представник - адвокат Пінчук Ю.В., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якої позивачем вказано, що він є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097 за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Ним було прийнято спадщину, проте державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Скляр Є.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за правовстановлюючими документами на земельну ділянку неможливо встановити ідеальну частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку. У зв`язку із смертю одного із співвласників земельної ділянки - [PERSON] самостійно вирішити питання щодо розміру часток кожного із співвласників не є можливим. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2022 [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовної заяви про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки така позовна вимога щодо визначення частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, так як у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, що свідчить про неефективність способу захисту права особи. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 5,21 га, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Омельницької сільської Кременчуцького району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2022 року за клопотанням представника позивача було залучено [PERSON] в якості співвідповідача у справі за позовом [PERSON] до Омельницької сільської Кременчуцького району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Пінчук Юлія Віталіївна у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач - Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. Просили винести рішення на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Четверта кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 046527, виданого 28.10.2004 (а.с. 7) та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, остання належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.73 зворот - 74). Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00032368794 від 10 вересня 2021 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.38). Відповідно до заповіту від 08 листопада 2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Гнєдаш І.В. за реєстровим номером 66, [PERSON] , [INFO] , заповіла земельну ділянку розміром 1/2 від 5.21 га, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, що знаходиться на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (бувшої Демидівської сільської ради, що увійшла до складу Омельницької сільської ради) своєму онукові [PERSON] , [INFO] (а.с.72). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вищевказаний заповіт є чинним (а.с. 61 зворот - 62). За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За змістом статей 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до 1 ч. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Судом під час розгляду справи було встановлено, що позивач [PERSON] 01 вересня 2021 року, тобто у шестимісячний строк, передбачений ст.1270 ЦПК України, звернувся до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.34). Таким чином, позивач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З постанови державного нотаріуса Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Скляр Е.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 5,21 га, яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки неможливо встановити ідеальну частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку (а.с.11). Отже, в зв`язку з тим, що за померлою спадкодавицею [PERSON] не визначена ідеальна частка у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття спадкодавицею права власності на земельну ділянку), співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як вбачається з вищевикладеного, частки співвласників земельної ділянки кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, не визначені. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.05.2022 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовної заяви про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки така позовна вимога щодо визначення частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, так як у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, що свідчить про неефективність способу захисту права особи. Роз`яснено, що у такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, іншим шляхом встановити своє право власності [PERSON] , - спадкоємець, який прийняв спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , позбавлений можливості, оскільки нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 5,21 га, яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки встановити ідеальну частку зазначеної земельної ділянки неможливо та в судовому порядку позивачу було відмовлено у задоволенні вимог про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] , яка є співвласницею вищевказаної земельної ділянки, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки кадастровий номер 5322481000:08:000:0097. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, та судом не було встановленого інших обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 5,21 га, яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322481000:08:000:0097, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , підлягає задоволенню. Судові витрати, у відповідності до клопотання [PERSON] , покласти на позивача [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved