Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що, 18 липня 2018 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу № К4Н0А-0000419. За цим договором АТ КБ «ПриватБанк» виступає лізингодавцем, а позивач - лізингоодержувачем. Предметом лізингу є транспортний засіб марки «Peugeot 301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який за умовами договору лізингу після сплати всіх лізингових платежів переходить до нього. Загальний лізинговий платіж становить 613 122,38 грн. Щомісячний платіж становить 9 212,05 грн. 21 липня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «СК «Уніка» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № К4Н0CPS-186K309, автомобіля марки «Peugeot 301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до умов якого ПАТ СК «Уніка» є страховиком, АТ КБ «ПриватБанк» - страхувальником, позивач -лізингоотримувачем. В період часу з 18 липня 2018 року по 06 лютого 2020 року позивачем сплачено 29 140,66 грн - страхових платежів, 98 719,29 грн - лізингових платежів, та відсотки за користування лізингом в розмірі 72 623,29 грн. 22 листопада 2019 року відбувся страховий випадок - ДТП, в результаті якої вказаний автомобіль був конструктивно знищеним, незважаючи на це він продовжував виконувати умови договору лізингу. 05 лютого 2020 року страховик ПАТ «СК «Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 100 451,58 грн відповідачу АТ КБ «ПриватБанк», яке розподілило кошти наступним чином: 80 663,52 - зарахування коштів в якості заборгованості, 18 081,28 грн - сплата податку з доходів страхового відшкодування та 1 506,77 грн - військовий збір зі страхового відшкодування, однак йому не було повернуто залишків конструктивно знищеного внаслідок ДТП автомобіля, лізингові платежі в розмірі 98 719,29 грн та 72 623,29 грн - відсотків за користування лізингом. Посилаючись на вказані обставини, та в зв`язку з вилученням в нього залишків конструктивно знищеного транспортного засобу, позивач вважає, що має право вимагати у відповідача сплачених коштів за договором фінансового лізингу, у зв`язку із чим, на підставі п. 5.3. цього договору, просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 171 342,58 грн, з яких 98 719,58 грн - лізингові платежі та 72 623,29 грн - відсотки за користування лізингом. Ухвалою судді від 11 лютого 2022 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 26 липня 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому останній просить у позові [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що в позивача наявна заборгованість за договором фінансового лізингу в розмірі 130 520,36 грн, лише після сплати якої, а також можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності (п. 11.2 договору), в інакшому випадку предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії цього договору (п. 2.4. цього договору). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача 21 грудня 2022 року надійшла до суду заява, в якій просить справу слухати за його та позивача відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити з наведених у ньому підстав. В судове засідання представник відповідача не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 липня 2018 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу № К4Н0А-0000419, відповідно до п. 2.1 ст. 2 якого банк/лізингодавець зобов`язується надати лізингоодержувачу майно/транспортний засіб за плату в тимчасове користування. Відповідно до п. 14.1 ст. 14 договору та додатку № 1 до цього договору предметом лізингу є автомобіль марки «Peugeot 301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору (п.2.4 договору). Власником вказаного автомобіля, відповідно до п. 2.4 договору, та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є відповідач, протягом усього строку дії даного договору. Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається із періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку №2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (п.2.3 Договору); строк лізингу - 60 місяців (п.14.2 Договору). Пунктами 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 договору передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмету лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних із страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п.14.3 договору, сплатити лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу по графіку та відповідно до статті 14 п.14.3 договору, сплатити лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п.14.6 договору в строки, визначені умовами договору та графіком лізингових платежів. Страхування предмета лізингу здійснюється з моменту підписання акту приймання-передачі транспортного засобу та протягом строку лізингу. Страхування предмету лізингу здійснюється лізингодавцем в страхових компаніях, акредитованих лізингодавцем, протягом строку лізингу за наступними страховими реквізитами: пошкодження, втрата або знищення предмета лізингу (сукупність вказаних реквізитів) спричинені дорожньо-транспортною пригодою, пожежею, вибухом, ударом блискавки, падінням предметів або їхніми уламками, стихійними лихами, протиправними діями третіх осіб, викраденням або іншим незаконним заволодінням та/або його розукомплектуванням (п. 5.1 цього договору). У випадку повної конструктивної загибелі (яка визначається страховою компанією за договором страхування) предмета лізингу, а також у разі крадіжки чи протиправного вилучення предмета лізингу дія договору припиняється. Якщо предмет лізингу не може бути відремонтований для нормальної експлуатації, або був знищений (втрачений) лізингодавець зараховує суму отриманого від страхової компанії відшкодування на погашення заборгованості лізингоодержувача за договором лізингу. Якщо сума страхового відшкодування, отриманого від страхової компанії, є недостатньою для покриття всіх боргів лізингоодержувача та необхідних платежів за договором лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю всю заборгованість та необхідні платежі за договором, які не відшкодовані лізингоодержувачем на момент настання конструктивної загибелі, протягом 15 робочих днів після отримання відповідного письмового повідомлення від лізингодавця. Якщо отримана лізингодавцем сума страхового відшкодування перевищує суму заборгованості лізингоодержувача за договором, та лізингоодержувач не порушував умови цього договору, лізингодавець має право сплатити лізингоодержувачу або зарахувати як частину відшкодування вартості предмета лізингу за новим договором суму перевищення протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати надходження коштів на рахунок лізингодавця (п.5.3 договору). За змістом п. п. 8.1., 8.2.2. ст. 8 укладеного між сторонами договору лізингу, подією дефолту вважається, в тому числі подія, якщо предмет лізингу знищений, пошкоджений і не може бути відновлений (в т. ч. при повній конструктивній загибелі відповідно до умов договору страхування предмета лізингу), незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, в такому випадку лізингоодержувач зобов`язаний усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від лізингодавця негайно доставити предмет лізингу за адресою, визначеною лізингодавцем у повідомленні про настання події дефолту, після звернення лізингоодержувача та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Повернення предмета лізингу в користування лізингоодержувачу здійснюється лізингодавцем за умови виконання лізингоодержувачем або третьою особою від імені лізингоодержувача усіх обов`язків за цим договором, усунення усіх порушень, компенсації лізингодавцю всіх витрат, пов`язаних з доставкою, зберіганням та утриманням предмета лізингу, та сплати винагороди, визначеної в ст. 9.7 цього договору. Відповідно до п. 8.2.4. ст. 8 договору фінансового лізингу від 18 липня 2018 року, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором. Згідно з п. 11.2. ст. 11 цього ж договору сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 (десяти) робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від договору (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця акта звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, але не раніше ніж через один рік, починаючи з дати підписання сторонами акта. Судом також з`ясовано, що 21 липня 2018 року між страховиком - ПАТ «СК «Уніка» та страхувальником - АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № К4Н0CPS-186K309. Лізингоотримувач - [PERSON] , підстава: договір лізингу № К4Н0А-0000419 від 18 липня 2018 року. Предмет договору - майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користування та розпорядженням наземним транспортним засобом, що належить йому на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших законних підставах. За цим договором майном, що страхується, є транспортний засіб марки «Peugeot 301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , страхова сума 375 000,00 грн, страховий платіж 18 750,00 грн. 22 листопада 2019 року сталася ДТП за участю вказаного автомобіля, що згідно з договором страхування є страховою подією, за якою ПАТ «СК «Уніка» надано розрахунок виплати страхового відшкодування (визначено страхову суму за договором на момент настання страхового випадку - 356 250,00 грн; ринкова вартість на дату страхового випадку - 248 740,80 грн; співвідношення вартості відновлювального ремонту до страхової суми по договору - 95 % таким чином автомобіль вважається конструктивно знищеним) та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 100 451,58 грн, які 05 лютого 2020 року перераховано АТ КБ «ПриватБанк». Вказані обставини підтверджуються, в тому числі, листом відповідача від 19 лютого 2020 року № 20.1.0.0.0/7-20021/500, платіжним дорученням від 05 лютого 2020 року № 134556, протоколом про адміністративне правопорушення від 22 листопада 20219 року серії ДПР18 № 280894. Відповідач кошти в сумі 80 863,52 грн зарахував на погашення заборгованості позивача за договором фінансового лізингу № К4Н0А-0000419 від 18 липня 2018 року, 18 081,28 грн - перераховано на рахунок державного казначейства як сплату податку з доходів зі страхового відшкодування фізичній особі та суму 1 506,77 грн - перераховано на рахунок державного казначейства як військовий збір. Як вбачається з наданого розрахунку про операції за договором фінансового лізингу за період з 27 лютого 2018 року по 27 лютого 2020 року, після настання страхового випадку та конструктивного знищення предмета лізингу, позивачем здійснювалися оплати в рахунок погашення тіла заборгованості та відсотків і станом на 06 лютого 2020 року залишок заборгованості становить 130 520,36 грн. Загальна сума внесених позивачем лізингових платежів становить 99 021,63 грн, а оплата відсотків - 72 121,33 грн. Позивач посилаючись на те, що транспортний засіб за договором фінансового лізингу, в зв`язку з його конструктивним знищенням та поверненням залишків відповідачу, фактично йому у власність не передано, просить стягнути суми сплачених за договором фінансового лізингу платежів. Правовідносини, які виникають у зв`язку із договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України, Законами України «Про фінансовий лізинг» та «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Положеннями ч. 2 ст. 806 ЦК України також передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норма права містяться у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 363/3673/14-ц та постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2020 року в справі № 404/8187/18. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 809 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо лізингодавець або продавець (постачальник) прострочили передання предмета договору лізингу лізингоодержувачу або лізингоодержувач прострочив повернення предмета договору лізингу лізингодавцю, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження несе сторона, яка прострочила. Також відповідно до ч. 1 ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару. Як убачається із умов договору, а саме положень п. 3.1 укладеного сторонами договору фінансового лізингу, лізингодавець реєструє предмет лізингу на своє ім`я, а відтак власником предмета лізингу є відповідач. Згідно із п. 3.2 указаного договору передбачено, що приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акта. Підписання лізингоодержувачем акта підтверджує в т. ч. належну якість, комплектність, справність предмета лізингу і відповідність предмета лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акта, до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням предметом лізингу (в тому числі ризики, пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування предметом лізингу). З моменту підписання акта лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації предмета лізингу. Відповідно до ч.1, 2 ст.13 Закону України «Про фінансовий лізинг» з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувача ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором. Предмет лізингу та/або пов`язані з виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов`язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 696 ЦК України передбачено, що договором може бути встановлений обов`язок продавця або покупця страхувати товар. Якщо сторона, яка зобов`язана страхувати товар, не застрахувала його, друга сторона має право застрахувати товар і вимагати відшкодування витрат на страхування або відмовитися від договору. Зокрема, умовами п. 5.1 укладеного між сторонами договору фінансового лізингу передбачено страхування предмету лізингу, що здійснюється з моменту підписання акта приймання-передачі транспортного засобу та протягом строку лізингу. При цьому, страхування предмету лізингу здійснюється лізингодавцем в страхових компаніях, акредитованих лізингодавцем, протягом строку лізингу за наступними страховими ризиками: пошкодження, втрата або знищення предмета лізингу (сукупність вказаних ризиків), спричинені дорожньо-транспортною пригодою, пожежею, вибухом, ударом блискавки, падінням предметів або їхніми уламками, стихійними лихами, протиправними діями третіх осіб, викраденням або іншими незаконними заволодіннями та/або його розукомплектуванням. Умовами договору також передбачено, що у випадку, якщо реєстрація або проживання клієнта в Донецькій або Луганській області, окрім зони АТО, то страхування КАСКО є обов`язкове. Умовами п. 5.4.2 договору лізингу також передбачено, що лізингоодержувач не може самостійно укладати без погодження лізингодавця договори страхування щодо предмета лізингу. Отже, за умовами договору саме на відповідача було покладено зобов`язання по страхуванню предмета лізингу. За змістом ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. У відповідності до вимог ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що уклавши 18 липня 2018 року договір фінансового лізингу автомобіля № К4Н0А-0000419, у відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на початку були правові підстави для набуття майна - отримання коштів від лізингоодержувача [PERSON] , однак така правова підстава відпала 22 листопада 2019 року, після настання страхового випадку - ДТП, в результаті якої предмет лізингу визнано конструктивно знищеним, залишки передані відповідачу, який також, як сторона договору добровільного страхування, отримав від ПАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування вартості автомобіля за цим фактом, внаслідок чого відповідно до п. 5.3 вказаного договору, його дія припинилася, що унеможливлює також в подальшому виконання умов договору фінансового лізингу автомобіля, саме в частині передачі предмета договору автомобіль марки «Peugeot 301», 2018 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] у власність лізингоодержувача - позивача, а тому є всі правові підстави для задоволення позову. Що ж стосується заявлених до стягнення сум, то в частині сплачених основних платежів за договором фінансового лізингу, суд виходить із встановленого приниципу диспозитивності та стягує суму коштів в межах заявлених [PERSON] вимог в розмірі 98 719,29 грн, а в частині сплачених відсотків за договором лізингу - з наданого розрахунку про операції за договором фінансового лізингу за період з 27 лютого 2018 року по 27 лютого 2020 року, оплата яких підтверджена на суму 72 121,33 грн, і розміри яких стороною відповідача жодним чином не спростовані та не оспорюються. У зв`язку з частковим задоволенням позову [PERSON] , судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача, а решту суми судового збору в розмірі 716, 01 грн, недоплаченого під час подачі позову, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial