Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У вересні 2022 року позивач через свого представника звернулася до суду із цим позовом до Дніпровської міської ради, зазначивши третьою особою Третю Дніпровську державну нотаріальну контору, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона була опікуном недієздатного інваліда І групи [PERSON] та надавала йому всіляку допомогу, проживала разом з ним та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (нинішня адреса: [ADDRESS] ). У квітні 2020 року стан здоров`я погіршився, він самостійно не пересувався, потребував постійної нерегульованої допомоги, нагляду та догляду, а тому рішенням виконавчого комітету було надано дозвіл для влаштування недієздатного [PERSON] до будинку-інтернату з наданням путівки від 25 травня 2020 року № 3835 до Психоневрологічного відділення КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР, де недієздатний [PERSON] перебував з 05 червня 2020 року по 30 грудня 2020 року. При цьому на позивача, як опікуна недієздатного [PERSON] , рішенням виконавчого комітету від 23 квітня 2020 року було покладено обов`язок по опіці над його майном. [INFO] [PERSON] , помер у зв`язку із чим з позивача зняті обов`язки опікуна над [PERSON] . Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина 9/12 часток квартири. У зв`язку з тим, що на день своєї смерті [PERSON] не був зареєстрований у належній йому квартирі, бо перебував на лікуванні у Психоневрологічному відділенні КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР, де і був зареєстрований. Проте, позивач з 2010 року проживала спільно з [PERSON] як опікун, доглядала його, опікувалась ним до останнього дня його життя. 24 лютого 2022 року позивачу відмовлено у здійсненні нотаріальної дії та роз`яснено, що нотаріусу не надані докази сумісного проживання позивача з [PERSON] , однак рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року встановлено факт сумісного проживання позивача та [PERSON] у період із серпня 2010 року по 30 грудня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . В той же час, після встановлення факту сумісного проживання за рішенням суду, нотаріусом знову було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на те, що рішенням встановлений факт сумісного проживання лише за певний період, без зазначення сумісного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років. Таким чином, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 9/12 частин квартиру за адресою: [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат площею 45,6 кв.м., загальною площею 75,9 кв.м. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 20 вересня 2022 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень з витребуванням у Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи № 122/2021, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що завершена із закриттям підготовчого провадження за ухвалою суду від 07 грудня 2022 року. Представник відповідача Дніпровської міської ради 09 листопада 2022 року через канцелярію суду подала відзив на позов, в якому зазначила, що Дніпровська міська рада заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, з огляду на те, що доказів щодо порушення Дніпровською міською радою прав позивача до матеріалів справи не додано, так само як і доказів звернення до Дніпровської міської ради з приводу порушеного в позовній заяві питання позивачем не надані. Представник відповідача у своєму відзиві зазначила, що за життя [PERSON] не залишав заповіт, а тому доведення факту прийняття спадщини позивача шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті останнього здійснено не було, а отже, з огляду на викладені обставини у відзиві, представник відповідача просила суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представником позивача, 15 листопада 2022 року через канцелярію суду подано відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] немає, а тому Дніпровська міська рада зазначена у справі як відповідач. Що стосується заповіту, який за життя [PERSON] не залишив, представник позивача зазначила, що [PERSON] був недієздатною особою, а тому і не міг залишати заповіту. Більш того, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлений факт сумісного проживання позивача разом із [PERSON] у період із серпня 2010 року по 30 грудня 2020 року за адресою: [ADDRESS] (нинішня назва адреси: [ADDRESS] ). Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Представник позивача також зазначила, що у відзиві представником відповідача не обґрунтовано те, що спадкодавець [PERSON] на момент відкриття спадщини не мав майнових прав, на які претендує позивач, оскільки не зазначає на яке саме майно, у той час, як спадкодавцеві на праві власності належить 9/12 часток квартири за адресою: [ADDRESS] (нинішня назва адреси: [ADDRESS] ), на які і претендує позивач. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 20 вересня 2022 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень із витребуванням у Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи № 122/2021, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрите і справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, а 21 грудня 2022 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на позицію, що викладена у відзиві на позов та в подальшому просила розглядати справу у її відсутності. Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2010 року, яке набрало законної сили 25 серпня 2010 року, над недієздатним [PERSON] , 1970 року народження, що мешкає за адресою: [ADDRESS] (нинішня назва адреси: [ADDRESS] ) встановлено опіку та призначено опікуном над ним [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 29, 30, 31, 37). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Дніпро у віці 50 років, про що зроблений відповідний актовий запис № 1307, а тому згідно розпорядження голови адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради № 7-р від 15 лютого 2021 року з позивача [PERSON] зняті обов`язки опікуна над [PERSON] (а.с. 28, 36). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 9/12 часток квартири [ADDRESS] (нова назва адреси: [ADDRESS] ), що належить йому на підставі: 1) на 1/3 частки згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 1994 року, видане заводом важких пресів на підставі розпорядження від 26 січня 1994 року № 449-ПЖ; 2) на 1/6 частку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2011 року, видане П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1506; 3) на 3/12 частки згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 15 липня 2011 року видане П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1508 (а.с. 8-9, 10-11, 12, 14). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2011 року, видане державним нотаріусом П`ятої дніпровської нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 3-1510, позивачу [PERSON] на праві власності належить 3/12 часток квартири [ADDRESS] (нова назва адреси: [ADDRESS] ) (а.с. 13). Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та технічного паспорту вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,9 кв.м., розташована в будинку лі. А-9 і складається з: коридору, трьох житлових кімнат, комори, ванної, вбиральні, кухні, комори. Ринкова вартість зазначеної квартири згідно звіту про оцінку майна станом на 16 серпня 2022 року становить 1\~307\~300 грн. (а.с. 15-19, 20-25, 42-43). Відповідно до вимог\~ст.\~25\~ч.\~4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] прийняла спадщину, оскільки була опікуном останнього, разом із ним проживала впродовж з 2010 року по день його смерті, однак на день смерті [PERSON] не був зареєстрований у належній йому квартирі через знаходження на лікуванні у психоневрологічному відділенні КЗ «Дніпропетровський геріантричний пансіонат» ДОР. В той же час, на позивача був покладений обов`язок по опіці за [PERSON] та його майном згідно рішення Виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради № 48 від 23 квітня 2020 року. Так, 24 лютого 2021 року позивач звернулася до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , однак листом нотаріус повідоми позивачу, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с. 86). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 24 березня 2022 року, встановлений факт сумісного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у період з серпня 2010 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33-35). Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документами спадкової справи № 122/2021, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 57-102). Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Із постанови державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що під час розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки квартири [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у задоволенні цієї заяви було відмовлено з підстав того, що рішенням суду встановлений факт спільного проживання, тоді як згідно ст. 1264 ЦК України у четверту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають особи,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини (а.с. 40). Згідно з п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд не приймає до уваги наведені у відзиві підстави з огляду на те, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Таким чином, Дніпровська міська рада є належним відповідачем у зазначеній цивільній справі, оскільки спадкоємці після [PERSON] , окрім позивача, відсутні, а спірне спадкове майно знаходиться на території Дніпровської міської ради. Щодо посилань представника відповідача у відзиві на те, що за життя [PERSON] не залишав заповіт, а тому доведення факту прийняття спадщини позивача шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті останнього здійснено не було, також не заслуговують на увагу, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджений факт сумісного проживання позивача зі спадкодавцем на момент смерті останнього, а тому позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця. За таких обставин, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у\~Законі України «Про нотаріат», суд дійшов висновку, що позов [PERSON] \~підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати за останньою право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , а саме на 9/12 частин квартири за адресою: [ADDRESS] (нинішня назва адреси: [ADDRESS] ).

Outcome: approved