Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що на даний час вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо. Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилася донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. При цьому, між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їх дитини, й відповідно відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у добровільному порядку у позивачки не вдалося вирішити питання щодо утримання їхньої доньки, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі јчастки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення. Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказав що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Просив розгляд справи провести у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, на даний час позивачка з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). У період шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). На даний час позивачка проживає окремо й відповідно дитина проживає разом із позивачкою, яка несе самостійно усі витрати по утриманню доньки (а.с.7), що не заперечується й відповідачем. Так, ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, як встановлено судом, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхніх спільних дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Так, ч.1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також слід зазначити, що згідно положень ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, при визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому спроможний платити аліменти в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved