Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області, в особі представника Павлюченко О.В., звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , передати [PERSON] органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області для подальшого влаштування у сімейні форми виховання та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі, ј частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , є одинокою матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом із дитиною прибула на територію Близнюківської громади із Харківського обласного центру матері та дитини після закінчення граничного терміну перебування у закладі до 30.12.2021. За інформацією закладу від 02.11.2020 № 01-19 відповідачка вела себе по різному. Має алкогольну залежність, палить, часто державну допомогу на дитину витрачала на свої потреби. Порушувала правила внутрішнього розпорядку закладу. Була причетна до бійок та зачиненню конфліктних ситуацій, де мало місце розпиття спиртних напоїв. [PERSON] має середній рівень батьківського потенціалу. Після повернення відповідачки із закладу працівниками служби у справах дітей селищної ради та центру надання соціальних послуг селищної ради 09.02.2022 відвідано родину [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , із дитиною [PERSON] та своєю матір`ю [PERSON] . В будинку було недостатньо прибрано, присутній мінімальний запас продуктів харчування, наявний сезонний одяг для дитини. З відповідачкою проведено роз`яснювальну роботу щодо недопущення зловживання алкогольних напоїв, раціонального використання державної допомоги на дитину. Відповідно до наказу служби у справах дітей селищної ради від 09.02.2022 № 01-05/06 [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. До органу опіки та піклування селищної ради 30.06.2022 надійшло повідомлення від старости Верхньосамарського старостинського округу про те, що [PERSON] залишила свою малолітню дитину у [PERSON] та поїхала у невідомому напрямку, на протязі місяця не з`являється. Працівниками служби у справах дітей 01.07.2022 відвідана родина [PERSON] та складено акт обстеження умов проживання. В ході обстеження встановлено, що малолітня [PERSON] вже більше місяця проживає у своєї тітки. Мати залишила дитину у сестри та поїхала у невідомому напрямку, періодично телефонувала [PERSON] і повідомила, що проживає у Донецькій області із співмешканцем, обіцяла забрати дитину як покращить своє матеріальне становище. Службою у справах дітей селищної ради вжито заходи щодо захисту прав та інтересів дитини, яка залишилася без батьківського піклування, а саме [PERSON] було тимчасово влаштовано у сім`ю рідної тітки [PERSON] на період влаштування дитини до сімейних форм виховання. Зазначає, що 12.09.2022 проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини селищної ради, де розглядалося питання про доцільність/недоцільність позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] у зв`язку із неналежним виконання батьківських обов`язків. На засідання комісії мати не з`явилася, запрошення не вдалося вручити так як вона відсутня за місцем свого проживання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району від 23.09.2022 року №02-20/1897 доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області Павлюченко О.В. в судове засідання надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області в судове засідання надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог, не заперечує. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2022 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про щодо актового запису про народження № 00036451452 від 10.08.2022. Згідно Акту обстеження умов проживання родини [PERSON] від 09.02.2022 встановлено, що [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , разом з нею та своєю матір`ю [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . В будинку недостатньо прибрано, присутній мінімальний запас продуктів харчування, наявний сезонний одяг для дитини. З відповідачкою проведено роз`яснювальну роботу щодо недопущення зловживання алкогольних напоїв, раціонального використання державної допомоги на дитину. Відповідно до наказу служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 09.02.2022 № 01-05/06, [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Згідно Акту обстеження умов проживання родини [PERSON] від 06.04.2022 встановлено, на момент обстеження [PERSON] перебувала в алкогольному сп`янінні з невідомими чоловіками. У помешканні брудно, всюди розкидані речі, залишки їжі на підлозі, білизна на ліжках знаходиться в брудному стані, на підлозі в будинку знаходиться велика кількість недопалок, сміття та присутній різкий запах цигарок. Дитина в цей час перебувала в будинку без догляду та було чутно сильний плач. З візуального огляду дитини була не доглянута, мала низький рівень гігієни, також була одягнута в брудних речах. Мати на будь-які зауваження, щодо належного виховання дитини не реагувала, а продовжувала сперечатися. Дитину було передано тітці [PERSON] . [PERSON] дано час для приведення ладу в будинку та лікування від алкогольної залежності. Відповідно до повідомлення старости Верхньосамарського старостинського округу № 15-09/7 від 30.06.2022, [PERSON] залишила свою малолітню дитину [PERSON] у [PERSON] та поїхала у невідомому напрямку, на протязі місяця не з`являється. Згідно Акту обстеження умов проживання родини [PERSON] від 01.07.2022 встановлено, що малолітня [PERSON] вже більше місяця проживає у своєї тітки. [PERSON] дитину залишила у сестри та поїхала у невідомому напрямку, періодично телефонувала [PERSON] і повідомила, що проживає у Донецькій області із співмешканцем, обіцяла забрати дитину як покращить своє матеріальне становище. Також встановлено, що [PERSON] дбає про розвиток [PERSON] , забезпечує влаштування дитини у її родину. Планує стати на облік кандидатів в опікуни. Відповідно до наказу служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 01.07.2022 № 01-05/21, [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано у сім`ю рідної тітки [PERSON] на період влаштування дитини до сімейних форм виховання. З висновку органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , № 02-20/1897 від 23.09.2022 вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Близнюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 10 серпня 2022 року, [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не надає дитині матеріальної допомоги, не піклується про її здоров`я, духовний, моральний та фізичний розвиток. [PERSON] вже більше місяця проживає у своєї тітки [PERSON] . Виходячи з вище вказаного та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області надає висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову, згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 5 ст. 167 СК якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1984,80 грн.

Outcome: approved