Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просять визнати за ними в рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а також право власності на мопед марки «DELTA» моделі «ЕХ-50QT-B», реєстраційний номер ВХАА0882, 2007 року випуску. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у КСП ім. Щорса с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0087634 від 21 січня 1997 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном, однак не встиг оформити спадщину, оскільки [INFO] помер. Вказують, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] і у встановленому законом порядку прийняли спадщину, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у КСП ім. Щорса с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах, яке [PERSON] набув в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , однак не оформив, а також мопед марки «DELTA» моделі «ЕХ-50QT-B», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Однак, нотаріус відмовив їм у оформлені спадщини на право на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано на ім`я [PERSON] вже після її смерті. Крім того, нотаріус відмовив їм у оформленні спадщини на мопед через відсутність правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, так як за життя [PERSON] користувався тимчасовим реєстраційним талоном на транспортний засіб серії [NUMBER] . В судове засідання представник позивачів - адвокат Віхерко Н.О., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її та позивачів відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області - адвокат Грицай Л.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до роз`ясень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) також передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 13 лютого 1995 року секретарем виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Білим В.Г., зареєстрований в реєстрі за №9, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповіла своєму сину [PERSON] . Після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном з 16 грудня 1996 року вступив її син [PERSON] , що підтверджується довідкою Ладигівського старостинського округу №2 Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №480 від 28 грудня 2021 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №70080002 від 20 вересня 2022 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , а позивачі [PERSON] та [PERSON] є його дітьми й відповідно спадкоємцями першої черги за законом. 06 серпня 2021 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №347/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Окрім [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулись також його діти [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2022 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотною Т.В. на підставі ст.1261 ЦК України та відповідно до договору про поділ спадщини від 11 серпня 2022 року, реєстровий номер 1-580, спадкоємцям [PERSON] , а саме, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому рухоме та нерухоме майно. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, і сторонами не оспорюються. Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] , які прийняли спадщину та оформили частину спадкового майна. В свою чергу [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак не оформив спадкових прав, оскільки помер. Відповідно до положень ст.23 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, право громадян, як співвласників колективної власності на землю, набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Відповідно до роз`ясень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами та доповненнями, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що 01 червня 1995 року на підставі рішення Ладигівської сільської ради народних депутатів від №1 від 17 лютого 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області передано у колективну власність 2339,9 гектарів землі для вирощування сільськогосподарської продукції, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №004 від 01 червня 1995 року. Станом на 01 червня 1995 року (на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №004) [PERSON] була членом КСП ім. Щорса с. Ладиги, в зв`язку із чим була включена до Списку громадян - членів КСП ім. Щорса, що є Додатком №1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №004 від 01 червня 1995 року, де значиться під №129. 21 січня 1997 року Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області, вже після смерті [PERSON] , на підставі рішення №386-р від 06 травня 1996 року, яке було прийнято за життя [PERSON] , видала на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0087634, згідно якого належна [PERSON] земельна частка (пай) визначена в розмірі 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Отже, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент розпаювання землі - 01 червня 1995 року була членом КСП ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, включена до списку громадян-членів КСП, що додається до цього Державного акта на право колективної власності на землю, тому вона набула права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. За повідомленням відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №1408/281-22 від 06 липня 2022 року взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0087634 від 24 січня 1997 року, виданого на ім`я [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Таким чином, набуте за життя [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП ім. Щорса с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області у розмірі 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) увійшло до складу спадщини після її смерті. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , який прийняв спадщину на підставі ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління і розпорядження спадковим майном, тому саме він набув в порядку спадкування за заповітом належне [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП ім. Щорса с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області у розмірі 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Оскільки за життя [PERSON] прийняв, однак не оформив спадкових прав після смерті матері [PERSON] , тому належне останній право на земельну частку (пай) перейшло в порядку спадкування за законом до його спадкоємців: дружини [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов мопед марки «DELTA» моделі «ЕХ-50QT-B», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] 17 серпня 2010 року, що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном серії [NUMBER] , виданим 17 серпня 2010 року П`ятим ВРЕВ м. Старокостянтинів. Зі змісту вказаного документа вбачається, що він дійсний без обмеження будь-яким строком. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1371 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було передбачено проведення державної реєстрації мопедів з 01 січня 2010 року, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок" та затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок). Вказаним Порядком було передбачено, що проведення першої державної реєстрації мопедів, які були придбані до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, до 01 липня 2010 року може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, на підставі ґрунтовних висновків, затверджених керівництвом УДАІ, після проведення перевірки законності придбання цих транспортних засобів. На зареєстровані мопеди видавались тимчасові реєстраційні талони із безстроковим терміном дії та номерні знаки, які передбачені чинним державним стандартом для цієї категорії транспортних засобів (п.6 Порядку). Згідно п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, в редакції чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт), технічний талон та номерні знаки старого зразка діють до їх заміни на свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки нового зразка. За життя [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на мопед, зареєстрував його у встановленому законом порядку та отримав відповідний правовстановлюючий документ - тимчасовий реєстраційний талон із безстроковим терміном дії, який був виданий уповноваженим на той час органом, тому вказаний мопед увійшов до складу спадщини. Відповідно до роз`ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 11 серпня 2022 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] , яке він успадкував після смерті матері [PERSON] , оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті останньої. Також позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний [PERSON] мопед через відсутність правовстановлюючого документу на мопед, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Разом з тим, досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку набула право на земельну частку (пай) в КСП ім. Щорса с. Ладиги у розмірі 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Зазначене право після її смерті перейшло в порядку спадкування за заповітом до її сина [PERSON] , а після смерті останнього - до його спадкоємців за законом - позивачів по справі. Також досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на мопед, зареєстрував своє право власності на вказаний транспортний засіб у встановленому на час реєстрації порядку та отримав відповідний правовстановлюючий документ, а тому вказаний мопед увійшов до складу спадщини після його смерті. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, що спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , тому частка кожного із них у спадщині становить 1/3 частину (1 : 3 = 1/3). Отже, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (по 1/3 частині за кожним) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) в КСП ім. Щорса с. Ладиги Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області у розмірі 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а також право власності на мопед марки «DELTA» моделі «ЕХ-50QT-B», реєстраційний номер ВХАА0882, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] .

Outcome: approved