Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: управління освіти та науки Ірпінської міської ради, КНП "Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги "Ірпінської міської ради, Ірпінський відділ поліції ГУ НП в Київській області відділ ювенальної превенції, психо-наркологічне відділення КНП "Ірпінської центральної міської лікарні" про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання, зазначивши, що відповідачі мають спільну малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] та [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] було організовано спільні рейди з завідувачем психо-наркологічного відділення КЗ "ІЦМЛ" Ізмайловою Л.Г., представниками Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області Ліхіцькою А.Ю., Коваль О.М. , Зеленим С.В. , Дальницею С.А. для обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , де виявлено, що на кухні відсутнє газопостачання, зруйнована каналізація, повітря важке, приміщення не провітрюється, квартира потребує ремонту, про що складено відповідні акти обстеження умов проживання. 21 вересня 2018 року № 891 стало відомо про те, що відповідно до наявної медичної документації в медичному закладі (ф. 112/о, 113/о), гр. [PERSON] на обліку з приводу вагітності не перебувала, під час вагітності не обстежувалася. В умовах Ірпінського пологового будинку, згідно запису, гр. [PERSON] відмовилася від прикорму дитини молочною сумішшю, обстеження та вакцинації дитини (загальний аналіз крові, скринінгові обстеження на ФКУ, проведення вакцинації проти туберкульозу та гепатиту). В амбулаторній картці дитини (ф.112/о) наявний запис лише про проведення первинного лікарського патронажу до дитини. В подальшому категорична відмова гр. [PERSON] від відвідування дільничного лікаря вдома. Також, в амбулаторній картці малолітньої [PERSON] наявні записи відвідування дитини вдома лише дільничною медичною сестрою та лише до 11-ти місячного віку дитини. Жодного відвідування гр. [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] до медичного закладу не зафіксовано. [PERSON] не щеплена, записи про будь-які обстеження дитини та проведення вакцинації відсутні. Наявна письмова відмова гр. [PERSON] від 04 серпня 2012 року від профілактичних щеплень до трьох років (до [INFO] року). В подальшому, зі слів медичних працівників, усна відмова гр. [PERSON] від проведення вакцинації дитини. Директором школи доведено інформацію про недопустиму поведінку [PERSON] , яка своїми діями унеможливила процес навчання дитини у школі. А саме, не надає документи для навчання дитини у школі, самовільно намагалася завести та посадити малолітню доньку [PERSON] до класу, який їй подобається, зривала навчальний процес викриками, нецензурною лайкою та погрозами. У серпні 2019 року гр. [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] прийшла до школи та з великої відстані дістала з-за пазухи особистий паспорт, розмальований і обписаний нею та щось схоже на свідоцтво про народження, теж обписане. На запитання про медичні документи дитини відповіла, що до поліклініки не ходить, бо лікарям не довіряє. Заяви про вступ дитини до школи не писала. На даний час питання виготовлення свідоцтва про народження і медичної картки дитини не вирішено, що унеможливлює зарахування дитини до школи. [PERSON] вела себе неадекватно, агресивно, документів не надає, але розуміє, що дитина має навчатися у школі. Батько, [PERSON] проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] , але самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] . На проханння служби у справах дітей та сім`ї, управління освіти та науки виготовити повторно свідоцтво про народження дитини ігнорує, на запрошення до установ не приходить, на телефонні дзвінки не відповідає. За даними Ірпінського відділу поліггії ГУ НП в Київській області від 21 вересня 2018 року № 12177/109/1007/01-2018, 11 березня 2019 року № 3316 та 13 вересня 2019 року № 12665 відомо, що [PERSON] до адміністративної та кримінаігьиої відповідальності не притягалась. [PERSON] був засуджений Святошинським УП Головного управління Національної поліції в Київській області за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (у 2015 році) та притягнутий до адміністративної вiдпoвiдaльнocтi 31 липня 2018 року за частиною 1 статті 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] зловживає спиртними напоями, що підтверджується словами сусідів, інформацією Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до відповідальності за частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за розпивання алкогольних напоїв у заборонених місцях. Інспекторами ювенальної превенції спільно з дільничними офіцерами поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області були здійснені неодноразові візити за адресою: [ADDRESS] , але двері квартири жодного разу не відчинили, що унеможливлює притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На сьогодні малолітня [PERSON] , [INFO] не приступила на навчання, чим батьки порушили право дитини на освіту (ст.53 Конституції України та ст.59 Закону України «Про освіту»). Питання щодо соціально-правового захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] неодноразово виносилося на засідання комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Ірпінської міської ради, куди були запрошені не тільки батьки дитини, а й родичі (брат, тітка), сусіди, громадськість. Батьки жодного разу не з`явилися за засідання, на зв`язок не виходять. Родичі не змогли дійти з батьками порозуміння щодо належного виконання ними батьківських обов`язків по відношенню неповнолітньої [PERSON] . Просить суд відібрати у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] та передати малолітню доньку [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування її подальшої долі. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі по 1/4 частини (з кожного) з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею повноліття (або повернення в сім`ю) на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги задовільнити в повному об`ємі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Заяву про слухання справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи управління освіти та науки Ірпінської міської ради Білецька Т.В. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи КНП "Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги "Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області відділ ювенальної превенції Прядко В.А. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи психо-наркологічного відділення КНП "Ірпінської центральної міської лікарні"Корольов М.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно листа в.о. головного лікаря КЗ «ІМЦ ПМСД» Ірпінської міської ради Київської області від 21.09.2018 року № 891 дитина [PERSON] народилася [INFO] . Відповідно до наявної медичної документації в медичному закладі мама на обліку з приводу вагітності не перебувала, під час вагітності не обстежувалась. В амбулаторній картці дитини наявний лише запис про проведення первинного лікарського патронажу до дитини. В подальшому категорична відмова від відвідування дільничого лікаря вдома. Жодного відвідування мами з дитиною до медичного закладу не зафіксовано. Дитина не щеплена. Відсутні записи про буть які обстеження дитини та проведення вакцинацій. Питання що стосуються сім`ї [PERSON] неодноразово піднімались та розглядались на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Зокрема вирішувались наступні питання та були прийняті відповідні рішення, а саме: про виконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] - вирішили рекомендувати родині [PERSON] ( [PERSON] - старший брат пообіцяв сприяти у вирішенні питання) налагодити побут, оформлення документів, для своєчасного залучення до навчання малолітньої [PERSON] , [INFO] (що вбачається з витягу з протоколу № 4 від 19.02.2019 року); щодо влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] до першого класу - вирішили створити комісію для вирішення питання влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] до першого класу (що вбачається з витягу з протоколу № 10 від 15.05.2019 року; щодо влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] до першого класу - вирішили рекомендувати службі у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, з залученням інших структурних підрозділів виконавчого комітету Ірпінської міської ради (управління освіти та науки Ірпінської міської ради, управління охорони здоров`я Ірпінської міської ради, КП «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» та ін.) підготувати документи та звернутися від органу опіки та піклування до Ірпінського міського суду про відібрання дитини у батьків. Відповідними службами міста Ірпеня Київської області неодноразово вчинялись дії спрямовані на обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] 01.02.2019 року за заявою громадянки [PERSON] , мешканки кв. [ADDRESS] , працівниками Органу опіки і піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради разом з завідувачем психо-наркологічного відділення КЗ «ІЦМЛ» Ізмаїловою Л.Г., представниками Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області Ліхацькою А.Ю., Коваль О.М. , Зеленим Є.В. , Данильцем С.А. , головним спеціалістом ССДС Дисківською Н.Ю. було проведено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 01.02.2019 року вбачається, що члени комісії до житла не потрапили, оскільки [PERSON] їх не впустила в квартиру, погрожувала викликати спецназ, та викликати літак, коли вона підвищувала голос було чути плач дитини, чимось стукала та постійно погрожувала. Згідно акту обстеження умов проживання від 21.05.2019 року, що проводились Дисківською Н.Ю. , головним спеціалістом ССДС, Ізмайловою Л.Г. , завідувачем відділення Ірпінської міської центральної лікарні було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] : житло розміщене на 6 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. На кухні немає газопостачання, плита газова знаходиться у ванній кімнаті, каналізація зруйнована. Квартира потребує ремонту. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] в окремій кімнаті, де є ліжко, телевізор, дитячі іграшки. В кімнаті прибрано, з дотриманням санітарно-гігієнічних норм проживання. Повітря в приміщенні важке, не провітрюється. За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання [PERSON] 1971 року народження - мати; [PERSON] 1975 року народження - батько та [PERSON] [INFO] - донька. Зі складеним актом було ознайомлено [PERSON] про що свідчить його підпис. Згідно листів директора Ірпінської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 з вивченням іноземних мов імені Заріфи Алієвої Ірпінської міської ради Київської області від 04.09.2018 року № 105, від 15.08.2019 року, 18.09.2019 року вбачається, що у мікрорайоні школи № 12 проживає [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] . Заяву для вступу дитини до шкоди написала, але ні копій свідоцтва про народження, ні медичних довідок не надала. Мати дитини [PERSON] має нервові розлади є неврівноваженою, неадекватною людиною. Своїми діями унеможливлює процес навчання дитини у школі. На зауваження веде себе агресивно та не адекватно. Вважають, що у зв`язку зі станом здоров`я матері ситуація є небезпечною для дитини та вимагає термінового вирішення, вжиття заходів з метою залучення дитини до школи та створення дитині умов для навчання. Згідно даних Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 11.03.2019 року № 3316 громадянка [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась. [PERSON] був засуджений Святошинським УП ГУНП в Київській області за ч. 1 ст. 185 КК України (у 2015 році), також був притягнутий до адміністративної відповідальності 31.07.2018 року - ч.1 ст. 175-1 КУпАП. Згідно листа Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 13.09.2019 року № 12665 громадянка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з тим, що її малолітня донька досі не приступила до навчання, не виготовлено свідоцтво про народження дитини. Але громадянка [PERSON] двері квартири не відчиняє, що унеможливлює притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Протягом 8 років до відділку надходило безліч звернень щодо неадекватної, а іноді й агресивної поведінки громадянки [PERSON] . Згідно довідок КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області від 19.01.2021 року [PERSON] на обліку у психіатра у лікаря-нарколога не перебуває. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВР України № 789-XII від 27.02.91 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини). Згідно з частиною 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України визначено, що підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та про поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). З огляду на положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідачі до суду не з`явилися та не надали жодних доказів щодо виконання ними батьківських обов`язків відносно доньки - [PERSON] [INFO] , зокрема, щодо забезпечення дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, створенням належних умов для навчання, а з наданих доказів судом встановлено, що дитина не відвідує школу, немає жодних медичних документів, про оформлення свідоцтва про народження дитини також відсутня інформація. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини справи свідчать про те, що на даний час є підстави для відібрання дитини від батьків, оскільки батько, [PERSON] , який проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] . Мати, [PERSON] проявляє агресію та здійснює неадекватні вичнки та дії і в присутності дитини. Батьки на проханння служби у справах дітей та сім`ї, управління освіти та науки виготовити повторно свідоцтво про народження дитини, надати медичні документи дитини ігнорують, на запрошення до установ не приходять, на телефонні дзвінки не відповідють, вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, належні умови для проживання дитини потребують поліпшення, а залишення дитини є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача, а також їх відповідність інтересам дитини, оскільки на даний час відповідачі не виконують належним чином батьківські обов`язки та не забезпечують здорове зростання та розвиток дитини. Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. Таким чином, за вказаних вище обставин суд вважає за необхідне передати неповнолітню [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міької ради, як компетентному органу, з метою забезпечення соціального захисту дитини. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 та ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю міжними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовійі (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини в розмірі по 1/4 частині (з кожного) з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуу для дітей відповідного віку на користь установи чи особи під опікою якої буде перебувати дитина. Суд приходить до висновку по необхідність стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частини (з кожного) від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.10.2019 року і до повноліття дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved