Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року по справі № 22ц/793/638/19 ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 04.09.2019 про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Драбівський районний відділ ДРАЦС про встановлення факту батьківства та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - скасовано та за підсудністю направлено на адресу Деснянського районного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.11.2019 справа передана головуючому судді Таран Наталії Григорівні. Ухвалою суду від 02.12.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи проводиться в загальному позовному провадженні. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] вона народила сина від [PERSON] про що 02.02.2004 року в книзі записів громадського стану про народження зроблено запис за №4. Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень за заявою позивача був проведений у порядку передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. За життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо дитини позивача, приймав участь у вихованні, а також надавав матеріальну допомогу. З 2016 року [PERSON] перенісши декілька оперативних лікувань раптово помер [INFO] . Не встивши за життя здійснити реєстрацію свого батьківства. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Доказом, що з достовірністю підтверджує визнання [PERSON] батьківства стосовно сина позивача [PERSON] є медичний документ № 20130411930131 від 24.04.2013 року, а проведене лабороторне дослідження на генетичну спорідненість підтверджує це з вірогідністю 99,99%. Вказане дослідження проводилось ТОВ «Євролаб» ім. Беттіни Катерман ліцензія АГ № 597095 від 25.02.2012. Встановлення факту батьківства позивачу необхідно для подачі заяви про прийняття спадщини та оформлення пенсії на неповнолітнього сина в зв`язку з втратою годувальника. Відповідач подав відзив, в якому вказав, Пленумом Верховного суду України в п. 3 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так при рорзгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Розглянувши в порядку ст. 353-355 ЦПК України (в редакції до 15.12.2007) справу з подібних правовідносин, Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 по справі № 620цс15 дійшов до правового висновку, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Тотожні правові висновки застосування норм матеріального права, якими врегульовано порядок визнання батьківства в залежності від дати народження дитини, також здійсненні й у Постанові Верховного суду від 29.08.2018 року у справі № 641/9147/15-ц. Тому, з урахуванням тієї обставини, що дитина позивачки [PERSON] народився [INFO] , тобто до [INFO] , то до даних правовідносин про встановлення батьківства необхідно застосувати виключно норми КпШС України, а не СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утримання якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. 01.10.2020 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача до суду. Постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2020 ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 01.10.2020 - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2020 року цивільну справу призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 04.02.2021 року закінчено підготовчий розгляд справи. 30.05.2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про залучення до справи Позивача [PERSON] , який набув повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання від 30.05.2022року клопотання [PERSON] задоволено допущено до участі у справі [PERSON] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надіслав до суду на електронну пошту заяву в якій просить суд провести судове засідання без участі позивача та його представника. Відповідач та представник відповідача в судове засідання з`явились, позовні вимоги не визнають, вказали, що вони необгрунтовані з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином, причин не явки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] Петренко [PERSON] народила сина, про що від 02.02.2004 в книзі записів громадського стану про народження зроблено запис за №4. Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень за заявою позивача був проведений у порядку передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 3 ст. 128 СК України, передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Стаття 130 СК України, регламентує, що чоловік, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст.128 цього Кодексу (матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття та особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів - висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed