Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, у якій просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме те, державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012469, згідно якого [PERSON] на підставі рішення XIV сесії 2 демократичного скликання Лавриківської сільської ради від 22.08.2000 року № 7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2795 гектарів у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території [ADDRESS] , належить йому, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Свої вимоги мотивує тим, що в даному державному акті допущено помилку щодо прізвища власника земельної ділянки, а саме замість правильного прізвища [PERSON] помилково зазначено [PERSON] , а тому є необхідність встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа. Даний факт, на думку заявника, підтверджується тим, що згідно паспорта громадянина України, картки платника податків, свідоцтва про його народження, свідоцтва про укладення шлюбу, будинкової книги його прізвищем є [PERSON] . Також звертає увагу суду що допущено помилку в державному акті, виданому його матері, [PERSON] , оскільки з державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012470, вбачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення XIV сесії 2 демократичного скликання Лавриківської сільської ради від 22.08.2000 року № 7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1774 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Просить заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак він подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення заяви, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника, представника заінтересованої особи, які не з`явилися в судове засідання, зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України. Відповідно до п. 1, 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16). Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підстава. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи наведене, те, що між мною як заявником та будь-якими іншими особами відсутній спір про право, відсутній такий спір із заінтересованою особою, встановлення факту належності правовстановлюючого документа жодним чином не має можливість вплинути на виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви, а тому суд розглядає справу в порядку окремого провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа необхідне для підтвердження того, що саме заявнику, [PERSON] , належить право власності на земельну ділянку згідно державного акту, виданого на ім`я [PERSON] . Суд бере до уваги, що встановити іншим способом факт належності правовстановлюючого документа як рішенням суду неможливо. При цьому суд зважає на те, що документ не втрачений, а лише у такому є розбіжність з фактичними даними, яку неможливо виправити. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у селі Лавриків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 25.05.2002 року. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012469 вбачається, що [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення XIV сесії 2 демократичного скликання Лавриківської сільської ради від 22.08.2000 року № 7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2795 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Суд констатує, що в даному державному акті допущено помилку щодо прізвища власника земельної ділянки, а саме замість правильного прізвища [PERSON] помилково зазначено [PERSON] . Юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012469, згідно якого [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення XIV сесії 2 демократичного скликання Лавриківської сільської ради від 22.08.2000 року № 7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2795 гектарів у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території [ADDRESS] , саме [PERSON] підтверджується наступним: 1) копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 25.05.2002 року, з якого вбачається, що прізвище заявника є [PERSON] ; 2) копією картки платника податків, з якої вбачається, що заявнику, [PERSON] , присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; 3) копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 16.11.1968 року, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що 16.11.1968 року було зроблено відповідний актовий запис за № 118. Його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] ; 4) копією свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] , яке видане 22.09.1990 року, з якого вбачається, що [PERSON] уклав 22.09.1990 року шлюб з [PERSON] , про чого в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня було зроблено запис за № 17. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] ; 5) копією будинкової книги, з якої вбачається, що прізвище заявника та прізвище його родичів є саме [PERSON] . Також суд враховує, що допущено помилку в державному акті, виданому матері заявника, [PERSON] , оскільки з державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012470, вбачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення XIV сесії 2 демократичного скликання Лавриківської сільської ради від 22.08.2000 року № 7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1774 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тобто, з врахуванням комплексу вивчених судом обставин та підтверджених таких документами, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви та встановлення юридичного факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме державного акту, виданого на ім`я [PERSON] . Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог заявника.

Outcome: approved