Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

06.10.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 01.12.2021 з уточненою позовною заявою до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] з вимогою про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 05 серпня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В. В. та зареєстровано в реєстрі за № 652. За цим договором вона, [PERSON] , взяла на себе зобов`язання виконувати розпорядження [PERSON] , що встановлені цим договором, і в разі її смерті набуває право власності на майно відчужувача, що є предметом цього договору. Відповідно до пункту 2 Договору, предметом цього договору є квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з пункту 4 та пункту 5 Спадкового договору вартість майна визначено у сумі 126 500 гривень. Згідно звіту про оцінку майна, виданого Суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] , оціночна вартість відчужуваного об`єкту складає 126 500 гривень. З моменту укладання вказаного договору вона (позивач) щоденно виконувала взяті на себе зобов`язання. Кожного дня бувала у [PERSON] вдома, приносила їй продукти харчування, ліки, прибирала квартиру, надавала іншу необхідну допомогу. А враховуючи, що їхні квартири розташовані поруч, то вони могли спілкуватися навіть по декілька разів на день. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.04.2017 року, яка видана Комсомольською селищною радою, [PERSON] проживала одна в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В червні 2017 року вона після роботи зайшла до [PERSON] . Але, її вдома не було, її телефон не відповідав. Вона намагалася найти зв`язок з її рідними, але не могла нічого конкретного з`ясувати. Потім, одного разу їй вдалося зателефонувати на особистий номер [PERSON] , яка розповіла, що її син [PERSON] приїхав до селища Слобожанського раптово, завчасно її про це не повідомляв та наполегливо вмовив її поїхати разом із ним. Він навіть не дав їй можливості зібрати речі, а тому вона і не встигла її (позивачку) попередити про свій від`їзд. Також, вона розповіла, що погано себе почуває. В подальшому [PERSON] на її дзвінки не відповідала, телефон був вимкнений. Через деякий час їй зателефонували знайомі [PERSON] і повідомили, що вона виїхала на непідконтрольну територію і невдовзі там померла. Вона звернулася до Зміївського відділу поліції з заявою про розшук [PERSON] . На свою заяву отримала відповідь Зміївського відділу поліції від 09.09.2019 року № 9342, з якої вбачається, що встановити місце мешкання гр. [PERSON] , [INFO] , не надалось можливим. Згідно інформації Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерті відносно [PERSON] не виявлено, в зв`язку з чим подальшу перевірку по заяві [PERSON] було припинено. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона отримувала кредит у відділенні Приватбанку селища Слобожанське Зміївського району Харківської області. Це дало надію, що можливо в установі банку повідомлять хоч якусь інформацію стосовно [PERSON] . На адресу вказаного відділення банку направлено в серпні 2019 року адвокатський запит з метою отримання інформації стосовно [PERSON] . Але, банк не надав відповіді на запит. Тоді в листопаді 2019 року було направлено адвокатський запит повторно. В листопаді 2019 року отримано відповідь Акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк від 15.11.2019 року № 20.1.0.0.0/7-191113/6361, з якої вбачається, що Банку відомо про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, було направлено адвокатський запит до державної прикордонної служби України. На що було отримано відмову у наданні інформації на підставі Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». Враховуючи інформацію АТ Приватбанку, вона звернулася до Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] . Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вих. № 2750-15.23-04.05 від 13 грудня 2019 року) відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть видається лише близьким родичам та в зв`язку з тим, що актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] по Зміївському району не виявлено. Перевірку проведено за період з 01.01.2012 року по грудень 2019 року по первинним та поновленим актовим записам. Також в серпні 2020 року до Зміївського відділу поліції було направлено адвокатський запит стосовно місця перебування [PERSON] . Як вбачається з відповіді на адвокатський запит від 31.08.2020 року № 59 АЗ/119-79/01/14-2020 [PERSON] , [INFO] було перевірено за обліками НПУ. Під час перевірки, станом на 27.08.2020 року встановлено, що гр. [PERSON] в період часу з червня 2017 року по теперішній час до адміністративної чи кримінальної відповідальності на території України не притягувалася, у державному розшуку та в місцях позбавлення волі не перебуває. 27.08.2020 року було здійснено перевірку гр. [PERSON] за допомогою «Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, що перетинають державний кордон» в режимі on-line та отримано інформацію, що остання 16.06.2017 року перетнула державний кордон на ПП «Гоптівка» (виїхала до російської федерації). Перевірка проводилась за останні 5 років, тобто з 27.08.2015 року по 27.08.2020 року. Враховуючи зазначені обставини, вона не може отримати Свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті настав на тимчасово окупованій території, а вона не є близькою родичкою [PERSON] . Оскільки будь-яких відомостей про [PERSON] немає в місці її постійного проживання з травня 2017 року, вона звернулася до Зміївського районного суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.08.2021 року по справі № 621/1304/20 їй відмовлено у задоволенні заяви. В ході розгляду справи суд встановив, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених статтею 46 ЦК України, що обумовлюють можливість оголошення фізичної особи померлою. Навпаки, надані докази того, що [PERSON] за життя 16.06.2017 виїхала з України у напрямку рф, а [INFO] померла, що стало підставою для припинення нарахування їй пенсії. Зі змісту заяви [PERSON] та пояснень представника заявника [PERSON] слідує, що оголошення [PERSON] померлою є необхідним заявнику з метою реалізації своїх майнових прав за спадковим договором. За відсутності обставин для оголошення [PERSON] померлою відповідно до статті 46 ЦК України, слід зазначити, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту свого права на набуття у власність належної [PERSON] квартири. Тобто, судовим рішенням встановлено факти, що [PERSON] за життя 16.06.2017 виїхала з України у напрямку російської федерації, а [INFO] померла. Відповідно до ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, 23.08.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Трубнікової В. В. з заявою про зняття заборони, накладеної у зв`язку з посвідченням спадкового договору. Постановою від 23.09.2021 року № 642/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у знятті заборони відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON] . Вказана квартира знаходиться на території Слобожанської селищної ради Зміївського району Харківської області, і саме ця територіальна громада може заявляти свої права на нерухоме майно в разі смерті власника майна і відсутності спадкоємців. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.10.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в залі суду на 02.11.2021. 02.11.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 02.11.2021 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. 01.12.2021 прийнято до розгляду змінену позовну заяву та за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладене підготовче засідання. 21.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці, відкладено підготовче засідання. 09.03.2022, 10.05.2022, 20.06.2022 підготовче засідання відкладено в зв`язку з неявкою учасників справи в умовах введеного в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану". 25.08.2022 представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду за її та позивача відсутності. Представник відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області Діхтяр Д. М. у відзиві на позовну заяву, просив справу розглянути відповідно до вимог чинного законодавства, прийняти рішення на розсуд суду та розглянути справу без участі представника Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Відповідач [PERSON] на підготовче засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2022. 16.09.2022 та 02.11.2022 у зв`язку з неявкою на судовий розгляд відповідача [PERSON] судовий розгляд відкладений. 09.12.2022 учасники справи повторно в судове засідання не з`явилися. 09.12.2022 представник позивача подала заяву про судовий розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд проведено за відсутності позивача та представників позивача і відповідача Слобожанської селищної ради. Відповідач [PERSON] , який повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, в тому числі через оголошення в газеті Урядовий Кур`єр", будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача [PERSON] . Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спірним є право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі спадкового договору, укладеного 05 серпня 2016 року між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 652 (а. с. 10). Згідно цього спадкового договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання виконувати розпорядження [PERSON] , що встановлені цим договором, і в разі її смерті набуває права власності на майно відчужувача, що є предметом цього договору. Предметом цього договору є квартира [ADDRESS] . З листа Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 9342 від 09.09.2019 вбачається, що встановити місце мешкання [PERSON] , [INFO] не надалось можливим. Згідно інформації Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерті відносно [PERSON] не виявлено в зв`язку з чим подальшу перевірку по заяві [PERSON] було припинено (а. с. 11). З листів АТ КБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-191113/6361 від 15.11.2019 та № 20.1.0.0.0/7-20200128/940 від 30.01.2020 вбачається, що до банку 08.11.2017 надійшов лист Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області 41248550 щодо зменшення 12.11.2017 фінансування пенсії на суму 2 478 грн 38 коп. у зв`язку зі смертю пенсіонера 25.10.2017 по пенсіонеру [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а. с. 12, 13). З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1137/03.11-20 від 05.02.2020, вбачається, що нарахування та виплату пенсії [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживала в [ADDRESS] припинено з 01.11.2017 до з`ясування, оскільки зі слів сусідів [PERSON] поїхала до м. Донецьк і там померла. 05.12.2017 Зміївським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області надіслані запити до Міністерства юстиції України Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Головного управління національної поліції в Харківській області, Зміївського відділу поліції та Комсомольської селищної ради з метою з`ясування будь-якої інформації стосовно [PERSON] . Всі відповіді надійшли на їхню адресу, але жодне управління не володіє достовірною інформацією про місцезнаходження [PERSON] (а. с. 20). З листа Головного центру обробки спеціальної інформації № 34 від 02.08.2019, вбачається, що відмовлено у наданні інформації на підставі Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" (а. с. 14). З листа Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 2750-15.23-04.05 від 13.12.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть видається лише близьким родичам та в зв`язку з тим, що актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] по Зміївському району не виявлено. Перевірку проведено за період з 01.01.2012 року по теперішній час по первинним та поновленим актовим записам (а. с. 15, 16). З довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області "Про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб" № 1687 від 25.04.2017, та паспорту [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] ) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). З листа Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 59 АЗ/119-79/01/14-2020 від 31.08.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] було перевірено за обліками НПУ. Під час перевірки, станом на 27.08.2020 встановлено, що [PERSON] в період часу з червня 2017 року по теперішній час до адміністративної чи кримінальної відповідальності на території України не притягувалася, у державному розшуку та в місцях позбавлення волі не перебуває. 27.08.2020 було здійснено перевірку [PERSON] за допомогою "Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, що перетинають державний контроль" в режимі on-line та отримано інформацію, що остання 16.06.2017 перетнула державний кордон на ПП "Гоптівка" (виїхала до Російської Федерації). Перевірка проводилась за останні 5 років, тобто з 27.08.2015 по 27.08.2020 (а. с. 21). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.08.2021 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про оголошення померлою [PERSON] , [INFO] . В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що заявником [PERSON] не надано належних та допустимих доказів існування обставин, передбачених статтею 46 ЦК України, що обумовлюють можливість оголошення фізичної особи померлою. Навпаки, надані докази того, що [PERSON] за життя 16.06.2017 виїхала з України у напрямку рф, а 25.10.2017 померла, що стало підставою для припинення нарахування їй пенсії. Зі змісту заяви [PERSON] та пояснень представника заявника [PERSON] слідує, що оголошення [PERSON] померлою є необхідним заявнику з метою реалізації своїх майнових прав за спадковим договором. За відсутності обставин для оголошення [PERSON] померлою відповідно до статті 46 ЦК України, слід зазначити, що [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту свого права на набуття у власність належної [PERSON] квартири (а. с. 23-26). Постановою від 23.09.2021 року № 642/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у знятті заборони відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 22). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень статті 1302 Цивільного кодексу України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно статті 1303 Цивільного кодексу України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Статтею 1304 Цивільного кодексу України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 1307 Цивільного кодексу України, на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази, якими підтверджується, що вона є набувачем спірної квартири за спадковим договором, який за формою та змістом відповідає зазначеним вище вимогам цивільного законодавства. Також, позивачем надано докази того, що відчужувач за спадковим договором [PERSON] померла [INFO] . Водночас, позивач [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право власності на набуте за спадковим договором нерухоме майно, оскільки смерть [PERSON] настала після її виїзду за межі України у напрямку рф, і факт її смерті в Україні належним чином не зареєстрований, а тому позивач не має можливості надати нотаріусу свідоцтво про смерть відчужувача. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved