Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 23 лютого 2021 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач позичив у неї кошти в сумі 250 000 грн., які зобов`язався повернути не пізніше 31 серпня 2021 року. Однак, до визначеної дати сторонами у договорі позики відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, і позичених коштів у визначений договором строк не повернув. Розмір боргу відповідача станом на час звернення до суду становить 250 000 грн.. Просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить стягнути суму боргу в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Відзиву на позов не подав. Судом ухвалено про розгляд справи у заочному провадженні, проти якого позивач не заперечує. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2022 року позов залишено без руху та надано строк позивачеві для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17.02..2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду Ухвалою суду від 17.02..2022 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно. 16.12.2022 року ухвалено рішення по справі. Заслухавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 23 лютого 2021 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 250 000 грн., котрі зобов`язався повернути до 31 серпня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються борговою розпискою від 23 лютого 2021 року.. Проте, умов договору позики щодо повернення боргу в сумі 250 000 грн. відповідач [PERSON] не виконував та у визначений договором позики строк позичених коштів не повернув, що підтверджується оригіналом боргової розписки наданої позивачем. Відповідно за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів, як і письмовий договір позики є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Позичальник просить стягнути борг в розмірі позичених коштів в сумі 250 000 грн.,і такий позов підлягає задоволенню. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Таким чином, оскільки позика, відповідачем добровільно не повернута з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики на загальну суму 250 000 грн. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, тому в разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 2 996.2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved