Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

18.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до Червоноградської міської ради Львівської області, з участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державної інспекції архітектури та містобудування, яким просить визнати право власності на об`єкти нерухомого майна після проведеної реконструкції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить ряд будівель, на які оформлено право власності, а саме: - комплекс будівель за адресою: м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, 61 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2009 р., та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2014 р.; - будівля пилорами та столярного цеху за адресою: м.Червоноград, вул. Радехівська, 12а , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2009 р., та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2015 р.; - будівлю колірного цеху за адресою: м.Червоноград, вул. Радехівська, 12 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2009 р., та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2015 р. Вказані об`єкти нерухомого майна розташовані на земельних ділянках, що перебувають у його користуванні на правах оренди та відносяться до земель комунальної власності територіальної громади м.Червоноград. У 2016 році ним було проведено реконструкцію будівлі механічного цеху поз.16 за адресою: м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 61; будівлі складу поз. 10 за адресою: м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 61; нежитлової будівлі поз.7 за адресою: м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 61; будівлі столярного цеху поз.6 за адресою: м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 61; будівлі мийки поз. 20 за адресою: м.Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 61; колірного цеху поз. А-1 за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 ; адмінбудинку поз. Б-2 за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 ; будівлі пилорами поз. 1 за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 а ; столярного цеху поз. 2 за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 а . Згідно висновків щодо відповідності державним будівельним нормам самовільно реконструйованого та самовільно збудованого нерухомого майна встановлено відповідність вищевказаних будівельних робіт державним будівельним, пожарним та санітарним нормам та правилам України. Вказує, що після проведення реконструкції звертався до ДІАМ за декларацією про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, однак отримав відмову через невідповідність коду виду використання земельної ділянки. З посиланням на норми матеріального права просить визнати за ним право власності на вказані об`єкти. Ухвалою від 08 вересня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою від 17.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою від 15 червня 2022 року у справі замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державну архітектурно-будівельну інспекцію України правонаступником Державною інспекцією архітектури та містобудування. В подальшому, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями позивача та його представника з метою подання письмових доказів. Відповідач Червоноградська міська рада Львівської області подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та вирішення спору на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог подала суду письмові пояснення, посилаючись на норми матеріального права та правові позиції Верховного суду в подібних правовідносинах та вказали, що позивач не звертався до них за відповідними деклараціями, оскільки звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Крім того, вказують, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. В судове засідання 15.12.2022 року позивач та його представник не з`явились, адвокат Брух А.О. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 18585666 від 04.03.2014 року, позивачу належить комплекс з 12 будівель за адресою: м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького,61 , який складається з: адмінкорпусу А-3 ( 301,7 м.кв.), гаражів Б-2 (354,3 м.кв.), гаражів № 6 Г-1 (20,2 м.кв.), столярного цеху Ж-1 (62,6 м.кв.), складу вентиляційних матеріалів З-1 (51,2 м.кв.), навісу К-1 (107,8 м.кв.), складу Л-1 (248,5 м.кв.), складу М-1 (122,6 м.кв.), складу для труб Н-1 (76,8 м.кв.), механічного цеху Т-1 (1158,4 м.кв.), сторожівки Ф-1 (9 м.кв.). Крім цього, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41954884 від 07.08.2015 року позивачу належить нежитлова будівля (колірна майстерня) А-1, площею 242,2 м.кв., згідно витягу № 41956167 від 07.08.2015 року - пилорама (поз.1) площею 415,6 м.кв. та столярний цех (поз.2) площею 162,3 м.кв. за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 . Як вбачається з договору оренди землі від 23.05.2017 року позивач є землекористувачем на правах оренди земельної ділянки за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12а , кадастровий № 4611800000:04:016:0050, площею 0,7687 га для обслуговування нежитлової будівлі - пилорами та столярного цеху (а.с.48-50). Крім цього, згідно договору 23.05.2017 року позивач є землекористувачем на правах оренди земельної ділянки за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 , кадастровий № 4611800000:04:016:0051, площею 0,2530 га для обслуговування нежитлової будівлі - колірної майстерні та вапняної ями (а.с.51-53). Відповідно до рішення Червоноградської міської ради № 1375 від 27.07.2022 року, дію договорів оренди земельних ділянок за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12а , кадастровий № 4611800000:04:016:0050, площею 0,7687 га для обслуговування нежитлової будівлі - пилорами та столярного цеху (код КВЦПЗД 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) та за адресою: м.Червоноград, вул.Радехівська, 12 , кадастровий № 4611800000:04:016:0051, площею 0,2530 га для обслуговування нежитлової будівлі - колірної майстерні та вапняної ями (код КВЦПЗД 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) продовжено до 22.07.2027 року, про що підписано додаткові угоди від 22.07.2022 року та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та підтверджується витягами за № 307782620 від 19.08.2022 року та № 307788859 від 19.08.2022 року (а.с.214-221) Разом з тим, відповідно до договору оренди землі від 21.05.2018 року позивач є землекористувачем на правах оренди земельної ділянки за адресою: м.Червоноград, вул. Б.Хмельницького,61 є, кадастровий № 4611800000:01:003:0253, площею 0,0080 га (а.с.243-244), а згідно договору від 11.04.2018 року - земельної ділянки за адресою: м.Червоноград, вул. Б.Хмельницького,61ж , кадастровий № 4611800000:01:003:0252, площею 0,0186 га (а.с.245-246). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Ч. 4 ст. 373 ЦК України передбачено право власника (належного землекористувача) земельної ділянки використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Як зазначалось вище, позивач є власником ряду будівель за адресою: м.Червоноград, вул. Б.Хмельницького,61 та м.Червоноград, вул.Радехівська, 12а та має належно оформлене землекористування за цими ж адресами, відтак наділений правомочностями належного землекористувача щодо реалізації свого права на використання такої земельної ділянки відповідно до закону. Ч.3.ст.375 ЦК України врегульовано право власника (землекористувача) на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням За ч. 4 ст. 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частинами 3, 5, 7 статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Як вбачається з витягів з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, позивач звертався до ДІАМ за реєстрацією декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією. Зокрема, 16.08.2022 року за № СА01:596802400-5424-0457 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування, 24.08.2022 року за № СА01:1775-4805-6887-4919 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування; 24.08.2022 року за № СА01:1768-9256-5186-2882 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування; 24.08.2022 року за № СА01:1763-4874-0957-1703 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування; 16.08.2022 року за № СА01:5981-7476-2572-3580 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування; 16.08.2022 року за № СА01:5968-2400-5424-0457 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через невідповідність коду виду землекористування; 12.10.2022 року за № СА01:7525-4565-2342-9511 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через відсутність інформації про проектну документацію, авторський та технічний нагляд; 12.10.2022 року за № СА01:7529-1211-2038-8701 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через відсутність зареєстрованого повідомлення про початок будівельних робіт; 12.10.2022 року за № СА01:7510-0459-9622-1443 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації за амністією, однак документи повернуто на доопрацювання через відсутність зареєстрованого повідомлення про початок будівельних робіт (а.с.227-242). В зв`язку з цим, згідно уставленої практики ВС (Постанова від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц), у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил. Крім того, як наголошує Верховний Суд, на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України). При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи відповідно до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок. Відповідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок згоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6 - 1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.06.2018 у справі № 640/13030/16-ц та від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17. Враховуючи те, що позивач [PERSON] звертався до органу державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкта до експлуатації у встановленому законом порядку,однак отримав відмову, свідчить саме про наявність спору про право, а тому такий спір підлягає розгляду судом та вирішенням спору про право. Крім цього, вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до висновків на відповідність державним будівельним нормам належні позивачу реконструйовані будівля столярного цеху Ж-1 поз.6, нежитлова будівля (склад вентиляційних матеріалів) З-1 поз.7, будівля складу М-1 поз.10, будівля механічного цеху Т-1 поз.16, будівля мийки поз.20 за адресою: м. Червоноград, вул.Б.Хмельницького,61 та будівля столярного цеху поз.2, будівля пилорами поз.1 за адресою: м. Червоноград, вул. Радехівська,12а , будівля колірного цеху А-1 за адресою: м. Червоноград, вул. Радехівська,12 за результатами огляду, вивчення технічної документації відповідають вимогам державних будівельних норм (а.с.54-77) та відносяться до СС1 класу відповідальності будівель та споруд і належать до об`єктів з незначними наслідками. Таким чином, вказані об`єкти не відносяться до категорії незавершеного будівництва, перебувають у власності позивача, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до закону, та знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у його користуванні відповідно до чинних договорів оренди. Крім того, прийняття завершених будівництвом об`єктів було предметом розгляду компетентного органу, відмова якого призводить до порушення прав позивача, такі відповідають державним будівельним нормам, відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення позову.

Outcome: approved