Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №R52110295502В від 16.07.2012 у розмірі 66 580,27 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 52 357,51 грн, а також з урахуванням індексу, інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 10.02.2021 становить 14 222,76 грн на користь ТОВ «Фінансові компанія «Прайм Альянс». В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 16 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R52110295502B від 16.07.2012 у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 70 200 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 16.07.2017 із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Надання кредитних коштів Відповідачу підтверджується меморіальним ордером №44869 від 16.07.2012. У якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави №R52110295502B від 16.07.2012, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - ВАЗ, модель - 211540 ЗНГ, тип легковий седан, 2012 р.в., колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР №3 м. Донецька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 12.07.2012. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло про Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариство обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012. У зв`язку із не виконанням [PERSON] умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 52 357,51 грн, яку було відступлено ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Крім цього, позивач просить стягнути із відповідача нарахування згідно статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошових зобов`язань, а саме три відсотки річних на суму 4716 грн за період з 10.02.2018 по 10.02.2021 та інфляційні нарахування у розмірі 9506,76 грн за період з лютого 20108 року по лютий 2021 року. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012, позивач просить стягнути у свою користь 66 580,27 грн, з яких 52 357,51 грн заборгованість за тілом кредиту; три відсотки річних у розмірі та індекс інфляції на загальну суму 14 222,76 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року у справі № 607/4149/21 ухвалено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задовольнити; стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» заборгованість за Кредитним договором №R52110295502B від 16 липня 2012 року в розмірі 66 580 (шістдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 27 копійок, а також 2 270 гривень судового збору. 29.12.2021 відповідачем [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2021 у вказаній цивільній справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2022 поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року, ухвалене у цивільній справі №607/4149/21. Заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Заброда Максима Леонідовича про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року - задоволено. Скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року, ухвалене у цивільній справі №607/4149/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] вказує, що з даним рішенням він не погоджується оскільки у п.3.4 Кредитного договору №R52110295502B від 16 липня 2012 року, визначено спосіб повернення кредиту та процентів - щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, проте позивачем не надано суду даного графіка. Також зі змісту поданих позивачем документів не вбачається, з яких саме щомісячних платежів згідно графіка та за який період утворилась заборгованість за кредитним договором. Також позивачем не надано розрахунку заборгованості, на підставі якого можливо встановити початок прострочення повернення кредиту та сплати відсотків, а також період за який склалась заборгованість із щомісячних платежів згідно графіка, що позбавляє суд можливості встановити розмір та склад заборгованості. Крім того, при поданні позовної заяви позивачем пропущено строк позовної давності, а також не надано доказів направлення позивачу вимоги про дострокове погашення кредиту. Також, відповідачем [PERSON] подано клопотання про застосування строків позовної давності у справі, у якій вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012, який укладено між позивачем та відповідачем, оскільки вказаний договір не містить умов про збільшення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за основною сумою кредиту та процентів, нарахованих за його використання. Стверджує, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж по кредитному договору у сумі 702 грн був здійснений 06 липня 2014 року, тобто майже 8 років назад. Вказує, що перед цим, 19 червня 2014 року був здійснений останній платіж по відсотках за кредитним договором та погашена частина основної суми кредиту. Відповідач вважає, що з 06 липня 2014 року виникла та триває подія невиконання зобов`язань за кредитним договором, тобто саме з цього дня кредитор (позивач) за кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012 дізнався про порушення свого права. Зазначає, що кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем передбачає ануітетний порядок погашення заборгованості, тобто виконання зобов`язань здійснюється єдиним щомісячним платежем, який включає в себе частину від суми кредиту та суму нарахованих відсотків за його користування. Отже, 06 липня 2014 року почалось прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, як по сплаті відсотків за користування кредитом так і по основній сумі кредиту, а також по комісії за управління кредитом. Тому, відповідач вважає, що саме з 06 липня 2014 року необхідно обраховувати строки позовної давності. Оскільки позовна давність у справі до основної вимоги сплила до звернення позивача до суду, відповідач вважає, що вона сплила і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Таким чином, відповідач вважає, що трирічний строк для стягнення заборгованості у розмірі 52 357,51 грн, що виникла станом на 19.06.2014 (по сплаті відсотків та основної суми кредиту) та 04.07.2014 (по сплаті комісії за управління кредитом) закінчився 19.07.2017 та 04.07.2017 відповідно. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо подали заяву, у якій просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ВТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110295502В, відповідно до якого відповідач отримав кредит у загальному розмірі 70 200 грн. Сторони узгодили відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, а також кінцевий строк повернення коштів не пізніше 16 липня 2017 року. 22.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "ВТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012 на загальну суму 52 357,51 грн, яка складається з наступного: 29 145,76 грн - сума основного боргу за кредитом, 14 081,35 грн - сума простроченого основного боргу за кредитом; 0,04 грн - сума нарахованих процентів, 4,36 грн - сума прострочених процентів, 9 126,00 грн сума комісії. Також, умовами вказаного договору, зокрема, п.5.2 передбачено обов`язок ПАТ "ВТП Банк" передати ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" усю документацію боржників, яких включено до реєстру боржників. 29.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" було укладено договір факторингу № 29/01/19-2 відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012 на загальну суму 52 357,51 грн. Також, умовами вказаного договору, зокрема п.6.2.2, 8.1, 8.2 передбачено обов`язок ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" передати ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" документи, які засвідчують права, що відступаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення, оригінали розрахунків заборгованості станом на дату укладення цього договору, із зазначенням платежів здійснених боржником. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" прав первісного кредитора у зобов`язанні [PERSON] за кредитним договором №R52110295502В від 16.07.2012. Згідно розрахунку позивача сума боргу відповідача у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № R52110295502В від 16.07.2012 становить 66 580,27 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 52 357,51 грн, а також з урахуванням індексу, інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 10.02.2021 становить 14 222,76 грн. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Як вбачається зі змісту п.1.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується повністю повернути Банку всю суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитним договором у строк - не пізніше 16.07.2017. Представник позивача щодо строку позовної давності посилається на ст.. 264 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також вказує, що про порушення [PERSON] кредитних зобов`язань дізналося лише після укладення договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 та передачі всією документації (кредитної справи). Тому стверджує, що позивачем не пропущено строку позовної давності. Однак, суд вважає, що приймаючи за договором факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 право грошової вимоги, позивач ознайомився з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і був обізнаний про прострочення строку виконання зобов`язань та можливий ризик застосування строку позовної давності, а тому строк позовної давності для позивача слід обраховувати з 16.07.2017 (кінцева дата повернення кредиту за договором). Також, відповідно до положень ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пункту 3.4 договору розмір щомісячних платежів визначається за формулою ануїтентних платежів. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Тому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», пункт 570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 51). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити в їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд приходить до висновку, що до позовних вимог про стягнення заборгованості за ануїтентними платежами необхідно застосувати строк позовної давності, оскільки судом встановлено, що згідно умов кредитного договору кінцева дата повернення кредиту за договором 17 липня 2017 року, а тому перебіг позовної давності розпочався 18 липня 2017 року та сплив 18 липня 2020 року, в той час, як із позовом до суду за захистом порушених прав позивач звернувся лише у березні 2021 року. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" про стягнення заборгованості з [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позовна заява подана зі спливом строку позовної давності. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed