Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних збитків та трьох процентів річних за договором на утримання дітей та на утримання матері спільних неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 30 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Зазначає, що від вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що з метою урегулювання відносин з приводу виховання та утримання спільних дітей та відносин щодо утримання їх матері, 29 травня 2019 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої було укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері. Вказує, що відповідно до п.1 вказаного Договору цей договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із п. 3 Договору батько ( [PERSON] ) зобов`язується щомісячно у період з 01 до 30 числа поточного місяця, проводити оплату аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Окрім того батько бере на себе оплату комунальних послуг, в тому числі за електро-, водо- та газопостачання помешкання де будуть проживати діти, а також оплату палива на авто та оплату додаткових занять для дітей. Стверджує, що відповідно до п.4 Договору на утримання матері ( [PERSON] ) батько ( [PERSON] ) зобов`язується щомісячно у період з 01 до 30 числа поточного місяця, сплачувати аліменти в розмірі 11500,00 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень, що відповідає домовленості Сторін та не суперечить положенням ст. 75 СК України. Вказує, що відповідно до п. 5 Договору сплата аліментних платежів починається з місяця наступного від дати підписання даного договору. Окрім того, батьки домовилися, що кошти будуть сплачувати шляхом їх перерахування на поточний (картковий) рахунок матері ( [PERSON] ) або готівкою матері під розписку. У разі відсутності Матері, або закриття рахунку або її відмови від одержання аліментів Батько має право передати суму аліментів в депозит нотаріусу, що буде вважатись виконанням цього договору. Зазначає, що згідно з п. 13 Договору кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим Договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Сторона, що порушила Зобов`язання за цим Договором, повинна їх усунути протягом розумного строку. Зазначає, що відповідно до п. 16 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом шести місяців. Стверджує, що загальна сума простроченої заборгованості за вказаним Договором на щомісячне утримання неповнолітніх дітей становить 90000 грн., а також на утримання матері спільних дітей ( [PERSON] ) - у сумі 69000 гривень. Вказує, що батьком ( [PERSON] ) не було здійснено жодного перерахунку коштів на виконання умов вказаного Договору. Стверджує, що вона неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з вимогою виконати умови передбачені Договором, однак вказану вимогу й на час подачі позову до суду відповідачем [PERSON] - не було виконано. Крім цього, зазначає, що в силу ст. 625 ЦК України, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, у зв`язку з несплатою аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що передбачені вказаним Договором за період з 29.05.2019 по 28.01.2022 року, а саме: інфляційні збитки в сумі 14685,00 грн. та 3% річних у сумі 6399,00 гривень. Вказує, що у відповідача [PERSON] , також, виникла заборгованість, у зв`язку з несплатою аліментів на її утримання, що передбачені зазначеним Договором за період з 29.05.2019 по 28.01.2022 року, а саме: інфляційні збитки в сумі 11258,50 грн. та 3% річних у сумі 4907,49 гривень. Стверджує, що 22 грудня 2021 року Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» було , надіслано претензію на поштову адресу [PERSON] , де зазначалось, про те, що останнім не було виконано умов передбачених Договором, а тому необхідно здійснити перерахування коштів на утримання неповнолітніх дітей та матері спільних дітей враховуючи інфляційні збитки та 3% річних. Проте, жодних дій, а саме перерахування коштів зі сторони [PERSON] на утримання спільних неповнолітніх дітей за Договором здійснено не було. Вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язань, що свідчить про умисні дії зі сторони відповідача, а тому [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. На основі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] кошти на утримання неповнолітніх дітей у сумі 111084,87 грн., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 у сумі 90000 грн., інфляційні збитки у сумі 14685 грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 6399,87 грн. 87 коп. А також, стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] кошти на утримання матері спільних неповнолітніх дітей у сумі 85165,99 грн., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 року у сумі 69000 грн., інфляційні збитки у сумі 11258,50 грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4907,49 грн.; вирішити питання судових витрат та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 29400,00 гривень. Представник позивачки [PERSON] - Поляк М.В. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному об`ємі та вказала, що жодних коштів відповідач [PERSON] позивачці [PERSON] на виконання умов Договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утримані матері від 29.05.2019 року - не надавав. При цьому, кошти, що перераховувались на карточку [PERSON] відповідачем [PERSON] були спрямовані останнім у зв`язку із орендою [PERSON] половини контейнера, що знаходиться у власності [PERSON] . Крім цього, згідно спрямованої до суду представником позивачки [PERSON] - Поляк М.В. відповіді на відзив, остання вказує, що батько дійсно спілкувався зі своїми дітьми, брав участь у їх вихованні, проводив з ними вільний час, однак вказане не свідчить про їх матеріальне забезпечення. Зазначає, що жодних доказів на підтвердження сплати саме аліментів на виконання умов договору відповідачем надано не було. Вважає, що відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б свідчили про те, що положення нотаріально посвідченого договору суперечать вимогам СК України. А тому доводи, що містяться у відзиві на позовну заяву в цій частині є безпідставним. Зауважує, що твердження відповідача про сплату заборгованості за спірним договором, що вбачаються з банківських квитанцій і виписок відповідача та банківських виписок позивача - не доводять, що вказані грошові кошти були призначені для матеріального утримання неповнолітніх дітей та їх матері. Вважає, що зазначені платежі абсолютно не пов`язані з договором утримання, адже у протилежному випадку в квитанціях повинні були міститись відомості про призначення платежів, а саме: на аліменти або за Договором від 29 травня 2019 року. Однак, на копіях розрахункових чеків та квитанцій, що були подані до суду разом із відзивом не зазначено призначення платежу, не вказано, що вони перераховані на виконання Договору, укладеного між сторонами, а тому вважає безпідставними доводи відповідача, що ним виконувалися зобов`язання за спірним договором. Крім цього, вказує, що 29 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди торгового місця [ADDRESS] , відповідно до якого сторони досягли згоди про те, що відповідач зобов`язується надавати позивачці, як співвласниці и частини торгового місця, за володіння, використання і розпорядження однією другою частиною торгового місця, на яке має право позивачка, компенсацію в розмірі 400 (чотириста) доларів США на місяць. Зазначає, що платежі, на які посилається у відзиві відповідач були частково здійснені ним на виконання умов договору оренди, а тому зазначені кошти жодним чином не стосуються Договору щодо матеріального забезпечення неповнолітній дітей та їх матері. Вказує що, строк дії Договору щодо матеріального забезпечення неповнолітній дітей та їх матері становив шість місяців, тобто, починаючи з 29 травня 2019 року по 28 листопада 2019 року. А тому, враховуючи те, що вказані відповідачем платежі були здійснені ним після закінчення строку дії спірного договору й те, що між сторонами існував інший договір, а саме договір оренди, то твердження відповідача [PERSON] , що ним виконувались умови договору про матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей та їх матері є безпідставним. Вважає, також, що безпідставними твердження відповідача про те, що він виконував свої зобов`язання по Договору шляхом уповноваження [PERSON] , яка надає йому бухгалтерські послуги, перераховувати в інтересах та за рахунок відповідача на рахунок позивачки грошові кошти у сумі 32500 грн., оскільки зазначений порядок сплати аліментів не передбачений договором. А також звертає увагу на відсутність у банківських виписках та квитанціях відомостей про призначення платежу Стосовно коштів, які були перераховані [PERSON] на рахунок позивачки за договором позики від 05 січня 2019 року та додатковою угодою до нього від 03.01.2021 року, не свідчать про факт виконання відповідачем умов договору щодо неповнолітніх дітей та їх матері, оскільки, позивачка перебуває у шлюбі із відповідачем та діє в інтересах подружжя. А тому вказаний грошовий переказ свідчить виключно про факт виконання [PERSON] зобов`язання за договором від 05 січня 2019 року й абсолютно не пов`язаний з договором, укладеним між позивачкою та відповідачем. На основі викладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 29400,00 гривень. Представник відповідача Бурма С.В. в судовому засіданні ствердив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] фактично перебувають в шлюбі. При цьому, сторонами дійсно був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утримані матері від 29.05.2019 року. Зазначив, що [PERSON] вносив платежі передбачені договором, хоч і нерегулярно. Ствердив, що [PERSON] доручив своєму бухгалтеру [PERSON] здійснювати платежі за спірним договором, оскільки у відповідача [PERSON] були заблоковані рахунки. Зазначив, що всі кошти, які були спрямовані на картковий рахунок [PERSON] від [PERSON] були спрямовані саме на виконання Договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утримані матері від 29.05.2019 року. Зазначив, що крім цього відповідач [PERSON] купував додому продукти харчування та речі побуту. А також пояснив, що відповідач [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти, які останній повернув [PERSON] в рахунок сплати аліментів. Крім цього, згідно поданого відзиву представник відповідача [PERSON] - Бурма С.В. , вказав, що Договір від 29.05.2019 року, на його думку, суперечить СК України та іншим законодавчим актам, оскільки в даних спірних правовідносинах, як на момент укладення спірного договору, так і після цього моменту, тобто протягом дії спірного договору, позивач та відповідач проживали спільно один з одним та разом із їх спільними дітьми в квартирі [ADDRESS] , спільно брали участь у вихованні та в утриманні їх дітей. Вказує, що [PERSON] після укладення між сторонами 29.05.2019 року договору про утримання було перераховано на рахунки [PERSON] в установах банків грошові кошти у розмірі 58153,00 грн., у тому числі готівкою через платіжний термінал АТ «БК «Приватбанк» на суму 25713,00 грн., що підтверджується квитанціями та в безготівковому порядку шляхом переказу коштів з власного карткового рахунку [NUMBER] в TBБB № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», який належить [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в ТВБВ №10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»), що належить [PERSON] , а кошти у сумі 32440,00 гривні. Стверджує, що у зв`язку із загрозою накладення арешту на кошти відповідача в установах банків протягом 2021 року, відповідачем [PERSON] було укладено договір доручення з фізичною особою [PERSON] , яка надає бухгалтерські послуги відповідачу під час здійснення ним підприємницької діяльності. На виконання укладеного між ними 01.04.2021 року договору доручення [PERSON] перерахувала в інтересах та за рахунок [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в ТВБВ №10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ошадний банк України»), що належить [PERSON] протягом 2021 року грошові кошти у сумі 32500.00 грн., що підтверджується договором доручення та банківськими виписками [PERSON] і [PERSON] . А також, частина належних [PERSON] коштів у сумі 9100,00 грн., що були позичені ним 05.01.2019 року [PERSON] , були спрямовані [PERSON] протягом 2021 року за вказівкою [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в TBБB № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»), що належить [PERSON] , що підтверджується договором позики від 05.01.2019 року та додатковою угодою до нього від 03.01.2021 року, платіжними дорученнями та квитанціями про поповнення карткового рахунку [PERSON] та банківською випискою з рахунку [PERSON] . Вказує, що стосовно виконання грошових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] іншими особами, то необхідно зауважити, що частина перша статті 528 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою, оскільки з умов договору про утримання від 29.05.2019 року не передбачено, що обов`язок щодо сплати визначених даним договором сум грошових коштів повинен бути виконаний виключно особисто [PERSON] . Вважає, що [PERSON] прийняла оплачені [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, а тому такі виплати є належним виконанням грошового зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] . Таким чином, вказує, що твердження представника позивача про відсутність виплат [PERSON] зі сторони відповідача спростовуються підтвердженими квитанціями та виписками банків відомості про здійснені виплати на суму 99753,00 гривень. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім цього, згідно клопотання про зменшення витрат на правову допомогу представник відповідача [PERSON] - Бурма С.В. зазначає, що даний спір хоча і носить майновий характер, але не відноситься до категорії складних справ, оскільки його предметом є стягнення заборгованості, що визначена договором. Вказує, що до складу доказів, які є належними і мають суттєве значення для вирішення спору відноситься тільки договір, на підставі якого виникла заборгованість, відтак обсяг роботи адвоката, який збирав докази та складав позов, у розмірі 3 години є, на його думку, значно завищеним. Зазначає, що консультація та узгодження дій з клієнтом, погодження правової позиції мають організаційний характер та є складовими підготовки позову, тобто за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, а тому зазначені послуги, на його думку не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. Стверджує, що стосовно заявлених до відшкодування витрат на пред`явлення досудової претензії, то такі витрати не відносяться до складу судових витрат, виходячи з вимог п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України. Вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу є очевидно необґрунтовані та явно завищені. Такі витрати не носять характер фактичних та не були неминучими, а тому вважає, що вони підлягають зменшенню. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала суду, що вона веде бухгалтерський облік [PERSON] з 2015 року. Зазначила, що вона здійснювала від його імені платежі, оплачувала податки. Ствердила, що їй відомо, що [PERSON] являється дружиною [PERSON] . Вказала, що в квітні 2021 року, рахунки [PERSON] були заблоковані, у зв`язку із чим [PERSON] дав їй вказівку, що у разі якщо на його рахунках будуть залишатись кошти, щоб вона переправляла вказані кошти на рахунок його дружини - [PERSON] , про що вона й підписала доручення. Ствердила, що електронні чеки про перерахунок коштів на рахунок [PERSON] надсилались нею [PERSON] на вайбер. Зазначила, що вона не завжди вказувала призначення платежів при пересилці грошових коштів [PERSON] . Вказала, що [PERSON] приносив їй кошти готівкою. Зазначила, що вказані події відбувались протягом 2021 року. Вказала, що загальну суму усіх платежів вона не пам`ятає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав суду, що у 2019 році він позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 30000,00 гривень. Ствердив, що 20000,00 гривень він віддав [PERSON] налічкою. В 2021 році він перерахував на картковий рахунок [PERSON] решту суми у розмірі 10000,00 гривень. Зазначив, що [PERSON] сказав йому так зробити, вказав, що це піде на оплату його аліментів. Суд, вислухавши доводи сторін та пояснення свідків, що надані в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, згідно з копією свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 03.10.2017 року 30.10.2005 року Чернівецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернівецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.9). У вказаному шлюбі, народились діти, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (повторно) серії [NUMBER] від 03.10.2017 року (т.1 а.с.10) та серії [NUMBER] від 03.10.2017 року (т.1 а.с.11). 29 травня 2019 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері, який був нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Макеєвою Н.В. (т.1 а.с.12-13). Відповідно до п.1 вказаного Договору зазначений договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із п. 3. Договору Батько зобов`язується щомісячно у період з 01 до 30 числа поточного місяця, проводити оплату аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Окрім того батько бере на себе оплату комунальних послуг, в тому числі за електро-, водо- та газопостачання помешкання де будуть проживати діти, а також оплату палива на авто та оплату додаткових занять для дітей. Відповідно до п.4 Договору Батько на утримання Матері спільних дітей зобов`язується щомісячно у період з 01 до 30 числа поточного місяця, сплачувати аліменти в розмірі 11500,00 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень, що відповідає домовленості Сторін та не суперечить положенням ст. 75 СК України. Згідно з п. 5 Договору сплата аліментних платежів починається з місяця наступного від дати підписання даного договору. Окрім того, батьки домовилися, що кошти будуть сплачувати шляхом їх перерахування на поточний (картковий) рахунок Матері або готівкою Матері під розписку. У разі відсутності Матері, або закриття рахунку або її відмови від одержання аліментів Батько має право передати суму аліментів в депозит нотаріусу, що буде вважатись виконанням цього договору. Відповідно до п. 13 Договору кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим Договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Сторона, що порушила Зобов`язання за цим Договором, повинна їх усунути протягом розумного строку. Згідно з п. 16 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом шести місяців. Згідно з претензією від 29.05.2019 року, представник позивача [PERSON] - Поляк М.В. зверталась до відповідача з вимогою оплати заборгованості за вказаним Договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері у розмірі 159000,00 гривень (т.1 а.с.25-26). Так, відповідно до ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ст.9 СК України встановлено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Так, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, судом встановлено що 29.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] 29.10.2019 року був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утримані матері. При цьому, зазначений договір є чинним та ніким не скасований, а тому твердження представника відповідача [PERSON] - Бурми С.В. відносно того, що пункти 3-4 зазначеного договору суперечать вимогам законодавства за вищевказаних обставин не беруться судом до уваги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у [PERSON] зобов`язань за вищевказаним договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участі батька в утриманні дітей та утримані матері від 29.05.2019 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідно до наявних в матеріалах справи відомості про сплату коштів зі сторони [PERSON] готівкою, через платіжні термінали безпосередньо на рахунки [PERSON] (т.1 а.с.59) та відповідних квитанцій (т.1 а.с.60-61) [PERSON] неодноразово спрямовував грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] , зокрема грошові кошти у сумі 25713,00 грн., а саме: 04.06.2019 року - 5295,00 грн.; 25.07.2019 року - 1996,00 грн.; 02.08.2019 року - 1008,00 грн.; 05.11.2019 року - 998,00 грн.; 17.12.2020 року - 695,00 грн.; 26.02.2021 року - 1990,00 грн.; 13.03.2021 року - 995,00 грн.; 13.04.2021 року - 1990,00 грн.; 15.12.2021 року - 10746,00 грн. Крім цього, відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей про сплату коштів з карткового рахунку [NUMBER] в ТВБВ № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», який належить [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в ТВБВ № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»), що належить [PERSON] (т.1 а.с.62) та виписки по картковому рахунку [PERSON] (т.1 а.с.63-96) - [PERSON] спрямовував грошові кошти в сумі 32440,00 грн. безпосередньо зі свого карткового рахунку на картковий рахунок [PERSON] , а саме: 12.12.2019 року - 100,00 грн.; 12.12.2019 року - 100,00 грн.; 14.12.2019 року - 1000,00 грн.; 16.12.2019 року - 1000,00 грн.; 21.02.2020 року - 1000,00 грн.; 22.02.2020 року - 400,00 грн.; 26.02.2020 року - 1000,00 грн.; 01.03.2020 року - 1100,00 грн.; 04.03.2020 року - 300,00 грн.; 08.04.2020 року - 1000,00 грн.; 18.04.2020 року - 1000,00 грн.; 05.05.2020 року - 390,00 грн.; 12.05.2020 року -1000,00 грн.; 20.05.2020 року - 100,00 грн.; 20.05.2020 року - 1200,00 грн.; 06.06.2020 року - 130,00 грн.; 09.06.2020 року - 2000,00 грн.; 11.06.2020 року - 1000,00 грн.; 20.06.2020 року - 990,00 грн.; 26.06.2020 року - 1000,00 грн.; 30.06.2020 року - 400,00 грн.; 04.07.2020 року - 2000,00 грн.; 12.07.2020 року - 2000,00 грн.; 25.07.2020 року - 300,00 грн.; 27.07.2020 року - 2680,00 грн.; 08.08.2020 року - 3000,00 грн.; 15.08.2020 року - 2000,00 грн.; 19.08.2020 року - 2000,00 грн.; 04.10.2020 року - 500,00 грн.; 29.05.2021 року - 200,00 грн.; 08.06.2021 року - 950,00 грн.; 04.11.2021 року - 400,00 грн.; 04.11.2021 року -200,00 грн. При цьому, згідно з наявним в матеріалах справи договором доручення від 01.04.2021 року [PERSON] доручив [PERSON] від його імені, за його вказівкою та за його рахунок здійснювати переказ (оплату) грошових коштів на рахунок [PERSON] шляхом здійснення переказу (оплати) грошових коштів на рахунок [PERSON] шляхом поповнення належної їй платіжної картки [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в TBБВ №10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»); витрати Повіреного на виконання дій, що визначені у п. 1 цього Договору, підлягають повній компенсації зі сторони Довірителя шляхом передачі Повіреній грошових коштів готівкою перед виконанням таких дій або після їх виконання протягом триденного строку (т.1 а.с.107). Відповідно до відомостей про переказ коштів з карткового рахунку [NUMBER] в АТ «ПУМБ», який належить [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в ТВБВ № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»), що належить [PERSON] (т1 а.с.151), інформації про рух коштів [PERSON] (т.1 а.с.152-169) грошові кошти у сумі 32500,00 грн. спрямовувались [PERSON] на рахунок [PERSON] , а саме: 15.04.2021 року - 2000,00 грн.; 05.06.2021 року - 500,00 грн.; 08.06.2021 року - 200,00 грн.; 10.06.2021 року - 500,00 грн.; 25.06.2021 року - 2000,00 грн.; 27.07.2021 року - 2000,00 грн.; 08.08.2021 року - 600,00 грн.; 10.08.2021 року - 3000,00 грн.; 24.08.2021 року - 6000,00 грн.; 28.08.2021 року - 1000,00 грн.; 01.09.2021 року - 1000,00 грн.; 02.09.2021 року - 1000,00 грн.; 18.09.2021 року - 1000,00 грн.; 30.09.2021 року - 1000,00 грн.; 15.10.2021 року - 2700,00 грн.; 16.10.2021 року - 1000,00 грн.; 29.10.2021 року - 500,00 грн.; 03.11.2021 року - 500,00 грн.; 05.11.2021 року - 3500,00 грн.; 13.11.2021 року - 500,00 грн.; 17.11.2021 року - 1000,00 грн.; 19.11.2021 року - 1000,00 гривень. Враховуючи зазначені обставини, суд враховує вказані кошти в сумі 90653, грн.., як такі, що сплачені відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] в рахунок сплати заборгованості за вказаним Договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утриманні матері, оскільки вони повністю узгоджуються з виписками по рахунка [PERSON] (т.1 а.с.108-139). Крім цього, факт отримання зазначених коштів не заперечувався в судовому засіданні представником позивача [PERSON] - Поляк М.В . При цьому, твердження представника позивача [PERSON] - Поляк М.В. , відносно того, що зазначені кошти були спрямовані [PERSON] , у зв`язку із виконанням договору компенсації (т.1 а.с.220), укладеного між [PERSON] та [PERSON] не знайшли свого підтвердження належними та допустимим доказами, а також спростовуються і тим фактом, що згідно наявної в матеріалах справи претензії від 22.12.2021 року (т.1 а.с.226-227) представник позивача [PERSON] - Поляк М.В. , спрямувала відповідачу [PERSON] вказану претензію, відповідно до змісту якої остання зверталась до [PERSON] з вимогою щодо сплати заборгованості у розмірі 12800,00 дол. США, а також інфляційних у сумі 48805,95 грн. та 3% річних у сумі 25219,42 грн. за договором оренди торгового місця розташованого в торгівельному комплексі « [INFO] » по [ADDRESS] , а саме [ADDRESS] , [ADDRESS] , оскільки[PERSON] не було здійснено жодної виплати за вказаним договором. Крім цього, відсутність призначення платежів у вказаних грошових переказах, на думку суду, не свідчить про те, що зазначені грошові кошти сплачувались на інші цілі, а не у зв`язку із наявністю заборгованості за вказаним Договором, враховуючи і той факт, що [PERSON] під час дії строку договору також сплачував кошти по сплаті заборгованості за аліментами без зазначення призначення платежів, а також враховуючи те, що такий порядок сплати не заборонений самим Договором. При цьому, той факт, що кошти сплачувались [PERSON] після закінчення терміну дії Договору також не свідчить про те, що вони сплачувались на інші потреби, а не у зв`язку із наявністю заборгованості за вказаним договором, тому твердження представника позивача [PERSON] - Поляк М.В. в цій частині не беруться судом до уваги. Крім цього, твердження представника позивача [PERSON] - Поляк М.В. відносно того, що кошти, що спрямовувались [PERSON] на рахунок [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за договором не можуть бути враховані судом, також не беруться судом до уваги, оскільки зазначене не суперечить умовам Договору та вимогам чинного законодавства України. При цьому, факт спрямування зазначених коштів [PERSON] на картковий рахунок [PERSON] , в якості сплати аліментів на утримання дітей, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та показами свідка [PERSON] , наданими суду в судовому засіданні. Також, факт отримання [PERSON] зазначених коштів не заперечувались представником позивача [PERSON] - Поляк М.В. в судовому засіданні та підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою по рахунку. Враховуючи викладене, суд враховує зазначені кошти, що були спрямовані з карткового рахунку [NUMBER] в АТ «ПУМБ», який належить [PERSON] на картку [NUMBER] (рахунок [NUMBER] в ТВБВ № 10025/063 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»), що належить [PERSON] , в рахунок сплати аліментів на утримання дітей передбачених Договором. Разом з тим, судом не беруться до уваги кошти в сумі 10000,00 грн., що були спрямовані, у зв`язку із укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором позики від 05.01.2019 року та додатковою угодою до договору позики від 03.01.2021 року, оскільки зазначені грошові кошти [PERSON] спрямував [PERSON] в період, перебування позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у шлюбі. Таким чином, оскільки зазначені кошти спрямовувались [PERSON] , в період перебування її у шлюбі з [PERSON] , тому зазначені кошти не можуть бути враховані судом в рахунок сплати заборгованості за вказаним Договором. Враховуючи зазначені обставини, судом враховуються грошові кошти в сумі 90653,00 грн. (25713,00 грн. + 32500,00 грн. + 34440,00 грн.) як такі, що були сплачені [PERSON] в рахунок сплати заборгованості за Договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей. Так, у відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (п. 1 ч. 625 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо сплати заборгованості за договором на утримання неповнолітніх дітей у сумі 111084,87 гривень- слід відмовити, та відповідно перерахувати суму інфляційних збитків та 3% процентів річних, у зв`язку з простроченням їх сплати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість зі сплати інфляційних та 3% річних, а саме в сумі 12930,27 грн. ((грн. 5142,65 грн. - 653,00 грн.) + 8440,62), що складаються з інфляційних збитків у розмірі 5142,65 грн. та 3% річних у розмірі 8440,62 грн., за мінусом 653,00 грн. Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню в повному обсязі сума заборгованості зі сплати аліментів на утримання матері спільних неповнолітніх дітей за Договором щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, участь батька в утриманні дітей та утримані матері від 29.05.2019 року, у сумі 85165,99 грн., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 року в цій частині у сумі 69000 грн., інфляційні збитки у сумі 11258,50 грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4907,49 грн. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, згідно наявного в матеріалах справи витягу з договору №189/21 від 07 жовтня 2021 року про надання юридичної (правничої) допомоги між Адвокатським об`єднанням «Поляк і Партнери», у особі Керуючого партнера Поляк Марії Володимирівни, що діє на підставі статуту та [PERSON] , [INFO] , було укладено договір про надання правової допомоги (т.1 а.с.17). Згідно звіту (Акту) про надані послуги [PERSON] , у зв`язку із розглядом справи №727/857/22 від 16.11.2022 року, вбачається, що розмір винагороди за послуги, що надаються АО (далі - гонорар), визначається договором за згодою АО та Клієнта в межах 40 (сорока) відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2022 року становить 6500 грн. а відповідно година роботи адвоката у 2022 року становить 2600 гривень. Також, згідно звіту (Акту) про надані послуги [PERSON] , у зв`язку із розглядом справи №727/857/22 від 16.11.2022 року [PERSON] надано правничу допомогу, кількість затраченого часу якої становить 11 год 20 хв., що дорівнює 29400,00 гривень, а саме: 11.01.2022 pоку - підготовка претензії для досудового врегулювання спору та направлення [PERSON] - 02:00 год.; 26.01.2022 року - консультація та узгодження дій з клієнтом. Визначення правової позиції - 01:00 год.; 28.01.2022 pоку - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості. Підготовка та засвідчення додатків - 03:00 год.; 13.05.2022 pоку - підготовка відповіді на відзив на позовну заяву - 02:00 год.; 28.06.2022 року - підготовка і представництво інтересів відповідачки в судовому засіданні - 01:20 год.; 26.07.2022 pоку - підготовка і представництво інтересів відповідачки в судовому засіданні - 00:10 год.; 18.10.2022 pоку - підготовка і представництво інтересів відповідачки в судовому засіданні - 00:30 год.; 09.11.2022 pоку - підготовка і представництво інтересів відповідачки в судовому засіданні - 01:00 год.; 18.11.2022 pоку - підготовка і представництво інтересів відповідачки в судовому засіданні. Участь в судових дебатах - 00:20 год. (т.2 а.с.56). При цьому, згідно наявних в матеріалах справи квитанцій (т.2 а.с.57-59) - [PERSON] оплатила послуги надані АО «Поляк і Партнери» з професійної правової допомоги. Разом з тим, зазначена сума витрат на думку суду є неспівмірною із складністю справи та обсягом реально наданих послуг адвокатом та не відповідає критерію розумності, про що й зазначає в своїй заяві про зменшення розміру судових витрат представник відповідача [PERSON] - адвокат Бурма С.В. При цьому, суд вважає слушними твердження представника відповідача [PERSON] - Бурми С.В. стосовно того, що заявлені до відшкодування судові витрати на пред`явлення досудової претензії не мають включатись в судові витрати, пов`язанні з наданням правової допомоги, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України - такі витрати не відносяться до складу судових витрат. Інші твердження представника відповідача відповідача [PERSON] - Бурми С.В. відносно того, що витрачений адвокатами час, на його думку є значно завищеним, на думку суду, не заслуговують на увагу. Враховуючи вищевикладені обставини, а також складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Бошелюк Ю.М., що викладені в заяві про зменшення судових витрат, а також враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є меншим, ніж зазначено у звіті (Акті) про надані послуги [PERSON] , у зв`язку із розглядом справи №727/857/22 від 16.11.2022 року. Так, під час розгляду цивільної справи №753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. З урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає необхідною та доведеною компенсацію судових витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 11500,00 грн. Підстав для стягнення з відповідача ще 18400 грн. суд не вбачає. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних збитків та трьох процентів річних за договором на утримання дітей та на утримання матері спільних неповнолітніх дітей підлягаютьдо часткового задоволення. А саме, в позовній вимозі щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей з [PERSON] користь [PERSON] , а саме коштів в сумі 111084,87 гривень - слід відмовити; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 12930,27 грн., що складаються з інфляційних збитків у розмірі 4489,65 грн. та 3% річних у розмірі 8440,62 грн., за мінусом 653,00 грн, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів на неповнолітніх дітей; стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] кошти на утримання матері спільних неповнолітніх дітей у сумі 85165,99 грн., а саме: заборгованість за Договором від 29 травня 2019 року у сумі 69000 грн., інфляційні збитки у сумі 11258,50 грн., 3% річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4907,49 грн. Крім цього, з відповідача [PERSON] відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, також підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 585,81 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 11500,00 грн.

Outcome: partial