Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову послалося на те, що [PERSON] звернувся до\~АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30.04.2008 року. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Копія «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності (автентичності) також надається копія наказу Банку про їх затвердження. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до\~ст.634 ЦК України\~був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. 14.05.2008 відповідачем також підписана Довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 15000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25 лютого 2021 року має заборгованість у сумі 14104 гривні 80 копійок, з яких: 11773 гривні 97 копійок заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 7562 гривні 33 копійки заборгованість за поточним тілом кредиту, 4211 гривень 64 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту, 758 гривень 80 копійок заборгованість за нарахованими відсотками, 1572 гривні 03 копійки заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625, 0,00 гривень нарахованої пені, 0,00 гривень нарахованої комісії. Зважаючи на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 квітня 2008 року та судові витрати у розмірі 2270 гривень. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Гайданка Т.М. з вимогами про стягнення заборгованості не погоджується повному обсязі. Вказує, що у доданій банком до позову анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутні відомості про те, з якими Умовами та Правилами надання банківських послуг було ознайомлено позичальника, розрахунок заборгованості не містить номеру картки, строку її дії, відсутні відомості про те, на яких умовах було видано кредитні кошти, не надано доказів того, що позичальнику, як споживачу, була надана інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Зазначає,\~що заява\~містить анкетні\~дані відповідача\~та інформацію\~щодо бажаного\~кредиту,\~однак не\~містить відомостей\~про те,\~з якими\~саме затвердженими\~Умовами і\~Правилами,\~Тарифами був ознайомлений та дав згоду позичальник. Додані до позовної заяви Витяг з Умов та Правила надання банківських послуг, не містять підпису відповідача. Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.04.2008 року не містить ознак узгодження в письмовій формі умов надання позичальнику кредиту (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу); відсутні також докази того, що надано саме обраний позичальником тип кредитної карти "Універсальна". На думку представника відповідача, відсутні підстави для визнання належним доказом факту узгодження сторонами Тарифів, про що йдеться у позовній заяві, так як відповідач їх не підписував та вважає, що через неукладення сторонами кредитного договору у передбачених законом порядку та формі, між ними й не виникли кредитні правовідносини, а підпис у анкеті-заяві не може бути визнано належним та допустимим доказом укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, всі додані в додатках до позову позивачем документи на російській мові, яку відповідач взагалі не розуміє і не знає та нею не володіє. Доказів того, що позивач виконав свої зобов`язання за договором і надав відповідачу кредитні кошти, а також картку із зазначенням строку її дії не надано. З якими саме затвердженими Умовами та Правилами був ознайомлений [PERSON] і з якими він погодився, в анкеті-заяві не зазначено, а тому посилання позивача на те, що саме з наданими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлювалась відповідач ґрунтуються на припущеннях і тому не можуть бути покладені в основу доказування обставин, викладених у позові. Наголошується, що позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 30.04.2008 відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 30.04.2008, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Також представником відповідача звернуто увагу на те, що з розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем не здійснено взагалі жодного платежу за кредичним договором, за таких обставин, позивачем пропущено строк позовної давності по вимогах до [PERSON] , оскільки звернення має місце поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. За таких обставин представник відповідача просить застосувати позовну давність в даній цивільній справі, у позові відмовити повністю. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 1 квітня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю. Вдповідач [PERSON] та його представник - адвокат Гайданка Т.М., будучи у порядку вимог п.1 ч.8 ст.128, ч.5 ст.130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Судові повістки про виклик до суду були вручені представнику відповідача - адвокату Гайданка Т.М. особисто. Від адвоката Гайданка Т.М. через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просить проводити судове засідання 15 грудня 2022 року без його участі, проти позову заперечує в повному обсязі з підстав наведених у відзиві. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 30 квітня 2008 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку (а.с.20). Відповідно до цієї заяви відповідач погодився, що така, разом з Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. У підписаній позичальником заяві зазначено кредитний ліміт, встановлений на картковий рахунок\~1000 грн., а також зазначено про отримання банківської послуги - кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». За вказаною заявою видано [PERSON] і останній власним підписом погодився на отримання картки № [NUMBER] , з кредитним лімітом 1000 грн., де базова процентна ставка по кредиту становить 3% в місяць. Така ж відсоткова ставка зазначена і у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 14.05.2008 (а.с.20). Вказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до АТ КБ «Приватбанк» за отриманням банківських послуг та отримання однієї кредитної картки з встановленим лімітом в сумі 1000 грн. з базовою процентною ставкою в 3% (36% на рік). Водночас суд констатує, що в цій заяві не зазначено умови зміни відсоткової ставки за користування кредитом. Як убачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк», у межах дії кредитного договору від 30 квітня 2008 року [PERSON] видані такі кредитні картки: № [NUMBER] , дата видачі 30.04.2008, строк дії до 04/12; № [NUMBER] , дата видачі 13.07.2010 р., строк дії до 02/14; № [NUMBER] , дата видачі 03.05.2012, строк дії 01/15; № [NUMBER] , дата видачі 11.09.2014, строк дії 09/18; № [NUMBER] , дата видачі 19.01.2016, строк дії 01/20, № [NUMBER] , дата видачі 19.07.2018, строк дії 05/22 (а.с.19). Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 30.04.2008 р., 15.05.2008 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Так, 06.07.2009 - 980 грн., 08.07.2009 - 1000 грн., 20.07.2010 - 1500 грн., 22.10.2010 - 1700 грн., 23.10.2010 - 1700 грн., 27.11.2010 - 1900 грн., 25.02.2011 - 2100 грн., 20.03.2011 - 2500 грн., 25.04.2011 - 2900 грн., 24.06.2011 - 3300 грн., 25.07.2011 - 3900 грн., 23.08.2011 - 4500 грн., 22.03.2013 - 3190 грн., 22.04.2013 - 2390 грн., 26.07.2013 - 2170 грн., 09.08.2013 - 2170 грн., 10.10.2013 - 2400 грн., 18.04.2014 - 0.00 грн., 04.06.2014 - 2400 грн., 12.07.2016 - 5000 грн., 19.04.2018 - 15000 грн., 25.03.2019 - 14340 грн., 26.04.2019 - 0.00 грн. (а.с.18). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується в тому числі і випискою по рахунку, з якої убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично здійснював його погашення (арк. спр. 40-49). У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 30 квітня 2008 року, останній згідно розрахунку заборгованості позивача (арк. спр. 7-17) станом на 25 лютого 2021 року має заборгованість у сумі 14104 гривні 80 копійок, з яких: 11773 гривні 97 копійок заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 7562 гривні 33 копійки заборгованість за поточним тілом кредиту, 4211 гривень 64 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту, 758 гривень 80 копійок заборгованість за нарахованими відсотками, 1572 гривні 03 копійки заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625, 0,00 гривень нарахованої пені, 0,00 гривень нарахованої комісії. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, 758 гривень 80 копійок заборгованості за нарахованими відсотками, 1572 гривні 03 копійки заборгованості за простроченими відсотками, Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, у анкеті-заяві зазначено: вид картки: Універсальна «30 днів пільгового періоду»; Валюта: гривня; Кредитний ліміт: 1000 грн.; Базова процентна ставка 3 % в місяць на залишок заборгованості. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії картки, який зазначений у довідці\~до 04.2012. Строк дії картки продовжувався перевипуском нових та визначений до травня 2022 року. Відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за ним кредитних коштів, користувався кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 30.04.2008 року) та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Частиною 3 ст.1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Встановлено, що з зазначеної Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування, які підписані відповідачем, вбачається, що сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, наданим на картковий рахунок, в межах строку дії картки - процентна ставка визначена 3% на місяць, що складає 36% річних. В той же час, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 14.01.2014 відсотки нараховувались за ставкою 30 % річних, з 01.09.2014\~- 34,8 % річних, з 01.04.2015\~- 43,2 % річних. Суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві (анкеті) домовленості сторін про зміну відсоткової ставки, надані банком Довідка та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Витяг з Умов не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У заяві встановлено відсотки за користування кредитом\~36 % річних, проте така відсоткова ставка протягом строку користування кредитною карткою\~змінювалась, що вбачається з розрахунку заборгованості; наданий Банком Витяг з Умов та правил, який передбачає право Банку змінювати відсоткову ставку, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.04.2008 шляхом підписання заяви (анкети), а відтак, розмір заборгованості за відсотками, визначений Банком\~не доведено, і підстав для стягнення з відповідача на користь Банку відсотків в розмірі 2330,83 грн.\~немає. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.04.2008, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції, яка почала діяти з 01.03.2019. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві та в Довідці про умови кредитування домовленості сторін про можливість зміни відсоткової ставки за користування кредитом, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням наведеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, на переконання суду, відсутні. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За вказаних обставин, суд прийшов переконання, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову частково, а саме стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11773,97 грн. При цьому суд зауважує, що доводи позивача з даного приводу є обґрунтованими, так як доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, у якій відображено всі операції із використанням кредитних коштів, та з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку, здійснюючі інші операції зі сплати кредитними коштами. При цьому, оскільки відповідачем фактично не заперечується наданий банком розрахунок заборгованості щодо тіла кредиту, жодних спростувань такого розрахунку відповідачем не наведено, то суд бере до уваги такий розрахунок та виходить з того, що фактично отриманою сумою кредиту (яка не погашена) є визначена розрахунком заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11773,97 грн. і саме така сума підлягає стягненню з відповідача. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу) встановлена спеціальна позовна давність один рік. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного що місячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема,прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст.264 ЦК України). За змістом положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відзиві на позов, поданому до суду, представник відповідача послався на те, що відповідач жодного платежу по кредитному договору не дійснював, тому, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. При вирішенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає, що позивач звернувся з позовом до суду 14 березня 2021 р. Термін дії останньої картки, яка була видана відповідачу [PERSON] , до 05/22. Як убачається з виписки про рух коштів за наданими відповідачу картками, [PERSON] у період з 14.05.2008 р. по 25.02.2021 р. (на час звернення з позовом), регулярно користувався кредитними коштами: здійснював зняття готівки в банкоматах, розраховувався за послуги та товари в торговельних мережах, здійснював оплату комунальних послуг, а також погашення кредиту як у терміналах самообслуговування, так у відділенні банку. Останнє поповнення карткового рахунку відповідача на суму 495,00 грн. відбулося 25.02.2021 р. готівкою у Відділенні банку за адресою: смт.Великий Березний, вул.Шевченка, 33, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед АТ КБ «ПриватБанк» та переривання строку позовної давності. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не підписував анкету-заяву від 30.04.2008 р. та довідку про умови кредитування, не отримував кредитні картки, не користувався кредитними коштами [PERSON] не надав суду. Натомість, неведені відповідачем у відзиві на позов обставини спростовуються наявними у справі доказами, що надані позивачем, в тому числі розрахунками заборгованості, випискою про рух коштів, довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток, про які зазначалося вище. Отже, матеріалами справи достовірно підтверджено та не спростовано відповідачем факт укладення між сторонами кредитного договору б/н від 30.04.2008 р., підписання довідки про умови кредитування, отримання кредитних карток та кредитних коштів від АТ КБ «ПриватБанк», якими відповідач регулярно користувався у період з 14.05.2008 р. по 25.02.2021 р. та в повному обсязі позивачу не повернув. Оскільки з позовом до суду до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 14 березня 2021 року, а останнє погашення кредиту відповідачем відбулося 25 лютого 2021 року, строк позовної давності перервався, тому банк має право вимоги до відповідача в судовому порядку. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 квітня 2008 року, яка виникла станом на 25 лютого 2021 року, в сумі 11773 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 97 копійок. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 14104,80 грн., і судом такий позов задоволено на суму 11773,97 грн, що складає 83% від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1884,10 грн. (2270 *83%).

Outcome: partial