Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

15 вересня 2022 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн. В обґрунтування позову вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося і фактично тривало до народження їхнього спільного сина [PERSON] . Після народження сина, зважаючи на систематичні сварки з ініціативи відповідача, обмани, крадіжки коштовностей позивача, вона разом з сином, якому на той час виповнився один рік, стала проживати окремо і їхній шлюб розпався. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 12.11.2018 року, а фактично шлюбні стосунки припинені у грудні 2017 року, відколи сторони перестали спільно проживати. Позивач зазначає, що з моменту розлучення і до теперішнього часу відповідач не займався і не займається вихованням, утриманням, духовним та фізичним розвитком сина. Він нічим не допомагає [PERSON] , не цікавився його перебуванням у дитячому дошкільному закладі та навчанням в школі. Батько навіть не знає, де навчається його син, не вітає сина з днем народження, не дарує подарунків до свят, з сином не спілкується. Назар свого біологічного батька не знає. До 12 червня 2020 року позивач сама виховувала, утримувала, забезпечувала сина усім необхідним. Відвідувала батьківські збори, постійно цікавилась його успіхами, створила належні умови для проживання, виховання та розвитку [PERSON] . В червні 2020 року позивач вийшла заміж за [PERSON] , від шлюбу з яким мають спільну доньку. З того часу вона та її теперішній чоловік займаються вихованням та утриманням як доньки так і сина позивачки [PERSON] . [PERSON] відноситься до [PERSON] як до рідного сина, забезпечує всім необхідним, має твердий намір усиновити його. Назар називає [PERSON] татом, а свого біологічного батька не знає та не пам`ятає. Протягом п`яти років, з моменту фактичного припинення шлюбу відповідач жодного разу не поцікавився своїм сином, не провідував його та не дарував подарунків до дня народження. Більше того, відповідач не сплатив на утримання сина жодної копійки присуджених судом аліментів, борг яких станом на 01.08.2022 року складає понад 122 тисячі гривень. За таких обставин вважає, що відповідач злісно ухиляється від обов`язку по вихованню та утриманню дитини, а тому не гідний носити звання батька і повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідач [PERSON] має можливість, але не займається вихованням та утриманням свого сина, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із цим вона звертається до суду із даним позовом. Позивач та представник позивача подали заяву про залишення без розгляду своїх вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн. Позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] підтримують в повному обсязі, справу просять розглядати без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, висновок органу опіки та піклування від 16.11.2022 року підтримують та не заперечують щодо задоволення позову. Ухвалою суду від 19.12.2022 року позовні вимоги [PERSON] в частині вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 27.02.2018 року по 27 травня 2022 року в сумі 116 803,17 грн. залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, Рівненської області, актовий запис №1463, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.06.2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 12.06.2020 року, актовий запис №559. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00028673749 від 26.11.2020 року, наявні відомості про актовий запис №1941 від 22.12.2015 року орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, відомості про чоловіка до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] , прізвище після державної реєстрації - [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] . Відомості про дружину до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , 1981 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Служби у справах дітей Привільненської сільської ради Дубенського р-ну, [PERSON] за вказаною адресою не проживає вже тривалий час. В телефонній розмові працівникам Служби [PERSON] пояснив, що він має намір налагодити відносини з сином та сплатити неустойку по несплаті аліментів. Додав, що йому було не відомо про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Батько шкодує про складену ситуацію та шукатиме вирішення для збереження батьківських прав та відновить відносини з сином. [PERSON] з сином [PERSON] , чоловіком [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] , 2020 р.н., проживають за адресою: [ADDRESS] . Для проживання та виховання дітей створені належні умови. Назар забезпечений усім необхідним для навчання та загального розвитку. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради малолітній [PERSON] пояснив, що проживає з мамою [PERSON] , татом [PERSON] та сестричкою [PERSON] . Він навчається у першому класі Рівненського ліцею № 25. До школи його заводить тато, а забирає мама. [PERSON] любить свою сім`ю. Вони разом гуляють, [PERSON] любить допомагати своїм батькам. Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16.11.2022. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як з`ясовано у судовому засіданні відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дочкою та не проявляє інтересу до неї. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved