Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

06 жовтня 2022 року позивач, Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 66998,41 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн та 6699,84 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову посилався на те, що 17 квітня 2019 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №23872/2019, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 399 414,27 грн строком до 16 квітня 2024 року зі сплатою процентів в розмірі 12,99 % річних з дати укладення договору, які сплачуються щомісячно в строк, визначений графіком погашення заборгованості, шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносить готівкою в банк на рахунок № [NUMBER] . Умовами договору також передбачено, що банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій та інших платежів та/або повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та інших платежів виникає за цим договором, у разі прострочення сплат щонайменше на один календарний місяць. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк та [PERSON] 18 квітня 2019 року уклали договір застави №668, предметом якого став автомобіль марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Крім того, для забезпечення виконання умов кредитного договору позивач та [PERSON] уклали договір поруки №23872/2019/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 17 квітня 2019 року. Відповідно до п. 2.5 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. 27 квітня 2020 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] уклали додатковий договір №1 з метою зменшення кредитного навантаження на платоспроможність позичальника в умовах карантину, відповідно до п. 1 якого сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів, якого позичальник зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 2 додаткового договору, з моменту підписання цього договору Додаток №1 до Кредитного договору від 17 квітня 2019 року втрачає чинність. Однак, після підписання даного додаткового договору [PERSON] продовжила порушувати умови кредитного договору, зокрема несвоєчасно погашати заборгованість за Графіком платежів до кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 03 серпня 2022 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 66 998,41 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, 02 березня 2021 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис №717, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме, автомобіль марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] 02 квітня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький П.С. на виконання виконавчого напису №717 від 02 березня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63037762. 15 листопада 2021 року Русецький П.С. виніс постанову про опис та арешт майна боржника. 13 грудня 2021 року автомобіль марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] було реалізовано на електронних торгах за ціною 285042,40 грн. 24 грудня 2021 року виконавче провадження №63037762 було закінчено. 29 грудня 2021 року на рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «Кредобанк» від реалізації предмета застави надійшли кошти у сумі 243036,62 грн, які на наступний день розподілились автоматично на рахунку на погашення заборгованості за кредитним договором від 17 квітня 2019 року. Однак суми від реалізації предмету застави не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи те, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання умов кредитного договору за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, тому 27 січня 2022 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до відповідачів із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Однак, досудова вимога повернулась відправнику. Ураховуючи наведене, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 21 жовтня 2022 року в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Правом на подання відзиву відповідачі не скористалися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно достатті 1055 Цивільного кодексу України. Суд установив, що 17 квітня 2019 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №23872/2019. Пунктом 1.1 укладеного сторонами договору банк зобов`язується надати у власність грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором а позичальник зобов`язується повернути кредит і платити за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором. Пунктом 2.1 банк видає позичальнику кредит в сумі 399414,27 грн на строк до 16 квітня 2024 року. Відповідно до п. 2.2 кредит надається для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , в сумі 359500 грн, для оплати страхового платежу по КАСКО в сумі 28318,50 грн та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 11595,77 грн. Згідно з п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом встановлюється процентна ставка в сумі 12,99 % річних. Пунктом 4.7 кредитного договору банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій та інших платежів та/або повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та інших платежів виникає за цим договором, у разі прострочення сплат щонайменше на один календарний місяць. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк та [PERSON] 18 квітня 2019 року уклали договір застави №668, предметом якого став автомобіль марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Крім того, для забезпечення виконання умов кредитного договору позивач та [PERSON] уклали договір поруки №23872/2019/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 17 квітня 2019 року. Відповідно до п. 2.5 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. 02 квітня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький П.С. на виконання виконавчого напису №717 від 02 березня 2021 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63037762. 15 листопада 2021 року Русецький П.С. виніс постанову про опис та арешт майна боржника. 13 грудня 2021 року автомобіль марки PEUGEOT, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] було реалізовано на електронних торгах за ціною 285042,40 грн. 24 грудня 2021 року виконавче провадження №63037762 було закінчено. 29 грудня 2021 року на рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «Кредобанк» від реалізації предмета застави надійшли кошти у сумі 243036,62 грн, які на наступний день розподілились автоматично на рахунку на погашення заборгованості за кредитним договором від 17 квітня 2019 року. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив про те, що суми від реалізації предмету застави не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитним договором, тому 27 січня 2022 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до відповідачів із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Однак досудова вимога повернулась відправнику. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 03 серпня 2022 року перед АТ «Кредобанк» становить 66998,41 грн. Статтями 1046, 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 чт. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Кредобанк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 66 998,41 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2481 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За правилами чч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 699, 84 грн представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, проте, зазначені докази не можуть вважатись підтвердженням здійснення позивачем відповідних витрат на професійну правничу допомогу, тому слід дійти висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial