Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

У травні 2003 року позивач ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 12.07.1996 між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №919508 відповідно до умов якого останній отримав кошти у розмірі 4 000,00 грн. зі сплатою 40% річних на умовах та зі строком повернення визначеним договором. На забезпечення належного виконання умов кредитного договору №919508 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе обов`язок щодо солідарної відповідальності у разі порушення [PERSON] обов`язків за вищезазначеним кредитним договором. У зв`язку з тим, що [PERSON] допустив неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість, яка станом на 04.09.2001 становить 11\~244,90 грн. та складається з: 3\~321,40 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3\~039,08 грн. пеня за порушення строків сплати; 4\~884,41 грн. відсотки; а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2003 відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2003 передано, за підсудністю, справу до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2003 справу прийнято до провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2006 провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 19.05.2016 прийнято справу до свого провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2017 відновлено провадження у справі. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді Кондрашову І.А. яким 13.04.2021 постановлено ухвалу про її прийняття та проведення розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2022 вирішено проводити розгляд справи заочно. Представник позивача до суду не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. За змістом\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідачі не надали відзиву на позовну заяву, не з`явилися в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання звукозаписувальним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до копії кредитного договору № 919508 укладеного 12.07.1996 між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] було надано кредит, на умовах визначених договором, у розмірі 4\~000,00 грн. зі сплатою відсотків на рівні 40% річних та з кінцевим строком повернення до 12.07.2001. На підтвердження отримання [PERSON] грошей, позивачем надано копію касового ордера. Згідно з копією договору поруки укладеного 12.07.1996 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , останній взяв на себе обов`язок відповідати як солідарний боржник у разі не виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Також п.8 вказаного договору визначено, що порука припиняється у разі якщо кредитор на протязі трьох місяців з дня настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить позов до поручителя. На підтвердження розміру заборгованості надано розрахунок. З огляду на те, що спірні правовідносини виникли у 1996 році та враховуючи ч. 10 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України де зазначено, що правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.2.6 кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. За змістом ч.1 ст.553, ч.1,2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №919508, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 04.09.2001 становить 11\~244,90 грн. та складається з: 3\~321,40 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3\~039,08 грн. пеня за порушення строків сплати; 4\~884,41 грн. відсотки, і підтверджується наданими позивачем доказами, заявлені вимоги в частині стягнення боргу з останнього підлягають задоволенню. Доказів належного виконання умов кредитного договору, чи встановлення вироком суду обставин, які б вказували про неправомірність видачі кредиту чи отримання його іншою особою, відповідачами не доведено, тому суд виходить із фактичних обставин справи та ухвалює рішення на підставі наявних матеріалів, які містяться у справі. При цьому суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на основі змагальності сторін, де кожен учасник справи має право на подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до умов договору поруки, строк її дії припинено у жовтні 2001 року в той час як з позовом позивач звернувся у травні 2003 року. Відтак, позовні вимоги належить задовольнити частково. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial