Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Гос В.В., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку за вищевказаною адресою на підставі свідоцтво про право власності на житло від 24.1.1993 року. На даний час в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які за адресою реєстрації не проживають з 2014 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації і мешкають в м. Самара. Зазначила, що відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, що порушує її права, як власника зазначеної квартири, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 23.11.2022 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України є такими, що повідомлені про судове засідання належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду. Тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Судом, на підставі досліджених матеріалів справи встановлено такі обставини. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта [NUMBER] . (а.с.16-17) Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1993 року та довідкою ТОВ «Добропільське Бюро технічної інвентаризації» від 09.11.2018 року № 1828 року, інформаційною довідкою 317562156 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2022 року. З позовної заяви вбачається, що відповідачами по справі є [PERSON] та [PERSON] , які між собою є матірью та сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.24). Доказів того, що відповідачі є членами сім`ї чи родичами позивача, матеріали справи не містять. Відповідно до відомостей, які містяться у будинковій книзі (а.с.14-15), а також інформації відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 15-23/190, № 15-23/191 від 13.02.2022 року(а.с.49-50) вбачається, що відповідачі значаться зареєстрованими з 24.06.2014 року за адресою [ADDRESS] . Актом голови правління ОСББ «БАМ» Іванова В.М. від 27.05.2019 року(а.с.34) та актом голови правління ОСББ «БАМ» Іванова В.М. від 28.01.2022 року(а.с.35), який складено на підставі пояснень мешканців квартир [ADDRESS] , підтверджується, що у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] ,але за вказаною адресою з липня 2014 року не проживають. Зі змісту позову вбачається, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі внаслідок виїзду в 2014 році на постійне місце проживання за межі України. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі довіреностями відповідача [PERSON] та заявами [PERSON] (батька неповнолітнього відповідача [PERSON] ) зі змісту яких вбачається, що відповідачі знаходяться за межами України, а саме в Російській Федерації(а.с.29-32). Зі змісту позову також вбачається, що реєстрація відповідачів у квартирі за за адресою [ADDRESS] , створює для позивача, який є власником цього житлового приміщення певні перешкоди та вказана обставина позбавляє його вільно реалізовувати свої права на розпорядження та користування майном. З матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі виник між власником квартири [PERSON] та зареєстрованими у цій квартирі відповідачами, які не є членами сім`ї власника житла, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Норми права, що застосовуються судом при вирішенні спору та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідачів відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останні не є членами сім`ї власника житлового будинку і не користується вказаним житловим приміщенням, а лише є зареєстрованими в ньому, що чинить певні перешкоди позивачу у користуванні та розпоряджені своєю власністю в повному обсязі, зокрема здійснити його продаж, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved