Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач у листопаді 2022 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю., про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 39 124,49 грн за кредитним договором №200210588 від 19.07.2019. Позов аргументує тим, що 05.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинений виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» 39 124,49 грн. заборгованості за кредитним договором № 200210588 від 19.07.2019, укладеним між позивачем та ПАТ "Банк Форвард", правонаступником якого є відповідач - АТ "Банк Форвард". Оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір, на підставі якого він вчинений нотаріально не посвідчувався, сума заборгованості не відповідає дійсності і відсутній розрахунок заборгованості, а строк пред"явлення вимоги про стягнення коштів пропущений. Ухвалою судді від 16.11.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач у позові просить розгляд справи проводити за його відсутності, на заочний розгляд справи згоден. Також подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про розгляд справи повідомленні завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про розгляд справи сповіщалася засобами поштового зв"язку згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Відповідач та треті особи заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подали. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, не подав відзив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за період з 23.05.2020 по 22.06.2020 за кредитним договором від 19.07.2019 №200210588 в сумі 38 274,49 коп., яка складається з: 31140 грн 26 коп. - заборгованості за сумою кредиту; 7 134 грн 23 коп. - заборгованості за процентами; а також 850 грн - за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього 39 124 грн 49 коп. (а.с. 7). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" Переліку для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В пункті 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 викладено позицію, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису в даній справі, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене є самостійної і достаньою підставою для задоволення позовних вимог, а тому суд не вдається до аналізу інших доводів позивача. Щодо територіальної підсудності спору суд враховує, що частиною 12 статті 28 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність (за вибором позивача), відповідно до якої позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Місце виконання рішення визначається відповідно до правил ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 23.09.2020 відкрито виконавче провадження за заявою стягувача АТ "Банк Форвард", у якій банк просив відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника. Місце ж проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а відтак місцем виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса у розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" в аспекті застосування правил альтернативної територіальної підсудності, встановлених ч. 12 ст. 28 ЦПК України, є м. Ніжин Чернігівської області, а отже підтверджено право позивача звернутися за захистом своїх прав до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Відповідно до статті 141 ЦПК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved