Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

На адресу Садгірського районного суду м. Чернівці 11.11.2022 надійшов позов представника позивача [PERSON] - адвоката Павалюк Г.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про захист прав споживачів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що у жовтня 2022 року позивачу стало відомо про те, що 11.08.2021 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь відповідача грошового боргу. Так, 10.01.2020 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір № 663604748 (надано кредит на суму 15 400 грн. строком на 70 днів, процентна ставка 281,82 % річних від суми кредиту за весь час користування). Такий договір нотаріально не посвідчувався. 12.03.2021 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20356 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 26 291,05 грн. за період з 29.01.2021 по 27.02.2021, яка складається з: боргу за кредитом у розмірі 25 091,05 грн.; плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 200,00 грн. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, так як вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З посиланням на відповідні норми просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 12.03.2021, що зареєстрований в реєстрі за № 20356, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 26 291,05 грн. Також вказує про понесені судові витрати у справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, долучає відповідні документи на їх підтвердження та просить стягнути їх з відповідача на користь позивача (а.с. 1-27). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Вказана вище позовна заява, разом із долученими до неї документами отримана судом 11 листопада 2022 року та того ж дня передана на розгляд головуючому судді Асташеву С.А., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.28). Також разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.11.2022 задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 12.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 20356, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 26 291,05 грн. у виконавчому провадженні № 66485593, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем (а.с.29-30). Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 23 листопада 2022 року про що повідомлено учасників судового провадження (а.с.31). Судове засідання у справі відкладено на 06 грудня 2022 року, у зв`язку із неявкою сторін та ненадходженням даних щодо їх повідомлення. У судове засідання 06.12.2022 сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Павалюк Г.В. у позові підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того просила, судове засідання провести без її участі та участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання даної справи. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Про поважні причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву судом не отримано. Третя особа:приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи, у судове засідання також не з`явилися. Клопотань чи заяв від них не надходило. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. При цьому позивач скористався правом на судовий захист з метою захисту його прав, як споживача, враховуючи, що кредит отримано на задоволення споживчої потреби. Так, судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, - вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №20356, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , що є Боржником за кредитним договором № 663604747 від 10 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 89 від 15.07.2020 є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимог № 3 від 29 січня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - надалі Стягувач, заборгованість за кредитним договором № 663604747 від 10 січня 2020 року. Вказано, що строк платежу за кредитним договором настав, а боржник допустив прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021, сума заборгованості складає 25 091,05 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15 400, 00; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7 295, 60 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 2 395, 45 грн. Плата за вчинення виконавчого напису встановлена у розмірі 1 200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 26 291,05 грн. Датою набрання виконавчим написом законної сили вказано 12 березня 2021 року, строк пред`явлення виконавчого напису до виконання - 3 роки (а.с. 11). 11 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем, на підставі зазначеного виконавчого напису № 20356 від 12.03.2021 та заяви стягувача -ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про примусове виконання, - відкрито виконавче провадження №66485593 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 26 291,05 грн. (а.с. 10). Також до матеріалів справи долучено копію Договору № 663604748 укладеного 10.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за яким останній отримав кредит на суму 15400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Вказано, що кредит надається строком на 70 днів. Визначено порядок нарахування процентів, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, зокрема порядок сплати штрафу та неустойки, а також інші умови договору. У п. 4.13 зазначено, що цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в електронній телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетворений електронними засобами в письмову форму. У п. 5 містяться реквізити сторін, та міститься електронний підпис з одноразовим ідентифікатором [PERSON] (а.с.12-13). Судом встановлено, що вказаний договір не був нотаріально посвідченим. Також представником позивача долучено до ряд документів на підтвердження повноважень та понесених судових витрат у справі (а.с. 21-27). Вирішуючи заявлені вимоги, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог, суд виходить із наступних правових положень. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису і передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При ухваленні рішення у справі, суд враховує те, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Тобто, з 22 лютого 2017 року (дня набрання законної сили Постановою) законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, що виникає із кредитних відносин. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису та з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), що передбачає стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Верховний суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18 та Велика плата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 та аналогічних постановах Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 та від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 Таким чином при поданні кредитного договору, викладеного у простій письмовій формі, законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Оскільки Договір № 663604748 укладений 10.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] не був посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріусом. При цьому, суд зауважує, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Проаналізувавши вище наведене, а також надані суду письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що при вчиненні12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі за №20356, нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не отримав необхідних документів у стягувача, не перевірив строк права вимоги протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, зокрема оригінал нотаріально посвідченого договору, а тому такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо стосується судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами послався на вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що передбачає звільнення його, як споживача від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням його прав (аналогічне передбачено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18), враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (за позовні вимоги) та у розмірі 496 грн. 20 коп. (за забезпечення позову), а в загальному 1 488 гривень 60 копійок - слід стягнути на користь держави із відповідача ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Що стосується заявлених та понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить із наступного. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Павалюк Г.В. 03.11.2022 укладено договір про надання правової допомоги № 3, а у додатку № 1 сторони домовилися, що розмір ставки адвокатського гонорару за представництво клієнта у суді є фіксованою і становить 2000 грн., розмір ставки адвокатського гонорару за одну годину роботи адвоката поза судовим засіданням за домовленістю сторін також складає 2000 грн У додатку № 2 до договору про надання правової допомоги сторони погодили Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн., виходячи з погодинної ставки адвокатського гонорару, узгодженої сторонами. Згідно наданого розрахунку адвокатом буди надані наступні послуги: написання (складання) позовної заяви, на що адвокатом витрачено 4 год. та написання заяв про забезпечення позову та витребування доказів - 2 год. Всього адвокатом надані послуги з правничої допомоги обсягом 6 год., загальною вартістю 12 000,00 грн. (із розрахунку 2000,00 грн. за 1 год. роботи). Також на підтвердження факту належного надання адвокатом послуг, розрахунок суми гонорару за надання яких наведено у додатку № 2, суду надано Акт наданих послуг. Оплата послуг підтверджується розрахунковою квитанцією та довідкою адвоката Павалюк Г.В. При цьому до суду не надходило клопотання від відповідача щодо зменшення розміру понесених судових витрат, а згідно ч.5-6 ст. 137 ЦПК України, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382ц19. Отже, за відсутності заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, суд за власної ініціативи не може зменшувати розмір вказаних витрат, та повинен стягнути так витрати в повному обсязі. За таких обставин, суд знаходить правові підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., оскільки вони підтвердженні документально та відповідають наданим адвокатом послугам. Також судом у межах вказаного провадження вживалися заходи забезпечення позову. Згідно із ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного ст. ст. 1-16, 18, 259, 628, 630, 634, 663 ЦК України, ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та

Outcome: approved