Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Позов мотивований тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Шлюбні відносини між батьками позивача на даний час припинені. Позивач проживає разом з батьком, а мати до його повноліття сплачували аліменти на утримання. На даний час позивачу виповнилося 18 років і він продовжує навчання у Кропивницькому вищому професійному училищі, строк навчання до 19.05.2023 року, а тому не має можливості самостійно заробляти на проживання та навчання. Батько допомагає позивачу матеріально, а мати ніякої допомоги не надає, маючи постійне місце роботи та стабільний заробіток. Ухвалою суду від 26.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.14). В заяві від 07.12.2022 року позивач просить суд розглянути дану справу без його участі, позов підтримує та наполягає на його задоволенні (а.с.20). В заяві від 07.12.2022 року відповідач просить суд розглянути справу без її участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення (а.с.21). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. До суду надали вищевказані заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. [INFO] народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 21.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новгородківського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). 21.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №4, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] , що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгородківського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.22). 01.09.2019 року [PERSON] , [INFO], вступив до Кропивницького вищого професійного училища і навчається на 4 курсі денного відділення. Строк закінчення навчального закладу 19.05.2023 року, що згідно копії довідки № 229 від 02.09.2022 року, яка видана Кропивницьким вищим професійним училищем (а.с.5). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 17.04.2019 року в справі № 644/3610/16-ц Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Отже, судом встановлено, що повнолітній [PERSON] на даний час потребує утримання на період навчання. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.182,200 СК України, вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення ним 23 років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, витрати, пов`язані із спалатою судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача також судові витрати - витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 1000 грн. На підтвердження надання правничої допомоги позивач надав копію договору про надання правової допомоги (а.с.8), копію акту виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги до договору про надання правової допомоги (а.с.9), копію квитанції про сплату коштів за надання правової допомоги (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем правничої допомоги адвоката та понесення ним витрат, а саме - адвокатом складено позовну заяву, крім того, копія квитанції підтверджує сплату позивачем суми 1 000 грн. Суд, враховуючи складання адвокатом позовної заяви, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини 3 ст.137 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Наведене відповідає висновкам про застосування норм права, що викладені у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року (справа № 640/18402/19, провадження № К/9901/27657/20). Також судом враховується, що згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палат Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, з огляду на те, що відповідач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи) у сумі 1 000 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved