Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

07.10.2022 року засобами поштового зв`язку позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд виключити відомості про батьківство позивача з актового запису №164 від 26.10.2021 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленому третьою особою по справі, зобов`язати третю особу по справі видати нове свідоцтво про народження дитини, вирішити питання судових витрат по справі. В разі необхідності просив призначити по справі судово-імунологічну експертизу для підтвердження заявлених ним вимог. В обгрунтування позову зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою до 28.01.2021 року, коли шлюб між сторонами був розірваний рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Реально з відповідачкою не проживав з квітня 2020 року і з того часу не має з нею контактів. В той же час позивачу стало відомо, що він зареєстрований батьком народженої відповідачкою дитини - [PERSON] , [INFO] , що не відповідає дійсності та вказаний юридичний факт він бажає спростувати в даному провадженні. Здійснити відповідні зміни до актового запису про народження дитини в адміністративному порядку через третю особу по справі він не може, а тому вимушений звернутися до суду із відповідною позовною заявою, оскільки вказаний факт впливає на його особисте сімейне життя, оскільки він знов одружився, та має підстави для його відповідальності перед дитиною у порядку вимог Сімейного кодексу України щодо її утримання. Первинно у Первомайському міськрайонному суді Харківської області справа була розподілена судді Росоха А.В., який своєю ухвалою від 20.10.2022 року відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче судове засідання на 17.11.2022 року на підставі ч.4 ст.274 ЦПК України (а.с.13). Під час підготовки справи до слухання відповідачка по справі надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила слухати справу за її відсутністю (а.с.19). Окремо надала заяву-пояснення, в якій вказала, що дитина не є дитиною позивача, однак реєстрація відбулася через не бажання позивача надавати суду спільну заяву колишнього подружжя про те, що дитина походить не від позивача у порядку ч.3 ст.122 СК України, що і призвело до даної ситуації, просила не призначати відповідну експертизу та судові витрати з неї не стягувати, а також зобов`язати третю особу видати нове свідоцтво про народження дитини (а.с.20-21). На підставі розпорядження керівника апарату Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2022 року №28 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» через тривалу непрацездатність судді Росоха А.В., справа була повторна призначена до автоматичного розподілу та була розподілена даному складу суду. Після повторного авторозподілу справи до суду надійшли письмові пояснення з боку третьої особи, в яких вони виклали підстави такої реєстрації батька дитини [PERSON] , [INFO] , яке відбулося 26.10.2021 року, а саме зазначили те, що оскільки не було спільної заяви колишнього подружжя про не визнання колишнього чоловіка батьком дитини та відсутності подання заяви іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства (а.с.27-28). Ухвалою судді від 25.11.2022 року справа була прийнята даним складом суду до свого провадження, визначено вид позовного провадження, призначено підготовче провадження та витребувано у третьої особи інформацію, хто із сторін та коли звертався із відповідними заявами до третьої особи (а.с.29-30). На виконання вказаної ухвали судді у даному складі суду від третьої особи по справі 06.12.2022 року надійшли письмові пояснення від 30.11.2022 року за вих. 663/24.17-37, в яких було зазначено, що окрім заяви [PERSON] від 26.10.2021 року про реєстрацію народження дитини, інших заяв з боку сторін по справі у період з 01.10.2021 року і дотепер до третьої особи по справі не надходило (а.с.33), тобто даною заявою було спростовано як твердження позивача [PERSON] про його звернення до третьої особи з метою виключення запису про нього як батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , в адміністративному порядку, а також твердження відповідачки, що вона зверталася до третьої особи разом із дійсним батьком дитини після народження дитини [INFO] . Перед підготовчим судовим засіданням 20.12.2022 року позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у підготовчому провадженні, відмовився від допиту свідків та проведення заявленої ним експертизи, підтримавши при цьому заявлені вимоги, які просив задовольнити. Окремо вказав, що бажає залишити судові витрати по справі у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 992,40 грн. за ним (а.с.34). Також перед підготовчим судовим засіданням 20.12.2022 року відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, повторно підтвердила доводи своєї заяви-пояснення від 04.11.2022 року, що реєстрації позивача батьком дитини була викликана вимогами закону, він не є батьком дитини, виключення даних про нього з актового запису підтримала та просила такі дії суд здійснити. Окремо вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, включаючи судові витрати у справі у розмірі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.35). У судове засідання сторони не прибули про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у судовому засіданні без їх участі, при цьому відповідачка визнала позовні вимоги, а позивач наполягав на їх задоволенні, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 28.01.2021 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області був розірваний шлюб між сторонами по справі по цивільній справі №621/1857/20. 06.10.2021 року до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між сторонами народилася [PERSON] , через що Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснено актовий запис про народження дитини №164 від 26.10.2021 року, батьком якої записаний позивач по справі, а матір`ю - відповідачка. Реєстрація народження дитини здійснена на підставі заяви відповідачки по справі [PERSON] про державну реєстрацію народження №166/22.10-41 від 26.10.2021 року. Вказані факти підтверджують копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с.6) та дві відповіді третьої особи по справі: від 08.11.2022 року за вих. №599/24.17-37 (а.с.27-28) та від 30.11.2022 року за вих.663/24.17-37 (а.с.33). Відповідно до частини другої статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Таким чином, народження дитини відбулося відповідно до прямої вимоги Сімейного кодексу України. При цьому не знання закону не звільняє сторони від наслідків народження дитини та обов`язків, які випливають з факту реєстрації народження дитини. Тому даний спір є наслідком бездіяльності з боку позивача та дійсного батька дитини, про якого без зазначення його анкетних даних вказувала відповідачка щодо не здійснення дій передбачених ч.3 ст.122 СК України і період після народження дитини [INFO] і до 28.11.2021 року, коли сплинули 10 місяців з часу розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Що дійсно відбувалося у вказаний проміжок часу між сторонами з приводу реєстрації народження дитини суд не цікавить, оскільки не відноситься до предмету спору. Єдине, про що зазначає суд, що саме поведінка сторін сприяла дійсному стану речей та вирішення вказаного спору є наслідком поведінки сторін по справі. Також судом встановлюється, що позивач по справі 04.09.2021 року уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(актовий запис №185 від 04.09.2021 року), що судом враховується як додатковий доказ на підтримку позиції позивача. Аналізуючи позицію сторін та інші досліджені докази, суд приходить до думки, що заявлені позивачем вимоги можуть бути задоволені, оскільки навіть без проведення відповідних досліджень в сфері людської імунології можна встановити, що позивач не є батьком [PERSON] , [INFO] . Станом на час розгляду справи у суді іншого шляху вирішення вказаної ситуації, зокрема в адміністративному порядку, не існує. В той же час вимога позивача про видачу нового свідоцтва про народження дитини можлива виключно в разі, якщо відповідні дані щодо дійсного батька дитини будуть внесені до актового запису про народження дитини за його та матері (яка є відповідачкою у справі) спільною заявою, в іншому випадку запис про батька дитини повинен здійснюватися на підставі ч.1 ст.135 СК України, а тому зобов`язати третю особу здійснити відповідні дії суд не може, оскільки це протирічить вимогам діючого законодавства та фактично є діями наперед, які пов`язані з діями сторони по справі, передбачити які суд не може. Задоволення вимоги позивача щодо виключення даних про нього як про батька з актового запису про народження дитини є цілком достатнім для встановлення того, що дитина не походить від нього і що відповідає заявленим позовним вимогам. Вирішуючи питання судових витрат по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. у порядку ст.141 ЦПК України, які позивач просив залишити за ним, а відповідачка стягнути з нею у порядку визнання позову, суд,

Outcome: approved