Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 2/5 від доходу відповідача, щомісячно, починаючи від дати подання позову і до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двоє спільних дітей 2014 та 2016 років народження. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Сукупний дохід відповідача складає близько 27 200, 00 грн, після розлучення складатиме близько 25 300, 00 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач подав відзив на позов, в якому частково заперечив проти позову, просив стягнути 1/3 частку від його доходу, зазначив, що в нього на утриманні перебуває батько - [PERSON] , який є інвалідом другої групи. В нього немає ні автомобіля, ні житла. Ніяких придбань па суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. Таким чином, розмір аліментів який просить позивач є необґрунтованим та завищеним. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач не надав суду будь-який чек, який підтверджує дійсно турботу та піклування про батька інваліда. Крім того, відповідач приховав, що в нього є рідна сестра, яка в свою чергу дійсно допомагає рідному батькові. Батько проживає в м. Хмельницькому та отримує пенсію, що також дає можливість себе утримувати. Наявність батька з інвалідністю не є доказом того, що відповідач дійсно його утримує, відсутні докази про компенсацію за доглядом за людиною похилого віку, відсутні перекази. В судовому засіданні сторони підтримали свої позиції, викладені у письмових заявах. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 20 вересня 2012 року [PERSON] , 1984 року народження, зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1984 року народження, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблений актовий запис № 1570. Від цього шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області; та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року у справі № 757/48611/21-ц шлюб між сторонами розірвано. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] займає посаду військовослужбовця в Управлінні державної охорони України, за період з червня по листопад 2022 року загальна сума доходу становить 332 372, 60 грн. Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідач має батька інваліда другої групи, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2022 і до повноліття дітей У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial