Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, уточнивши такий, до [PERSON] , [PERSON] , Дрогобицької міської ради Львівської області, [PERSON] про визнання земельної ділянки власністю міської ради, порушення прав власності спадкоємців, визнання незаконним та скасування державного акта на право власності та договору купівлі-продажу, зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, з 13.07.2015 прийняв у спадок будинок та земельну ділянку, площею 0,0818 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . До прийняття ним спадщини відповідачі [PERSON] та [PERSON] 15.09.2006 купили будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , після чого встановили металеву браму, чим фактично перекрили вільний проїзд до його нерухомого майна. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 у справі №442/5719/16 позов [PERSON] задоволено. Визнано неправомірною та скасовано ухвалу Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м. по [ADDRESS] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний номер №2605, по [ADDRESS] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серія ЯГ №517531, виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м.,\~\~по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні проїздом до будинку [ADDRESS] шляхом демонтажу воріт по [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] у користь [PERSON] по 551 грн. 20 коп. судового збору з кожного. Постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018\~\~у справі №442/5719/16 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині скасування ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м., по по [ADDRESS] ; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданого [PERSON] на земельну ділянку площею, 329 кв.м., по по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по [ADDRESS] , та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серії ЯГ №517531, виданого [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131, - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині вимог про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні проїздом до будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу воріт по [ADDRESS] , залишено без змін. У квітні 2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] демонтували ворота по [ADDRESS] . Проте, останні залишили опорні стовпці, до яких після закриття виконавчого провадження у квітні-травні 2019 року заново приварили ті ж ворота. Відповідно до ухвали Дрогобицької міської ради від 24.09.2003 у приватну власність [PERSON] надано земельну ділянку площею 329 кв.м. по [ADDRESS] та видано держаний акт про право власності на земельну ділянку № [NUMBER] . Вважає, що земельна ділянка площею 0,0078 га визначена як проїзд до 24.09.2003, проте, в силу незаконних дій Дрогобицької міської ради, а саме шляхом прийняття ухвали від 24.09.2003 із грубим порушенням вимог законодавства, була включена у загальну площу земельної ділянки 329 кв.м. по [ADDRESS] для приватизації та незаконно передана у приватну власність. При поділі раніше спільної земельної ділянки на дві частини та присвоєння двом будинкам окремих поштових номерів №56 та №58 земельна ділянка площею 0,0078 га незаконно (помилково) включена у площу земельної ділянки під будинком [ADDRESS] для приватизації. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, [PERSON] продано [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , реєстр №2605. 04.01.2007 Дрогобицькою міською радою видано [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №517531. Зазначає, що незаконність передачі проїзду у приватну власність відповідачки підтверджується наступними документами. Згідно Державного акту серія ЯГ 512217 про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4610600000:01:011:0040, по [ADDRESS] земельна ділянка у точках від А до Б межує із землями загального користування, проїзду. Відповідно до Схематичного плану земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] , впритул до будинку прилягає проїзд, який з`єднує сусідню ділянку ( [ADDRESS] ) із [ADDRESS] . При цьому, ширина проїзду складає 2,7 м. Згідно висновку міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі Державного акта на право власності на мельну ділянку по [ADDRESS] , наявні обмеження на використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га. Заява від 13.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, підтверджує факт використання земельної ділянки площею 0,0078га по [ADDRESS] в якості проїзду до будинковолодіння по [ADDRESS] . Відповідно до Плану території земельної ділянки, що є складовою частиною Технічного звіту, на території земельної ділянки виділено смугу, яка веде від [ADDRESS] до земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Відповідно до кадастрового плану, на території земельної ділянки виділено смугу шириною 3,06 м. На державному акті від 04.01.2007 від літер Б та В позначені точки на відстані 3.00 та 3.05 м, що свідчать про наявність проїзду до земельної ділянки [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Генерального плану щодо будинковолодіння [ADDRESS] передбачено проїзд зі сторони будинковолодіння [ADDRESS] , що передані у приватну власність [PERSON] , є земельною ділянкою загального користування та яку, відповідно до Земельного кодексу України, заборонено передавати у приватну власність. У Технічному звіті по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , відсутній такий документ як висновок органу у справах будівництва та архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Обмеження передбачені Висновком міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006, що є складовою Технічного звіту по підготовці та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , згідно якого на земельній ділянці площею 0,0329 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , наявні обмеження використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га, що є проїздом до будинковолодіння [ADDRESS] , з порушенням вимог ст. 198 ЗК України, а саме без погодження меж земельної ділянки, ухвалою Дрогобицької міської ради №221 від 24.09.2003 передано у приватну власність земельну ділянку площею 329 кв.м. по [ADDRESS] . Вважає, що його права були порушені незаконними рішеннями Дрогобицької міської ради. Зважаючи на вказане, просить суд визнати земельну ділянку прямокутної форми площею 0,0078 га (розміром 2,7*3м), що розміщена зліва від будинку [ADDRESS] , до винесення ухвали Дрогобицької міської ради від 24.09.2003, була власністю міської громади м. Дрогобич (комунальною власністю) як прохід/проїзд у розумінні заходу/заїзду до земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та не могла бути передана у приватну власність; визнати, що п. 1.29 ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 порушено право власності [PERSON] ; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий Дрогобицькою міською радою, (кадастровий номер земельної ділянки: 4610600000:01:011:0131); визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по [ADDRESS] ; забезпечити [PERSON] безперешкодний доступ до об`єктів приватної власності шляхом повернення у попередній правовий статус власність громади м. Дрогобич (комунальну власність) частини земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: 4610600000:01:011:0131) площею 0,0078 га (розміром 2,7*3м), що розміщена зліва від будинку [ADDRESS] , яка до 24.09.2003 була проходом та/або проїздом до земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідачів демонтувати повторно встановлену браму та заборонити чинити будь-яким особам [PERSON] перешкоди у доступі до нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву та вказав, що Генеральним планом м. Дрогобич станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по [ADDRESS] не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобич станом на згадані дати в межах зазначеної земельної ділянки не розроблявся. Зазначає, що представник позивача ототожнює поняття проїзд із заїздом в такий спосіб, підганяючи спірну частину земельної ділянки від визначення «землі загального користування», оскільки заїзд до таких не відноситься, адже характерною ознакою земель загального користування є те, що використання їх здійснюється необмеженим колом осіб безкоштовно і без відповідного на те дозволу, а спірна частина земельної ділянки знаходиться у приватній власності [PERSON] . Мати позивача\~ [PERSON] , після придбання відповідачкою [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS] у попереднього власника [PERSON] , погодила межі земельної ділянки для виготовлення [PERSON] нового державного Акту на землю, що вбачається з акта обстеження і узгодження. Як вбачається з матеріалів технічного звіту про виконані роботи по підготовці матеріалів видачі Державного акту на право приватної власності на землю громадянці [PERSON] , остання надала згоду на користування земельною ділянкою 0,0078 га по [ADDRESS] у Дрогобич [PERSON] для проїзду до будинковолодіння по [ADDRESS] . Заява [PERSON] від 01.12.2016, що є складовою частиною Технічного звіту [PERSON] , підтверджує факт використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0078 по [ADDRESS] в якості проїзду до будинковолодіння по [ADDRESS] на зазначених у заяві умовах. Також зазначає, що згідно висновку Дрогобицького міського управління земельних ресурсів Львівської області від 24.11.2006, який передував видачі [PERSON] . Державного акту від 04.01.2007 на земельну ділянку загальною площею 0,0329 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] на території Дрогобицької міської ради, що використовується для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, наявні обмеження на використання та вона обмежена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га. Ширина ділянки між стіною житлового будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ) та земельною ділянкою суміжного землекористувача (землевласника) [PERSON] ( [ADDRESS] ) становить менше 3.0 м, відтак влаштування проїзду по цій ділянці зі сторони [ADDRESS] до житлового будинку [ADDRESS] Михайлівського [PERSON] є неможливим, оскільки ширина смуги не відповідає розрахунковим параметрам Державних будівельних норм «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень» (ДБН 360-92), затверджених наказом Державного комітету України справах містобудування і архітектури № 44 від 17.04.1992, так як повинна становити 3.0 - 3.5 метра.\~Згідно з проведеним експертом - інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] оглядом (технічною інвентаризацією об`єктів нерухомого майна) за адресою: [ADDRESS] , відстань від стіни будинку [ADDRESS] до межі земельної ділянки (стіна будинку [ADDRESS] ) складає лише 2,51 м, яка є\~меншою від\~нормативних вимог\~державних будівельних\~норм правил. У матеріалах справи відсутні докази, якими було би закріплено, що земельна ділянка по [ADDRESS] , передавалася у приватну власність за рахунок земель загального користування (проїзду). Натомість, в Ухвалі Дрогобицької міської ради від 24.09.2003 зазначено, що у приватну власність громадян передаються земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд/присадибна ділянка. Згідно Довідки з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (Форми 6-зем) від19.06.2018 №97-13-0.172-4267/180-18, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , розташована в межах населеного пункту, відводиться за рахунок: рядок 2 (громадяни, яким надані землі у власність і користування); для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Про те, що земельна ділянка відводилася за рахунок земель загального користування, не вказано. Згідно висновку\~Дрогобицького міського\~управління земельних\~ресурсів від\~19.09.2006,\~на земельній\~ділянці площею\~0,0329\~га,\~що розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~наявні обтяження\~на використання\~та вона\~обтяжена сервітутом на земельній ділянці площею 0,0078 га. Наявність сервітуту на земельній ділянці ніяким чином не свідчить, що зона відноситься до категорії загального користування. Наголошує, що встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Генеральним планом міста Дрогобича не передбачено проїзду по [ADDRESS] , а тільки вказано, що це є землі садибної забудови. Суміжними землекористувачами було погоджено умови доступу до земельної ділянки по [ADDRESS] , за правилами добросусідства та 10 років з цього приводу не виникало жодного конфлікту. Відповідачем не чиняться перешкоди позивачу у доступі до його будинковолодіння, оскільки замок на брамі було замінено у зв`язку з виходом його з ладу, а з проханням про отримання нового ключа від брами позивач до неї не звертався. Доказів звернення позивача до відповідачів з питанням про укладення договору сервітуту щодо користування спірною земельною ділянкою не надано. З позовом про встановлення сервітуту щодо спірної земельної ділянки позивач до суду не звертався. Відповідач готова провести державну реєстрацію сервітуту та перенести межі на місцевість, але це можливо зробити тільки на підставі відповідного договору чи рішення суду. Відповідач готовий врегулювати спір мирним шляхом. Окрім цього, вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження ухвали Дрогобицької міської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки позивач з 2005 року мав можливість реального доступу до володіння інформацією про стан майнових прав щодо цих об`єктів нерухомості. Крім того, позовні вимоги позивача свідчать про обрання позивачем неправильного способу захисту свого права. Зважаючи на вказане, просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Дрогобицької міської ради подала відзив на позовну заяву та вказала, що така є необґрунтованою та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа від 28.10.2018 за №3-21/8300 у Генеральному плані м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по [ADDRESS] не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , не розроблявся. Позивачем пропущено строк позовної давності. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача адвокат Остапик Я.І. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та доповнила, що єдиний прохід/проїзд до будинку позивача пролягає через земельну ділянку по [ADDRESS] . Схемою земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] , що подана попереднім власником земельної ділянки [PERSON] до заяви про передачу йому земельної ділянки у власність, був визначений проїзд до будинку [ADDRESS] . Проте, землі проїзду не підлягають приватизації. Тому, на її думку, спірною ухвалою Дрогобицької міської ради щодо передачі таких земель у приватну власність порушено конституційні права позивача. Зважаючи на вказане, документи, виготовлені на підставі цієї ухвали, мають бути визнані недійсними. Мати позивача погодила технічну документацію позивачу, але Акт погодження меж земельної ділянки не підписувала [PERSON] . Просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном позивача. У судовому засіданні [PERSON] вказав, що у 2006 році вони з дружиною купили земельну ділянку, що була приватизована. З [PERSON] (матір`ю позивача) вони жили мирно та дружно, жодних спорів щодо проїзду не було, її син усі роки перебував за кордоном. Після смерті матері останній приїхав та подав позов до них з дружиною. Зазначив, що ширина ділянки між стіною житлового будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ) та земельною ділянкою суміжного землекористувача (землевласника) [PERSON] ( [ADDRESS] ) становить 2,47 м, відтак влаштування заїзду по ній зі сторони [ADDRESS] Михайлівського [PERSON] не відповідає встановленим правилам, зокрема, розрахунковим параметрам Державних будівельних норм «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень», позаяк повинна становити 3.0 - 3.5 метра. Крім того, судові процеси тривають 6 років і позивач всі ці роки мав доступ до свого нерухомого майна, оскільки він йому дає ключі від брами. Він готовий був до розмови щодо мирного врегулювання спірних питань, проте, позивач не бажає вирішити їх іншим шляхом. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пастернак О.О. в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві, письмових поясненнях, письмовому виступі у судових дебатах, та просила відмовити у задоволенні позову. Доповнила, що схематичний план земельної ділянки будинковолодіння по [ADDRESS] , на який посилається позивач, не відноситься до технічної документації. Позивачу неодноразово пропонувалося вирішити питання щодо земельного сервітуту, проте, останній шукає інші шляхи, а тому вважає обраний позивачем спосіб захисту невірним. Також зазначає, що доводи сторони позивача з приводу непідписання [PERSON] акту погодження меж не можуть слугувати підставою для визнання державного акту недійсним. У той же час, дійсність правовстановлюючих документів встановлена судом у іншій справі. Відтак вважає позовні вимоги безпідставними. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 27.09.2022 у справі №442/5719/16, скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018, задоволивши апеляційну скаргу\~\~ [PERSON] , і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Мотивувальною частиною вказаної постанови встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 у даній справі позов [PERSON] задоволено. Визнано неправомірною та скасовано ухвалу Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24.09.2003 в частині пункту 1.29 щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м. по [ADDRESS] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний номер №2605, по [ADDRESS] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серія ЯГ №517531, виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м.,\~\~по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні проїздом до будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу воріт по [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018\~\~у цій же справі апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині: скасування ухвали Дрогобицької міської ради Львівської області №221 від 24 вересня 2003 року в частині пункту 1.29 щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 329 кв.м., по по [ADDRESS] ; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 15.09.2006 серії ЯГ №512053, виданого [PERSON] на земельну ділянку площею, 329 кв.м., по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006 ВЕВ №652971, реєстраційний №2605, по [ADDRESS] , та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку від 04.01.2007 серії ЯГ №517531, виданого [PERSON] на земельну ділянку, площею 329 кв.м., по [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131, - скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2018 в частині вимог про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні проїздом до будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу воріт по [ADDRESS] , залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №442/5719/16 постанову Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Дрогобицької міської ради, треті особи: [PERSON] , відділ Держгеокадастру у м. Дрогобич, про визнання незаконною та скасування ухвали міської ради, визнання недійсними державних актів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, усунення перешкод в користуванні проїздом, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згаданою вище постановою Львівського апеляційного суду від 27.09.2022 у справі №442/5719/16 встановлено відсутність підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем правовстановлюючих документів про право власності на спірну земельну ділянку, зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2015 [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0818 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Попереднім власником вказаного вище нерухомого майна була мати позивача [PERSON] . Згідно з державним актом серії ЯГ №512217 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: 4610600000:01:011:0040), виданим [PERSON] 03.07.2007, земельна ділянка по [ADDRESS] у точках від А до Б по лінії «А-В» межує із землями загального користування, проїзд. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0329 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, укладеного між нею та [PERSON] . На підставі цього договору\~\~ [PERSON] видано державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку серії ЯГ №517531 від 04.01.2007. У державному акті [PERSON] , який виданий раніше, ніж державний акт [PERSON] , позначено, що земельна ділянка відповідача у точках від А до Б (по всій лінії) межує із земельною ділянкою [PERSON] . Межі із землями загального користування у цих точках відсутні. Разом з тим, в межах земельної ділянки [PERSON] , по лінії межі у точках від А до Б, яка є спільною для двох земельних ділянок, позначено відрізок, шириною 3,00 м. Такий же відрізок, але шириною 3,05 м, позначений по лінії нижньої межі земельної ділянки [PERSON] в точках від Г до В, яка межує із землями загального користування ( [ADDRESS] ). Відповідачі не заперечують, що ця частина належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 0,0078 га, за домовленістю використовувалась як доїзд до земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Генерального плану щодо домоволодіння [ADDRESS] , передбачено проїзд (позначений топографічними позначками) зі сторони домоволодіння [ADDRESS] . Оспорюваною ухвалою Дрогобицької міської ради №221 від 24.09.2003 (п.1.29) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 329 кв.м. (0,0329 га). Відповідно до схематичного плану земельної ділянки по [ADDRESS] , за 2003 рік, який було додано [PERSON] до заяви, адресованої Дрогобицькій міській раді, про надання земельної ділянки у приватну власність, до його будинку прилягає проїзд, який з`єднює сусідню ділянку з [ADDRESS] , при цьому, ширина проїзду складала 2,7 м. Відповідно до висновку Дрогобицького міського управління земельних ресурсів від 19.09.2006 (який є складовою технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] ) на земельній ділянці [PERSON] , площею 0,0329 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , на території Дрогобицької міської ради, наявні обмеження на використання та вона обтяжена сервітутом на земельній ділянці, площею 0,0078 га. Заява [PERSON] від 13.09.2006, що є складовою технічного звіту по підготовці та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] , підтверджує факт використання [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0078 га по [ADDRESS] , як проїзду до свого будинку по [ADDRESS] . Відповідно до плану території земельної ділянки, погодженого Дрогобицьким міським управлінням земельних ресурсів 28.11.2006, що є складовою частиною технічного звіту [PERSON] , на території земельної ділянки [PERSON] виділено смугу, яка веде від [ADDRESS] до земельної ділянки [PERSON] . Своєю заявою від 01.12.2016 (яка є складовою частиною технічного звіту) [PERSON] надала дозвіл на користування земельною ділянкою, площею 0,0078 га, яка проходить через її земельну ділянку, [PERSON] для користування проїздом до будинку по [ADDRESS] . Також встановлено, що мати позивача - [PERSON] , зі своєї сторони, погодила відповідачу [PERSON] межі земельної ділянки в існуючих розмірах. Аналогічного змісту заява від 13.09.2016 про дозвіл на користування земельною ділянкою для проїзду до будинку по [ADDRESS] була надана [PERSON] і [PERSON] Михайлівська [PERSON] погодила [PERSON] межі земельної ділянки, площею 0,0329 га, при виготовленні ним державного акта на право власності на землю. У той же час, у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2006, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , не зазначено про обтяження земельної ділянки, площею 0,0329 га, сервітутом. Так, зокрема, у пункті 6 цього договору вказано, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку, згідно з довідкою, виданою Дрогобицьким міським управлінням земельних ресурсів, не обмежену на використання та сервітути. Разом з тим, складовою частиною технічної документації [PERSON] є висновок Дрогобицького міського управління земельних ресурсів від 24.11.2006 щодо наявного обмеження на використання земельної ділянки по [ADDRESS] , сервітутом на земельній ділянці, площею 0,0078 га. Крім того, як вбачається з довідки Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та місті Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.06.2018, повідомлено, що відповідно до даних державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , розташована в межах населеного пункту, відводиться за рахунок: рядок 2 (громадяни, яким надані землі у власність та користування), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна П.В.Нестерівського від 15.02.2018 за №15/02-18, проведено огляд (технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна) за адресою: [ADDRESS] . При цьому встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності за вищевказаною адресою належать наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.01.2009, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №517531 від 04.01.2007 (кадастровий номер земельної ділянки: 4610600000:01:011:0131). Вказаний будинок розташований на даній земельній ділянці у відповідності до схематичного плану забудови земельної ділянки. З [ADDRESS] до житлового будинку, а також до господарської будівлі (навісу) власник має можливість доступу через земельну ділянку, віддаль якого від стіни будинку до межі земельної ділянки (стіна будинку [ADDRESS] ) складає лише 2,51 м, яка менша від нормативних вимог державних будівельних норм і правил. Як вбачається з листа Дрогобицької міської ради від 28.10.2018 за №3-21/8300, земельна ділянка - кадастровий номер 461060000:01:011:0131, площею 329 кв.м. по [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , мала призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У межах зазначеної земельної ділянки не передбачено земель загального користування. Генеральним планом м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по [ADDRESS] не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , не розроблявся. Згідно з положеннями статтей\~15\~та\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача\~\~порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Частиною першою\~статті 98 ЗК України\~визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею (ч.3\~ст.98 ЗК). Згідно зі\~статтею 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, для: проходу та проїзду на велосипеді; проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм), об`єктів трубопровідного транспорту; прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; прогону худоби по наявному шляху та інше. Тобто, предметом земельного сервітуту є користування чужою земельною ділянкою. Статтею 100 ЗК України\~передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. За домовленістю сторін договір про встановлення земельного сервітуту може бути посвідчений нотаріально. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно з частиною першою\~статті 101 ЗК України, дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Відповідно до частини першої та другої\~статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналогічна вимога закладена у\~статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зазначає, що державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут). Згідно з частиною першою\~статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з частиною десятою\~статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини одинадцятої\~статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. З правового аналізу наведених вище норм слідує, що право земельного сервітуту підлягає державній реєстрації спочатку у Державному земельному кадастрі, а після цього також у Єдиному державному реєстрі речових прав. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і в користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту. При його визначенні варто вказати конкретні параметри земельної ділянки (її частини), відносно якої встановлюється сервітут (кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення та інше.). Такі відомості зазначаються в договорі сервітуту відповідно до правовстановлюючих документів власника/користувача такої земельної ділянки та відомостей Державного земельного кадастру. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 (справа №807/764/17). Як встановлено з наведених вище доказів, при передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0329 га, по [ADDRESS] , між власниками суміжних будинковолодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] існувала домовленість щодо користування частиною належної [PERSON] земельної ділянки для проїзду до будинковолодіння [ADDRESS] . Такі заяви-погодження від суміжних землекористувачів були враховані при приватизації спірної земельної ділянки, а також, при виготовленні відповідачем [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку, площею 0,0329 га, яку вона купила в [PERSON] за договором купівлі-продажу від 15.09.2006. Разом з тим, назване вище обмеження земельної ділянки відповідача щодо права користування частиною її земельної ділянки, площею 0,0078 га, для проїзду до будинковолодіння позивача (земельний сервітут) не зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується державними актами на право власності на землю, виданими [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відсутність зареєстрованого сервітуту на земельній ділянці [PERSON] підтверджується листом від 23.11.2021 Управління у Дрогобицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило, що земельна ділянка, площею 0,0078 га (що входить до складу земельної ділянки, площею 0,0329 га, кадастровий номер: 4610600000:01:011:0131), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ,\~як об`єкт земельного сервітуту не була сформована, відомості про реєстрацію земельного сервітуту до Державного земельного кадастру не вносились. Таким чином, відсутність у правовстановлюючих документах [PERSON] названого вище обмеження пояснюється відсутністю самої підстави для реєстрації земельного сервітуту: договору або рішення суду. За наведених вище і встановлених судом обставин справи, немає підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем правовстановлюючих документів про право власності на спірну земельну ділянку. Зважаючи на вищенаведене, позивачем не доведено належність спірної земельної ділянки площею 0,0078 га до земель загального користування, оскільки згідно відповіді Дрогобицької міської ради від 28.10.2018 у Генеральному плані м. Дрогобича станом на 24.09.2003 та 15.09.2006 в межах земельної ділянки по [ADDRESS] не передбачено земель загального користування. Детальний план території міста Дрогобича станом на згадані дати в межах земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , не розроблявся. Окрім того, оскільки право позивача на користування земельною ділянкою [PERSON] для проїзду не оформлено у встановленому законом порядку, його позовна вимога про усунення перешкод у користуванні проїздом, шляхом повторного демонтажу воріт по\~\~ [ADDRESS] , є безпідставною і також не підлягає до задоволення. Разом з\~тим,\~позивач не\~позбавлений захистити\~своє право,\~у випадку\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання,\~в інший\~спосіб,\~визначений законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed