Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Адвокат Гайдаш Є.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 21 липня 2022 року, в якій просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №78216, виданий 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» заборгованості в розмірі 49 853 грн. 01 коп.; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у липні 2022 року [PERSON] з метою продажу належного йому транспортного засобу звернувся до сервісного центру МВС у м. Кривому Розі, де йому повідомили про неможливість укладення правочину з відчуження рухомого майна з огляду на наявність обтяжень у вигляді арешту, накладеного постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. У відповідь на адвокатські запити стало відомо, що у вказаного приватного виконавця на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 23 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №78216, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» заборгованості в сумі 49 253 грн. 01 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 03 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження №63474297 з його примусового виконання. Представник зауважив, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зауважив, що [PERSON] не мав та має жодних зобов`язань перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД», а тим паче боргових. Зі змісту виконавчого напису встановлено, що у 2012 році між [PERSON] та ПАТ «ТЕРРА БАНК» було укладено кредитний договір, за яким у подальшому банк відступив вимоги на користь інших кредиторів, які кінцево відступили вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД». При цьому жодних повідомлень про заміну кредитора [PERSON] не отримував. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення його як позичальника з боку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу та правомірність його нарахування, не перевірив первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення позичальником (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Наданий ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» розрахунок розміру невиконаних зобов`язань не є безспірним, оскільки проведений упереджено та виключно з відображенням односторонніх арифметичних розрахунків. Вказані обставини в їх сукупності, на переконання представника позивача, визначають можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 26 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.24). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гайдаш Є.В. подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його як представника. На задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив, відзив на позов у встановлений строк не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи судом. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, Наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року №727/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року №1 на підставі підпунктів «е» та «з» п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат» анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю на ім`я Горая О.С. у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 23 жовтня 2020 року за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД», код ЄДРПОУ 41112255, юридична адреса: м. Київ, вул. Зоологічна, буд.4-а, офіс 139, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №78216, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» заборгованість за кредитним договором №49000 від 04 липня 2012 року за період з 26 січня 2018 року по 10 грудня 2019 року в загальному розмірі 49 253 грн. 01 коп., яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 11 000 грн. 00 коп., прострочену заборгованість за комісією - 38 252 грн. 50 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 0 грн. 51 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто зі стягувача плату в сумі 600 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 49 853 грн. 01 коп. (а.с.22). Зі змісту виконавчого напису слідує, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №49000 від 04 липня 2012 року, укладеним між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] , на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 26/01.18 від 26 січня 2018 року, укладеного з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СМАРТ ГРУП», яке в свою чергу набуло статусу кредитора за вказаним договором на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №41/09 від 04 вересня 2014 року, укладеного з ТОВ «ВВС ФАКТОРИНГ», яке в свою чергу набуло статусу кредитора за вказаним договором на підставі угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 25 лютого 2014 року, укладеного з ТОВ «КОЛЕКТОРСЬКИЙ ЦЕНТР», яке в свою чергу набуло статусу кредитора за вказаним договором на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1/06 від 26 червня 2013 року укладеного з первісним кредитором ПАТ «ТЕРРА БАНК». 03 листопада 2020 року за заявою стягувача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №63474297 з примусового виконання виконавчого напису, боржником визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с.10-11). У ході виконавчого провадження постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 03 листопада 2020 року стягнуто з боржника основну винагороду в сумі 4985 грн. 30 коп. (а.с.12-13). Звертаючись до суду з позовом, адвокат Гайдаш Є.В. посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано доказів отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань від дійсного кредитора після відступлення прав вимоги на його користь попередніми кредиторами, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №49000 від 04 липня 2012 року про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 26 січня 2018 року по 10 грудня 2019 року, тобто поза межами строку кредитування. До того ж заявлена сума заборгованості за комісією більш ніж в тричі перевищує суму тіла кредиту. Поміж іншим, нарахування процентів за користування кредитом після строку кредитування суперечить приписам ст.1048 ЦК України. Також сумнівним є нарахування комісії з огляду на нікчемність умов кредитних договорів в частині умов, що передбачають обов`язок позичальника сплачувати додаткові платежі за обслуговування кредитів. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що заявлена стягувачем у виконавчому написі кредитна заборгованість апріорі не може бути безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22 лютого 2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Представник позивача також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» звернути стягнення за виконавчим написом на адресу позивача як позичальника не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи представника позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.21).

Outcome: approved