Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У травні\~2022\~року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати середньої заробітної плати за період з 02.09.2020 року по 05.05.2022 року в сумі 178\~390 грн., а також стягнути на його користь заборгованість з виплати середньої заробітної плати за період з 06.05.2022 року по день ухвалення рішення судом. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що позивач перебуває у трудових відносинах з позивачем з 28.06.2016 року на посаді оператора станків з числовим програмним управлінням. У зв`язку з призовом осіб офіцерського складу 07.06.2018 року позивач був призваний на військову службу і зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] [ADDRESS] . Після призову на військову службу підприємство виплачувало середній заробіток. З березня 2019 року виплата середнього заробітку припинилася, чим порушено права позивача, як мобілізованої особи. Припинивши виплату середнього заробітку, відповідач порушив вимоги Законів. Позивач вважає, що на період проходження ним військової служби у Збройних Силах України з 2018 року по даний час поширюються гарантії, визначені частиною 3 ст. 119 КЗпП України, зокрема, що на час проходження військової служби за працівником повинний зберігатися середній заробіток. 25 січня 2022 року представником позивача було направлено на адресу відповідача адвокатський запит з проханням надати Довідку про нараховану, але невиплачену заробітну плату у період з 02.09.2019 по 01.02.2022 року [PERSON] , який знаходиться у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод» на посаді оператора станків з числовим програмним управлінням. Проте жодної відповіді відповідача на вказаний адвокатський запит не надходило. Позивач уже звертався з відповідним позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» з вимогою стягнути заборгованість з виплати середньої заробітної плати з 01 березня 2019 року по 01 вересня 2020 року. Заочним Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2021 року по справі №204/6642/20 позовну заяву позивача до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення середнього заробітку - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь [PERSON] , середній заробіток за час проходження військової служби за період з 01 березня 2019 по 01 вересня 2020 року в сумі 158 475 грн. з відрахуванням з даної суми всіх необхідних податків і обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Однак,\~не дивлячись\~на вказане\~рішення суду,\~відповідач продовжує\~не виконувати\~вимоги законодавства\~та не\~сплачувати заробітну\~плату. Таким чином, позивач вважає що має всі підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та законних інтересів, шляхом пред`явлення позову про стягнення заборгованості по виплаті середньої заробітної плати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Через канцелярію суду подав довідку про нарахування та розмір заборгованості щодо [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши наявні матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, відповідно до трудової книжки серія [NUMBER] , що [PERSON] 28.03.2016 року прийнятий учнем оператора верстатів з програм керування до механічного цеху № 15 у складі виробництва АВТ до ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод. 05.05.2016 року [PERSON] присвоєно третій розряд оператора верстатів з програмним керуванням. 27.02.2017 року [PERSON] переведено до інструментального цеху оператором верстатів з програмним керуванням. Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод», зміни до статуту АТ (нова редакція) затверджені загальними зборами акціонерів (протокол від 15.11.2017 року № 22) та зареєстровані державним реєстратором 28.01.2019 року. 01.08.2019 року [PERSON] переведено до виробництва електровиробів оператором верстатів з програмним керуванням 3р. (арк.с.6, 6 зворот). Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 22.08.2018 року за № 181молодшого лейтенанта [PERSON] призначено наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 серпня 2018 року № 353 (по особовому складу) а посаду заступника командира пожежної роти, який прибув із Військового інституту танкових військ національного технічного університету «ХПІ», м. Харків, з 22 серпня 2018 рок зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважати таким, що з 22 серпня 2018 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 4230 грн. на місяць, шпк «старший лейтенант» (арк.с.14). [INFO] [PERSON] , лейтенантом, заступником командира пожежної роти військової частини [NUMBER] , який проживає: [ADDRESS] укладено контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] [PERSON] , про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу (арк.с.12-13). Відповідно до довідки виданої командиром військової частини [NUMBER] від 22 квітня 2022 року № 71, капітан [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 13.08.2018 року по теперішній час (арк.с.15). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2020 року, [PERSON] є учасником бойових дій (арк.с.19). Відповідно до довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, [PERSON] , дійсно, в період з 27 травня 2019 року по 03 жовтня 2019 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Вугледар Донецької області (арк.с.20). Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , середній заробіток за час проходження військової служби за період з 01 березня 2019 по 01 вересня 2020 року в сумі\~158475 грн.\~з відрахуванням з даної суми всіх необхідних податків і обов`язкових платежів. Рішенням суду встановлено середньоденну заробітну плату [PERSON] у розмірі 423, 73 грн. (арк.с.6-8). Відповідно до довідки Приватного акціонерного\~товариства «Дніпропетровський\~агрегатний завод» про нарахування заробітної плати [PERSON] , заборгованість перед [PERSON] частково закрита на підставі Виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/6642/20 від 19.07.2021 р., а саме по 01.09.2020 р. Нарахування за липень 2022 р. здійснено з врахуванням набрання чинності змін до законодавства, які набрали чинності 19.07.2022 р. За даними бухгалтерського обліку за серпень 2020 року невиплаченою є сума у розмірі 5177,00 грн. Загальна сума заборгованості до виплати після утримання податків та зборів становить 240985,00 грн. За період з вересня 2020 року по липень 2022 року [PERSON] до виплати належить: вересень 2020 року 10914 грн., жовтень 2020 року 10418 грн., листопад 2020 року 10418 грн., грудень 2020 року 10914 грн., січень 2021 року 9425 грн., лютий 2021 року 9922 грн., березень 2021 року 10914 грн., квітень 2021 року 10914 грн., травень 2021 року 8930 грн., червень 2021 року 9921 грн., липень 2021 року 10969 грн., серпень 2021 року 10470 грн., вересень 2021 року нараховано в жовтні 2021 року, жовтень 2021 року 20940 грн., листопада 2021 року 10968 грн., грудень 2021 року 10968 грн., січень 2022 року 9473 грн., лютий 2022 року 9971 грн., березень 2022 року 10969 грн., квітень 2022 року 10470 грн., травень 2022 року 10968 грн., червень 2022 року 10969 грн., липень 2022 року 5983 грн (арк.с.71-72). Відповідно до ч.1ст.\~4\~ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~3\~КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються Законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до\~ст.17 Конституції України\~оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. \~Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. \~Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст.119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Відповідно до ч.3\~ст.119 КЗпП України (в редакції на час звернення позивачем до суду)\~за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Відповідно до ч. 2 \~ст.\~39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»\~ громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими ч. 3 та 4\~ст. 119 КЗпП України. Відповідно до ч. 6\~ст.\~2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»\~визначені види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Відповідно до абз.11\~ст.\~1\~ЗУ «Про\~оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період закінчення воєнних дій. Відповідно до\~ст.\~1\~ЗУ «Про\~мобілізаційну підготовку\~та мобілізацію»\~від 21.10.1993\~року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після воєнних дій. Відповідно до абз. 4\~ст.1\~ЗУ «Про\~мобілізаційну підготовку\~та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснених з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до листа Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01 жовтня 2015 року відповідно до\~ст.1 ЗУ «Про оборону України»\~з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»№ 303/2014 від 17 березня 2014 року\~в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. У листі Міністерства оборони України «Щодо дії особливого періоду» №316/1/906 від 20 жовтня 2016 року та у постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року (справа №800/582/14) зазначено, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду. Станом на час розгляду справи в Україні запроваджено з 24 лютого 2022 року та продовжує діяти воєнний стан відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Отже, за змістом наведених норм суд вважає, що на позивача на період проходження ним військової служби у Збройних Силах України поширюються гарантії, визначені частиною 3 ст. 119 КЗпП України, зокрема, що на час проходження військової служби за працівником повинний зберігатися середній заробіток. При обчисленні середнього заробітку слід керуватися\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~та п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час проходження військової служби має право на отримання середнього заробітку за час проходження такої служби. Згідно наведеного розрахунку, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за період з вересня 2020 року по травень 2022 року в сумі 178390,33 грн, посилаючись на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2021 року встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 423 грн. 73 коп. Розрахунок середнього заробітку позивачу за період з 02 вересня 2020 року по травень 2022 року та по 19 липня 2022, суд проводить наступним чином, при цьому суд враховує лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2019 році» від 08.08.2018 № 78/0/206-18 та лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» від 29.07.2019 № 1133/0/206-19. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 423 грн. 73 коп. Середній заробіток розраховується за період з 02 вересня 2020 року (місяця, з якого позивач має право на отримання середньої заробітної плати) по 19 липня 2022 року (дати внесення змін у Закон). Кількість робочих днів за період з 02 вересня 2022 року по 19 липня 2022 року складає 477 днів. Сума невиплаченого середнього заробітку складає 202119, 21 грн. (477 днів х 423, 73 грн.). Відповідно до довідки ПАТ «ДАЗ» сума нарахованої заробітної плати [PERSON] до виплати складає 240985 грн. (сума після утримання податків та зборів). Таким чином, суд вважає, що відповідачем визнано право позивача на отримання не виплаченої середньої заробітної плати у сумі 240985 грн. Разом з тим суд зазначає, що 19 липня 2022 року набрав чинності\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Так, відповідно до п.17\~Закону №2352\~внесено зміни до ч. 3\~ст. 119 КЗпП, а саме: слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». При цьому державою мобілізованим працівникам забезпечено виплату грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, держава взяла на себе обов`язок з виплати щомісячного забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил та мобілізованим працівникам (зокрема, тим, що перебувають на військовій службі за контрактом) та з 19 липня 2022 року зняла цей обов`язок з роботодавців, які в умовах війни та воєнного стану мають обмежені фінансові можливості. Оскільки,\~закон\~не має зворотної дії в часі, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку зберігається включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши всі наявні матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, той факт, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за період проходження військової служби у Збройних Силах України з 02.09.2020 року по 19.07.2022 року, відповідно до вимог ст.\~119\~КЗпП України та Закону України ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час проходження військової служби в сумі 240985 грн. (сума до виплати після утримання податків та зборів). Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial