Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт народження нею дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, [PERSON] зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , який народився у м. Києві. Заявниця вказала, що вона звернулася до Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу проведення державної реєстрації народження дитини, на що було надано відмову у проведенні державної реєстрації народження від 24.08.2022 за № 20/21.9-. Зазначила, що Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була надана письмова відмова у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, оскільки, заявницею для підтвердження факту народження дитини не надано документ закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження або висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я. А тому заявниця звернулася до суду та просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , у м. Києві, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 29.09.2022 позовну заяву залишено без розгляду, заявнику надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді від 12.10.2022 відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просила задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленим про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявницю, врахувавши заяви учасників справи, суд приходить до наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини та просить встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , громадянина України, [INFO] , у м. Києві, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була надана письмова відмова від 24.08.2022 за № 20/21.9- у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, оскільки, заявницею для підтвердження факту народження дитини не надано документ закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження або висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У силу ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 і 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження свої вимог заявницею надано запити до медичних установ без відповідей на дані запити, виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 7877 від 23.08.22 [PERSON] , довідка про відвідування дитячого закладу [PERSON] невідомого походження. Судом до уваги вказані докази не приймаються, оскільки не містять інформації щодо того, що заявницею народжено дитину. Будь- яких доказів, виданих закладом охорони здоров`я, медичною консультаційною комісією в порядку, визначеному КМУ суду не надано. Як пояснила у судовому засіданні заявниця, дитину вона народжувала вдома з акушеркою, оскільки боялася кесаревого розтину, зважаючи на свій вік. Акушерка не може бути свідком, оскільки виїхала за кордон та чому не звернулася до медустанови після народження дитини пояснити не може. Крім того, як встановлено вище заявниці надавався строк для усунення недоліків, щодо надання доказів на підтвердження заявлених вимог. Будь - яких доказів не надала, витребувати їх у суду не просила. Суд, з врахуванням вищевикладеного, приходить до висновку, що жоден із наданих доказів не свідчить про те, що заявницею було народжено дитину. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви та відмові у її задоволенні.

Outcome: dismissed