Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2022 року замінено неналежного позивача [PERSON] на належних позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.64). Уточнені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.06.2021 року, реєстровий номер №1040, власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] . У 2006 році відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку. З того часу відповідач ніколи не проживав за місцем своєї реєстрації. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє інших осіб можливості зареєструватися за цією адресою. При цьому, позивачі оплачують комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб в житловому приміщенні. Позивачі не мають матеріальної можливості сплачувати зайві комунальні послуги. Крім цього, позивачі не можуть розпорядитися на свій розсуд власністю житловим будинком, так як покупець вимагає зняти з реєстрації всіх осіб, які зареєстровані там. Таким чином, будучи зареєстрованим в належному позивачам будинку, відповідач перешкоджає їм в користуванні та розпорядженні своїм майном. Без згоди відповідача позивачі не можуть зареєструвати інших осіб в даному будинку. З огляду на викладене, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 17.05.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.28). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Представник позивачів надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд задовольнити позов та розглядати справу у відсутність позивачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачів. Представник третьої особи, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~Ізмаїльського районного\~відділу Головного\~управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Одеській областів судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі №1040, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках по Ѕ частці кожний житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.56-57). Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №260735013 від 09.06.2021 року, №260735648 від 09.06.2021 року [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] (а.с.58-59). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями будинкової книги (а.с.10-11) та довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про місце реєстрації фізичних осіб від 05.08.2021 року (а.с.15). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відсутність відповідача за вказаною адресою підтверджується його заявою (а.с.37). Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону\~зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки відповідач не проживає місцем своєї реєстрації та не є членом сім`ї власників житлового будинку, він втратив право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачам, відповідач створює перешкоди в реалізації ними в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81, 82 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved