Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є його племінником, сином його рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач, [PERSON] . Батько дитини з його сестрою розірвали шлюб за вісім місяців до народження дитини. Зі слів сестри, він знає, що їх шлюб був фіктивний та носив формальний характер, а також те, що відповідач не був біологічним батьком, ніколи дитину не бачив і не цікавився нею, не підтримував жодних контактів із сестрою. Стверджує, що місцеперебування відповідача невідоме. Водночас вихованням та доглядом за дитиною займається [PERSON] . З огляду на те, що вихованням та утриманням [PERSON] займається позивач, а відповідач ухиляється від утримання дитини, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] та встановити опіку над ним. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просив стягнути аліменти у розмірі 1 700 гривень, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного просив позов задоволити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на обставини викладені в позові. Просили позовні вимоги задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вигодської селищної ради Кудла О. в судовому засіданні вказала, що вважає, що позов підлягає до задоволення. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідатиме інтересам останнього. Відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.8). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є племінником позивача [PERSON] , що підтверджується, копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] (повторна), серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.8,11,12). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2021, виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), мати [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00033493276 у відомостях про батька зазначено [PERSON] , підстава запису - актовий запис про шлюб № 201 від 13.07.2007, складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиціїї. У відомостях про відмітки зроблені в актовому записі зазначено: "Прізвище дитини записано за заявою матері. Місце знаходження громадянина [PERSON] невідоме. Громадянство та місце проживання батька документами не підтверджено. Паспорт батька пред`явлено не було. Шлюб батьків розірвано, актовий запис про розірвання шлюбу № 97 від 13.03.2008" (а.с.15-17). Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи інформації [PERSON] не знайдено (а.с.34). Згідно акту оцінки потреб сім`ї, проведеного ВСР по Олександрівському районі м.Запоріжжя у період з 29.11.2021 по 30.11. 2021 батько [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні ніколи не приймав, мати померла. З жовтня 2021 року дитина проживає у сім`ї дядька та дідуся (а.с.24-27). Як зазначив позивач, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із ним та перебуває на його утриманні, а відповідач самоусунувся від виховання свого сина та жодної участі в утриманні, розвитку та вихованні [PERSON] не приймає, у зв`язку з чим просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно непонолітнього [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном, на що слід зазначити наступне. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Вигодської селищної ради від 05.08.22 смт.Вигода № 36/02-05, тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , (мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , місцезнаходження батька дитини [PERSON] - не встановлено) в сім`ю дядька [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , фактичне місце проживання згідно довідки від 20.04.2022 № 260-7500136103 (а.с.7) - [ADDRESS] . Відподальність за збереження життя і здоров`я малолітнього [PERSON] покласти на [PERSON] (а.с.38). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вигодської селищної ради від 28.09.2022 № 264, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.56-59). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що всі питання щодо виховання [PERSON] , [INFO] , вирішуються позивачем [PERSON] самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному його вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до ньго будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. Позивач просив встановити опіку над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , призначивши його опікуном, на що слід зазначити наступне. Відповідно до висновку про стан здоров`я від 18.01.2022, виданого КНП «Обласна клінічна лікарня», [PERSON] під спостереженням нарколога не перебуває. Реакція Вассермана 09.12.2021 № 145582 негативний. ВІЛ-інфікованість 09.12.2021 негативний. Згідно довідки, виданої Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] на території України станом на 01.07.2022 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Позивач проживає разом з сім`єю, батьком та племінником [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про призначення його опікуном над [PERSON] , [INFO] , оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1700 гривень, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] не надає. Відомості про працевлаштування відповідача в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.184 СК України Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 700 гривень щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу сину, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що позивачем були заявлені дві позовні вимоги. Щодо судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, які просить залишити за ним. Крім цього, згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при заявленні позовної вимоги про стягнення аліментів, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved