Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов первісний позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору, з вимогою припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 19/100 домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] та виділити [PERSON] в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 19/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , з надвірними будівлями, а саме: 1.1. коридор площею 4,2 кв.м, 1.2. кімната жила площею 16,8 кв.м., оскільки знаходження спірного нерухомого майна в частковій власності з відповідачами перешкоджає позивачеві у реалізації його прав, як власника. Ухвалою судді від 18.02.2022 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Разом з тим, 07.06.2022 року до Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] щодо визначеного позивачем предмету спору, з відповідною вимогою припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 13/100 домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] та виділити їй в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 13/100 частки житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, а саме дві житлові кімнати 3-1=15,6 кв.м., 3-2=9,8 кв.м., кухні 3-4=9,6 кв.м., кладової 3-3=3 кв.м., загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. та цегляний хлів «Б». Ухвалою судді від 22.08.2022 року даний позов прийнято до розгляду з первісним позовом, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами в попередніх судових засіданнях, представник позивача за первісним позовом Князюк Д.К. в заключне судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити на основі досліджених судом доказів. Відповідачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання також не з`явилися, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зі змісту яких вбачається, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає первісний та зустрічний позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до договору дарування від 19.11.2013 року, [PERSON] , як дарувальний, та [PERSON] , як обдарований склали договір про те, що дарувальний передає безоплатно належну їй на праві особистої приватної власності, а обдарований приймає у дар 19/100 (дев`ятнадцять сотих)частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель, який знаходиться за номером [ADDRESS] . Відповідачі також мають у власності частки у вказаному будинку з надвірними будівлями, який знаходиться під [ADDRESS] . Таким чином вони є співвласниками даного будинку, який знаходиться під [ADDRESS] . Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують право власності відповідача [PERSON] частки у вказаному будинку, а тому зазначена обставина ставить під сумнів належності вказаної особи, як відповідача. Відповідно відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) [PERSON] належить 13/100 частки житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, а саме дві житлові кімнати 3-1=15,6 кв.м., 3-2=9,8 кв.м., кухні 3-4=9,6 кв.м., кладової 3-3=3 кв.м., загальною площею 38,0 кв.м. житловою площею 25,4 кв.м. та цегляний хлів «Б», що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.05.2004 року. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок по [ADDRESS] , який перебуває у власності співвласників, в технічному паспорті має загальну площу 182,7 кв.м. та житлову площу 132,4 кв.м. Згідно технічного паспорту на будинок [PERSON] , він складається з окремої житлової кімнати, коридору, будинок має окремі виходи, окремі системи життєзабезпечення (водопостачання водовідведення, опалення), тобто складають окремі об`єкти нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, вказані вище «квартири» фактично перебувають у володінні та користуванні співвласників повністю ізольовані, тому виділ частки є технічно можливим та не потребує проведення будь - яких змін у технічній конструкції нежитлових приміщень. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників. Статтею 41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. В свою чергу, ст. 316 ЦК України передбачає, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує в натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку в натурі, припиняється. Якщо після виділу суб`єктів - співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Згідно до ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, таке право підлягає державній реєстрації. Крім того, ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 1 ст. 364 та частиною 1 ст. 365 ЦК України встановлено, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі спільного поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як передбачено п. 2.1. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року №55, об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Пункт 2.2. вище вказаної інструкції зазначає, поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна проводиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у п.6 передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як вбачається із технічних характеристик житлового будинку та із правовстановлюючих документів на майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у кожного із співвласників своя частка в будинку з самостійними виходами, що використовуються як окремі домоволодіння. Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність взаємних позовних вимог обох сторін, тому, з огляду на відсутність в справі даних про незаконну реконструкцію нерухомого майна та здійснення самочинного будівництва на прилеглій до спірного домоволодіння неприватизованій земельній ділянці, врахувавши ту обставину, що спільне володіння майном, що перебуває у спільній частковій власності сторін наразі не можливе, вважає первісну та зустрічну позовну заяву задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: partial