Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Комунальне некомерційне медичне підприємство «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просило стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти витрачені на час проходження ним інтернатури за період з 01.08.2017 р. по 31.07.2020р.в розмірі 178349,43, в тому числі 32161,37 грн. ЄСВ (22%) та 26313,85грн. ПДФО (18%), а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 2675,24 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач порушив умови договору №3 від 26.07.2017 в частині зобов?язання відпрацювати після закінчення інтернатури 3 роки відповідно до направлення на роботу №1 МОЗ України, або відшкодувати кошти, понесені лікарнею на його навчання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2020 відкрито провадження у справі. 11.01.2021 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подання, в якому відповідач заперечує проти доводів позовної заяви, вважає, що жодне з порушень ним не було допущено, [PERSON] не відмовлявся від роботи в Глобинській центральній районній лікарні після успішного закінчення інтернатури, а навпаки всіма своїми зусиллями намагався отримати передбачену умовами договору посаду лікаря-ендоскопіста та отримати додаткову необхідну для цього спеціалізацію. При цьому, [PERSON] був введений в оману самим Позивачем щодо дійсного стану правовідносин між ними, а також можливості отримання необхідного циклу спеціалізації, що виключає відповідальність інтерна (працівника), передбачену п. 3.2. Договору. 11.01.2021 через канцелярію суду також надійшла зустрічна позовна заява з клопотанням про поновлення строку на її подання про визнання незаконним та скасування Наказу Комунального некомерційного медичного підприємства «Глобинська центральна районна лікарня» №145 Кп7 від 20.11.2020 «Про звільнення [PERSON] », скасування запису в трудовій книжці про звільнення з 17.08.2020 з займаної посади лікаря-ендоскопіста згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та поновлення [PERSON] на посаді лікаря-ендоскопіста Комунального некомерційного медичного підприємства «Глобинська центральна районна лікарня» з 17.08.2020. Ухвалою від 05.03.2021 поновлено відповідачу строк на подання зустрічної позовної заяви, прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Комунального некомерційного медичного підприємства «Глобинської центральної районної лікарні» Глобинської районної ради Полтавської області про поновлення на роботі та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Комунального некомерційного медичного підприємства «Глобинської центральної районної лікарні» Глобинської районної ради Полтавської області до [PERSON] про стягнення коштів, об`єднаному провадженню присвоєно номер 638/15531/20, 2/638/1100/21. Крім того, задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Ухвала суду від 05.03.2021 залишена в силі постановою Харківського апеляційного суду від 03.08.2021. 13.09.2021 позивач надав витребувані судом документи. 21.09.2021 позивач надав відзив на зустрічний позов. 23.11.2021 закрито підготовче провадження по справі, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та дату засідання були повідомлені належним чином. 21.09.2021 представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовну заяву підтримував в повному обсязі. В наступному, заявою від 16.11.2021 представник позивача адвокат Глущенко Сергій Григорович повідомив про припинення надання ним допомоги КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» за взаємною згодою сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. Враховуючи, що розгляд справи відбувся за відсутності позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини. [PERSON] закінчив Харківський національний медичний університет МОЗ України, здобув ступінь спеціаліста за спеціальністю «лікувальна справа», здобув кваліфікацію «лікар» та 29.06.2017 отримав диплом спеціаліста серії [NUMBER] . Згідно направлення на роботу №1 від 29.03.2017 та повідомлення про направлення на роботу від 03.06.2017 направлений для роботи на посаді лікаря-інтерна за спеціальністю «хірургія» та подальшим працевлаштуванням на посаді лікаря-ендоскопіста до КНМП «Глобинська центральна районна лікарня». 26.07.2017 між [PERSON] та КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» було укладено Договір №3 про відпрацювання випускником у закладі охорони здоров`я трьох років після закінчення інтернатури. Відповідно до умов укладеного договору, випускник після закінчення інтернатури працевлаштовується на роботу згідно зі спеціальністю та кваліфікацією до КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» на посаду лікаря-ендоскопіста. Відповідно до розділу 2 Договору, роботодавець приймає на роботу випускника після закінчення ним інтернатури відповідно до направлення або гарантійного листа про працевлаштування та в двотижневий термін інформує вищий навчальний заклад та Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації про працевлаштування випускника. Роботодавець забезпечує оплату праці відповідно до норм чинного законодавства, матеріальне стимулювання випускника відповідно до чинного законодавства, безпечні та нешкідливі умови праці випускника. Випускник зобов`язаний прибути до роботодавця у термін до «01» серпня 2017 року та укласти Трудовий договір; відпрацювати у Роботодавця на посаді лікаря-ендоскопіста не менше трьох років з моменту укладання трудового договору, виконувати трудові обов`язки згідно з вимогами законодавства та посадової інструкцією; дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку закладу. Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.08.2023 року. Відповідно до Наказу Департаменту охорони здоров`я Полтавської облдержадміністрації від 28.07.2017 [PERSON] зараховано до інтернатури за спеціальністю «Хірургія». Наказано після закінчення інтернатури прибути до Глобинської ЦРЛ на посаду лікаря-ендоскопіста у встановлений законодавством термін. За наслідками проходження інтернатури [PERSON] успішно отримано сертифікат № 136 від 30.06.2020 лікаря-спеціаліста за спеціальністю «хірургія». Наказом МОЗ України від 23.02.2005 № 81 встановлено перелік спеціальностей та строки навчання в інтернатурі випускників вищих медичних і фармацевтичних вищих навчальних закладів, медичних факультетів університетів. Відповідно до п. 3.2. Переліку встановлено, що зі спеціальностей, які не передбачено цим переліком, після закінчення інтернатури необхідно забезпечити підготовку фахівців на циклах спеціалізації в установах (факультетах) післядипломної освіти. Судом встановлено, що посада лікаря-ендоскопіста не включена до зазначеного переліку, що свідчить про необхідність додаткового навчання на циклах спеціалізації. З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2020 [PERSON] звернувся до позивача з заявою, яка в той же день була отримана позивачем, про надання йому робочого місця лікаря-ендоскопіста на повну ставку після отримання ним сертифіката хірурга та проходження курсів спеціалізації з ендоскопії з отриманням відповідної кваліфікації за кошти КНМП «Глобинська ЦРЛ». Відповідь на лист була направлена 22.07.2020 року з повідомленням про необхідність прибуття в строк до 01.08.2020 до КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» для укладання трудового договору. Поштове відправлення повернуто позивачеві за закінченням строку зберігання. У період з 01.08.2020 по 05.08.2020 [PERSON] хворів (виписка з амбулаторної карти хворого від 05.08.2020). 06.08.2020 відповідач повторно звернувся до позивача з заявою, яка в той же день отримана позивачем, з проханням перевести його на посаду лікаря-ендоскопіста згідно направлення на роботу № 1, укладеного договору та на підставі отриманого сертифіката хірурга. При цьому повідомляв, що відповідної кваліфікації лікаря-ендоскопіста не має, у зв`язку з чим прохав надати йому курси спеціалізації на лікаря-ендоскопіста. Відповідь на заяву не отримано. При цьому, позивачем до позовної заяви додано копію Наказу №99 К п 8 від 06.08.2020 "Про переведення [PERSON] ", яким відповідача наказано перевести на посаду лікаря-ендоскопіста (1 ст.) ендоскопічного кабінету КНМП "Глобинська ЦРЛ" (без категорії) з 06.08.2020 р. з оплатою праці згідно штатного розпису. З наказом [PERSON] не ознайомлено. 19.08.2020 відповідач знову звернувся до Глобинської ЦРЛ з заявою, в якій просив надати йому письмові роз`яснення актуальної ситуації стосовно його працевлаштування та направлення його на курси лікаря-ендоскопіста. Відповідь на заяву не отримано. 28.09.2020 відповідач направив заяву про необхідність повернення йому трудової книжки, надання засвідчених копій документів, що стосуються проходження ним інтернатури, оскільки [PERSON] не був проінформований про наявність будь-яких трудових відносин з позивачем, не мав належного робочого місця, не був забезпечений необхідним циклом спеціалізації, не міг виконувати жодні трудові обов`язки та у робочі дні та час з`являвся до лікарні та знаходився за її місцезнаходженням, однак об`єктивно був позбавлений лікарнею можливості працювати та обґрунтовано вважав, що саме лікарнею не виконано її обов`язку прийняти на роботу [PERSON] після закінчення ним інтернатури відповідно до направлення на роботу. 21.12.2020 засобами поштового зв?язку відповідач отримав копію Наказу КНМП «Глобинська ЦРЛ» №45Кп7 від 20.11.2020 про його звільнення з посади лікаря-ендоскопіста (1 ст.) ендоскопічного кабінету (без категорії) з 17.08.2020 згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та повідомлення від 20.11.2020 про необхідність отримання трудової книжки. Судом встановлено, що наказ містить посилання на акти про відсутність на робочому місці, наказ та акт про проведення службового розслідування, акт про відмову написання пояснень про відсутність. Будь-які реквізити таких документів не вказані. В матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з актами про відсутність на робочому місці. На поштову адресу відповідача вони також не направлялись. Наказ та акт про проведення службового розслідування, акт про відмову написання пояснень позивачем до матеріалів справи не долучено. Суд зазначає, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, лише якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими іншими доказами. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній у постанові від 27.05.2020 р. по справі № 750/5598/17 (провадження № 61-43413св18). Суд вважає недостатніми докази наявності підстав для винесення Наказу КНМП «Глобинська ЦРЛ» №45Кп7 від 20.11.2020 про звільнення [PERSON] зважаючи на відсутність в матеріалах справи копії наказу та акта про проведення службового розслідування, акта про відмову написання пояснень, та доказів направлення відповідачеві актів про відсутність на робочому місці чи іншим чином ознайомлення з ними. Окрім того, відповідач зазначає про те, що він з`являвся за місцезнаходженням роботодавця, неодноразово звертався до нього з метою належного виконання своїх трудових обов`язків, що також підтверджується матеріалами справи. На виконання ухвали про витребування доказів від 05.03.2021 позивачем, серед іншого, надано до суду належним чином засвідчені копії посадової інструкції лікаря-ендоскопіста, правил трудового розпорядку, колективного договору, з якими, однак, [PERSON] не був ознайомлений. Відповідно до ст. 29 Кодексу законів про працю України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. До суду не надано доказів виконання позивачем його обов?язків, передбачених ст. 29 Кодексу законів про працю України. Не може бути поставлено в провину працівнику відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було повідомлено, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена в Постанові від 08.05.2019 по справі № 489/1609/17. Окрім того, на виконання ухвали суду від 05.03.2020 про витребування доказів позивач також не надав належним чином засвідченої копії путівки на цикл спеціалізації з ендоскопії з включенням даних про відрядженого [PERSON] та належним чином засвідчену копію наказу про відрядження [PERSON] на підвищення кваліфікації, зокрема цикл спеціалізації з ендоскопії. Судом встановлено, що наявні в матеріалах справи копії планів-заявок за 2018 та 2019 роки на підвищення кваліфікації, в тому числі ендоскопістів, не містять зазначення відповідача серед осіб, які б направлялись на цикл спеціалізації. В той же час, позивач надає до суду копію листа від 10.08.2021 до Харківської медичної академії післядипломної освіти з проханням надати путівку на цикл спеціалізації за фахом «Ендоскопія» лікарю-ендоскопісту Адамському М.О. з 26.08.2020 по 24.12.2020. Доказів направлення такого листа та відповіді на нього позивач до суду не надав. Відповідно до п. 3.2 Договору про відпрацювання випускником, випускник відшкодовує роботодавцю витрати, пов`язані з проходженням ним інтернатури (проїзд, заробітна плата, витрати, пов`язані з забезпеченням житла, витрати по відрядженню тощо) у разі порушення випускником в односторонньому порядку без поважних причин умов договору, зокрема у разі самостійного припинення проходження інтернатури без поважних причин; у разі дострокового відрахування з навчального закладу за пропуски занять без поважних причин, невиконання навчального плану, тощо; у разі, коли за результатами державної атестації не присвоєно звання лікаря-спеціаліста відповідної спеціальності і не видано документ установленого зразка; у разі необґрунтованої відмови від роботи в Глобинській центральній районній лікарні; у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначений цим договором за власним бажанням або з ініціативи адміністрації за виключенням випадків, передбачених пунктами 1 та 2 статті 40 КЗпП України. Суд не вбачає у діях відповідача порушень умов договору №3 від 26.07.2017 та підстав для відшкодовування роботодавцеві витрат, пов`язаних з проходженням ним інтернатури згідно з п. 3.2 вказаного договору. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. За змістом пункту 3 статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем зазначений обов?язок не виконано. Окрім того, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Враховуючи, що позивача за зустрічним позовом було звільнено з 17.08.2020 Наказом від 20.11.2020 - місячний строк, встановлений ст. 148 КЗпП України, роботодавцем пропущений. До того ж, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 26.09.2018 по справі №289/51/16-ц, працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених Кодексу законів про працю України лише у день видання наказу роботодавця, або у будь-який наступний день за днем видання наказу про звільнення. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на вищевикладене, оцінивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення зустрічних позовних вимог та відмову в задоволенні первісних позовних вимог. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2675,24 гривень 40 копійок підлягає стягненню з позивача за первісним позовом в дохід держави, натомість на користь держави по зустрічному позову необхідно стягнути з відповідча судовий збір у розмірі 908.00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved