Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на її утримання на період навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця і до завершення навчання або до досягнення нею 23-х років. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона навчається на 4 курсі денної форми навчання групи 403-МН відділення Сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗФПО «Київський медичний фаховий коледж». Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. У зв`язку з навчанням, позивачка не має змоги влаштуватися на роботу, отримувати самостійний заробіток та знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] , що є недостатнім, тому потребує матеріальної допомоги на період навчання від батька. Відповідач є батьком позивачки. Останній у добровільному порядку не надавав матеріальної допомоги на утримання позивачки, коди вона була неповнолітньою, тому рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.04.2010 з нього на її утримання стягувалися аліменти. Оскільки позивачка 09.09.2022 досягла повноліття, то зобов`язання відповідача згідно вказаного рішення припинилися. Однак, останній все рівно не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу позивачці на час її навчання, хоча є працездатним, офіційно працює та інших утриманців не має. З врахуванням наведеного, позивачка змушена звернутися із вказаним позовом до суду. 02.11.2022 ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив 5 днів із дня вручення відзиву, а також строк для подання відповідачем заперечення 5 днів із дня вручення відповіді на відзив. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву не подано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком позивачки у справі, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.09.2004. [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Довідкою № 224 від 12.09.2022 підтверджується, що [PERSON] є студенткою четвертого курсу денної форми навчання групи 403-МН відділення Сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗФПО «Київський медичний фаховий коледж». Форма навчання бюджетна. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування повнолітньої дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналіз наведених норм права у поєднанні з основними правилами доказування (ст. 76-81 ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов [PERSON] був пред`явлений до суду 21.10.2022 (згідно поштового конверту, в якому надійшов позов). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 даної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У матеріалах справи відсутні відомості про доходи як позивачки, так ї її матері та батька, відповідача у справі. Також у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання своєї дочки [PERSON] . Враховуючи наведене, те, що заявлений позивачкою розмір аліментів є таким, що відповідає засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також те, що відповідач, як батько позивачки матеріальної допомоги їй не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на її утримання на час її навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 21.10.2022 року і до припинення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Крім того, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved