Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

В жовтні 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування уточнених позовних вимог вказала, що між нею, як споживачем, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», як постачальником газу та АТ «Дніпропетровськгаз», як газорозподільним підприємством укладено договір про надання послуг з газопостачання. Оскільки у квартирі був відсутній індивідуальний газовий лічильник, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснювало постачання природного газу і нараховувало вартість послуг з газопостачання позивачу до 01.01.2017 року згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених відповідними постановами КМУ від 08.06.1996 р. № 609 та від 23.03.2016 р. № 203. В 2017 році відповідач АТ «Дніпропетровськгаз» здійснив встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для комерційного обліку споживання природного газу мешканцями будинку [ADDRESS] , а відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» почав здійснювати нарахування вартості послуг з газопостачання у відповідності з Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, що затверджений постановою КМУ від 16.05.2002 року № 620 (в редакції постанови від 27.01.2016 р. №46). Вважає незаконними вказані дії відповідача, оскільки останнім не було складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, вказаний акт не надано їй для підписання, точка обліку не була визначена, тобто не було вихідних даних для розрахунку проекту, що свідчить про те, що відповідач АТ «Дніпропетровськгаз» не міг розробити проект та не мав права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку. Зазначила, що вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузі обліку не поширюються на населення, що підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні такого суб`єкта, як побутові споживачі (населення). Вона є власником квартири [ADDRESS] право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартир, між тим, це будинок не має власника (балансоутримувача), що володіє даним будинком одноособово оскільки даний будинок, як цілісність, є спільною частковою власністю власників квартир приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». За відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку 57 неможливо застосувати положення п.1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються квартирні лічильники газу відповідно Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу IX Кодексу ГРС. Отже вважає, що дії відповідача ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам у вищевказаному багатоквартирному будинку є незаконними, оскільки всі дії вчиненні з порушенням положень ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природне газу». Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу. Вона приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ. Зважаючи на відсутність її згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, неодноразово зверталась до відповідача з проханням встановити в своїй квартирі квартирний прилад обліку газу за рахунок АТ «Дніпропетровськгаз» та поновити режим нарахування об`єму спожитого природного газу, однак у цьому їй було відмовлено листом №490-Лв-16377-1220 від 21.12.2020 року, де АТ «Дніпропетровськгаз» зазначив, споживач будинку вже забезпечений комерційним обліком за рахунок Оператора ГРМ підстави для встановлення за його рахунок індивідуальних лічильників газу відсутні. Крім того, листом №490-Лв-14300-0922, повідомлено, що 19.04.2022 представник Кам`янського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» за адресою вул. Алтайська, м. Кам`янське було виявлено аварійний режим роботи загальнобудинкового лічильника, внаслідок чого його було демонтовано, з 01.02.2022 року нарахування за її адресою здійснюється згідно із середнім обсягом споживання газу за три попередні місяці (листопад, грудень, січень) з розрахунку на 1 зареєстровану особу. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що [PERSON] посилається на те, що вона є «побутовим споживачем природного газу» та розподіл природного газу їй здійснює відповідачем відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 (далі - Типовий договір), «фактом згоди приєднання оскільки щомісячно споживаю природний газ та щомісячно сплачую рахунки за спожитий природний газ...». Однак, будь-яких доказів приєднання до умов Типового договору позивачем не надано, в т.ч. і фінансових документів, які підтверджували б оплату позивачем наданих послуг з розподілу. Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-УІ (далі - Закон № 3533-VІ) визначено загальні правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу. В свою чергу нормами Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-УІ (далі - Закон № 3533-УІ) у редакції, яка діяла на момент встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу (далі - загальнобудинковий ВОГ) у будинку позивача, визначено наступне: суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані завершити виконання робіт із забезпечення побутових споживачів, які використовують газ тільки для приготування їжі (яким є позивач), приладами обліку в строк до 01 січня 2018 року. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21.12.2017 року № 2260-VІІІ змінено зазначений вище кінцевий термін - на 01 січня 2021 року (далі - Закон № 2260-VІІІ). Надалі Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» № 1338-ІХ від 05.03.2021р. продовжено зазначений вище кінцевий термін - до 01 січня 2023 року. Тобто з дати набрання чинності вказаним законом (28.03.2021р.) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року (абз. 4 пп. "а" п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 3533-VІ). Отже, зазначеною нормою ст. 6 Закону № 3533-VІ, визначено обов`язок суб`єкта господарювання - Оператора ГРМ щодо забезпечення встановлення лічильників газу виключно відносно населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується. Однак, при цьому, Закон № 3533-VІ не встановлював категорій та конкретних обставин здійснення газопостачання на об`єкти споживачів, за якими суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, мають встановлювати вузли обліку - загальнобудинкові чи індивідуальні. Також Законом № 3533-VІ не було визначено і обов`язок суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відповідно до п. 1 глави 2 Розділу IV Кодекс ГРМ з метою забезпечення безпеки, надійності, регулярності та якості розподілу (газопостачання) природного газу газорозподільною системою та з урахуванням законодавства з питань охорони довкілля та енергоефективності Оператор ГРМ щороку до 31 липня розробляє та подає на затвердження Регулятору план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, а після затвердження розміщує його на своєму веб-сайті. Згідно з п. 6 глави 2 Розділу IV Кодексу ГРМ при розробці плану розвитку газорозподільної системи Оператор ГРМ бере до уваги: 1) безпеку експлуатації газорозподільної системи, а також забезпечення безперервності надання газорозподільних послуг; 2) технічний стан елементів ГРМ; 3) зниження питомих витрат на експлуатацію; 4) збільшення технічної потужності ГРМ; 5) приєднання до газорозподільної мережі; 6) економічну ефективність інвестиційних заходів. Згідно з пп. 1 п. 6 Положення про НКРЕКП, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій. Відповідно до абз. 2 та абз. 3 п. 13 вищевказаного Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Так, постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 391 зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 22.12.2016 № 2344, було затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, відповідно до якого, у розділі І передбачено встановлення будинкових ВОГ, які закладені в тариф на розподіл природного газу, в якому серед інших, наявний і будинок позивача за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, АТ «Дніпропетровськгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 391. На виконання вимог постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 391, за рахунок відповідача за адресою: [ADDRESS] , встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за проектом, розробленим ТОВ «Дніпрогазпроект». Вказаний лічильник газу введено в експлуатацію 31.01.2017 року та опломбовано (що підтверджується актом № 426 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання), а отже він є належним приладом обліку, встановленим з дотриманням норм чинного законодавства, що регулює встановлення та використання загальнобудинкового ВОГ. А тому повторне встановлення індивідуального лічильника за кошти відповідача призведе до нівелювання критерію державної політики стосовно економічної доцільності діяльності операторів газорозподільної мережі, спрямованої на встановлення лічильників газу та подальшого здійснення комерційного обліку природного газу. Підкреслила, що ані попередня, ані чинна редакція Закону № 3533-VI не кваліфікує дії Оператора ГРМ з встановлення загальнобудинкового лічильника газу, як протиправні, або такі, що суперечать вимогам даного Закону. Навпаки, у відповідності до Кодексу ГРС та Закону № 3533-VI, разом із встановленням загальнобудинкового вузла обліку, усі споживачі цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу. Більше того, відповідно до абз. 6 п. 4 Положення № 620, у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Однак, позивач, ігноруючи наведені норми законодавства щодо встановлення лічильника газу в свою квартиру, обрав інший шлях для вирішення проблемного для себе питання, а саме подав до суду позов без належного обґрунтування нормами матеріального права. Відповідно до розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285 (далі - ПБСГ), підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків за умови не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Вузол обліку газу встановлений за проектом, ПБСГ не порушені. У відповідності до п. 1 гл. 5 р. IX Кодексу ГРС за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно п. 5 гл. 1 р. X Кодексу ГРС для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VI цього Кодексу ГРС. Також звернула увагу, що відповідно до положень частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу. В свою чергу відповідно до п. 5 Положення № 620, яке є чинним на момент подання позовної заяви позивачем: «Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: - для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; - для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні». Отже, заявлена позовна вимога є такою, що задоволенню не підлягає. Доводи позивача про відсутність акту розмежування балансової належності також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки згідно п. 1 розділу III глави 5 Кодексу газорозподільних систем за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Отже, правовідносини, щодо укладення вказаного акта існують між Оператором ГРМ, в даному випадку відповідач АТ «Дніпропетровськгаз» та балансоутримувачем будинку і стосуються експлуатаційної відповідальності між ними. Щодо укладення акту-розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін слід зазначити наступне. Як зазначає позивач у позовній заяві, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно внутрішньобудинкової системи газопостачання (далі - акт) по об`єкту - багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] укладено між AT «Дніпропетровська» та Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Теплотехнік» 26.09.2019 року, що не заперечується Оператором ГРМ. В рамках виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року було прийнято пакет українських законодавчих актів, які визначають правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства. Внаслідок їх прийняття відбулися суттєві зміни в моделі взаємовідносин газорозподільної компанії та споживачів, зокрема, в частині визначення прав та обов`язків учасників газового ринку. Як сам акт розмежування, так і необхідність його укладання з власниками (балансоутримувачами, управителями) багатоквартирних будинків та побутовими споживачами визначені нормами Кодексу ГРС, який набрав чинності 27.11.2015 року. Оскільки для правовідносин у газовій сфері між Операторами ГРМ та зазначеними вище категоріями споживачів послуг з розподілу природного газу укладання актів розмежування було визначено положеннями Кодексу ГРС обов`язком, а кількість споживачів природного газу на території України сягає мільйонів, законодавець визначив можливість укладання вказаних актів протягом певного часового проміжку. Це стосується усіх споживачів, включаючи як побутових споживачів, так і власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки. Так, у відповідності до абз. 4 п. 1 гл. 5 р. III Кодексу ГРС власники (балансоутримувачі. управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ. до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. З викладених положень Кодексу ГРС слідує, що укладання акту розмежування передбачає необхідність вчинення дій, як з боку Оператора ГРМ, так і з боку власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки. В свою чергу, AT «Дніпропетровськгаз» вживало заходів щодо укладення таких актів шляхом направлення їх примірників для підписання до власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки. Однак, з незалежних від AT «Дніпропетровськгаз» обставин, такі акти не підписувалися з боку власників (балансоутримувачів, управителів, інших осіб) з огляду на невизначеність кола осіб, відповідальних за укладання вказаних актів. До того ж абз. 3 п. 1 гл. 5 р. III Кодексу ГРС визначено, що за відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. При цьому жодною нормою ані Кодексу ГРС, ані інших нормативно-правових актів не встановлено, що до моменту укладення акту розмежування режим нарахування об`ємів природного газу усім споживачам, які користувалися такими послугами до набрання чинності Кодексом ГРС, є незаконним чи безпідставним. Облік наданих послуг розподілу природного газу після введення в дію норм Кодексу ГРС продовжував щомісячно здійснюватися для кожного споживача. як і до набрання ним чинності, незважаючи на відсутність актів розмежування. Щодо фактичних обставин справи, AT «Дніпропетровськгаз», надає копію акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно внутрішньобудинкової системи газопостачання від 26.06.2019 року по об`єкту: багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний акт підписано представниками, як AT «Дніпропетровськгаз», так і Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Теплотехнік». Незрозумілим залишається також акцент в позовній заяві саме на даному акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, оскільки цей акт є суто технічним, в якому відображається точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування та точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації окремих ділянок або елементів. При цьому в жодному нормативно-правовому акті не зазначено про неможливість здійснювати нарахування за показниками комерційних вузлів обліку газу до моменту укладення актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін - між Оператором ГРМ та власниками (балансоутримувачами, управителями, іншими особами). Отже, наявність/відсутність акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін не впливає на обсяг чи правомірність нарахувань за показниками загальнобудинкового приладу обліку газу. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , споживачем послуг газопостачання, що сторонами не заперечується. Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є Оператором ГРМ (газорозподільної мережі), виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Позивачка зверталась із листом від 15.12.2020р. №3Г-12429-49001-1220 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з проханням встановити квартирний прилад обліку споживання природного газу. АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» листом від 21.12.2020р.за №490-Лв-16377-1220 повідомив [PERSON] про те, що на виконання\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~за адресою: [ADDRESS] , заплановано встановлено та введено в експлуатацію загальнобудинковий лічильник газу за рахунок Оператора ГРМ у відповідності до затвердженого Постановою НКРЕКП від 24.03.2016р. №391 Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки. Згідно з п.1 гл.5 роз. IV Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494\~(далі - Кодекс ГРМ), Оператор ГРМ зобов`язаний виконувати затверджений Регулятором план розвитку в повному обсязі відповідно до запланованих етапів, обсягів робіт у кількісному вираженні та обсягів фінансування у вартісному вираженні. Дійсно, 20.01.2018р., згідно\~Закону № 2260-VIII від 21.12.2017р., набули чинності зміни до\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно яких в ст.ст. 2, 5, 6 даного Закону цифри "2018" замінено цифрами "2021" та ст. 2 доповнено новою частиною, а саме; з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному\~статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Але, встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу за адресою [ADDRESS] , було здійснено в період дії попередньої редакції\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в якій не обмежувалося та не обумовлювалося ані місце встановлення лічильника газу (в квартирі, перед житловим будинком тощо), ані кількість споживачів чи квартир (обсяг споживання природного газу, якими вимірює зазначений лічильник) та не ставилося конкретних вимог щодо тієї обставини, в чиїй власності або на балансі знаходиться лічильник, та не передбачалося отримання згоди співвласників багатоквартирного будинку. Згідно зі\~ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ні попередня ні чинна редакція Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу не кваліфікує дії з встановлення загальнобудинкового лічильника газу, як протиправні або такі, що суперечать вимогам даного Закону. Навпаки, у відповідності до Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», разом із встановленням загальнобудинкового вузла обліку усі споживачі цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу, як того вимагають норми Закону. Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в листі НКРЕКП від 02.06.2016р. №5524/16.1.1/7-16 щодо забезпечення обліку природного газу у населення. Норми ст.ст.\~3,\~4,\~6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~не передбачають в імперативному порядку проведення встановлення лічильників газу виключно за кошти Оператора ГРМ, а також виключно самим Оператором ГРМ. З норм закону лише чітко видно, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Натомість, Законом передбачено доволі широкий перелік можливих джерел фінансування вказаних робіт, включаючи безпосередньо і кошти споживачів. Оскільки у ч. 3\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~(далі - Закон) побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Також,\~Законом\~не обмежено коло суб`єктів господарювання, які можуть бути виконавцями вимог вказаного\~закону. Оскільки, згідно зі\~ст. 4 Закону, виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. Тобто, дії з встановлення лічильників газу на виконання вимог\~Закону\~віднесено до конкурентного ринку. А відтак,\~Законом\~не передбачено виключного обов`язку відповідача проводити дії з встановлення лічильників газу. З аналізу норм Кодексу ГРМ та тих основних функцій, якими він наділяє Операторів ГРМ, можливо дійти висновку, що дії з забезпечення встановлення лічильників газу полягають у наступному: погодження проектної документації та видача технічних умов (вразі необхідності); припинення газопостачання для проведення робіт з встановлення лічильника газу; проведення обстеження встановленого лічильника газу; прийняття в експлуатацію встановленого лічильника газу; відновлення газопостачання після встановлення лічильника газу; зберігання одного примірника технічної документації в архіві Оператора ГРМ. Крім того, згідно з гл. 2 роз. Х Кодексу ГРМ, будівництво, монтаж та налагодження комерційного ВОГ та його складових здійснюються відповідно до погодженої Оператором ГРМ проектної документації та вимог цього\~Кодексу. Усі роботи виконуються спеціалізованими монтажними організаціями, які мають на це відповідний дозвіл, з дотриманням діючих норм та інструкцій та відповідно до вимог, зазначених у настановах з експлуатації заводів-виробників елементів, які входять до складу комерційного ВОГ. Враховуючи, що споживачі будинку вже забезпечені комерційним обліком за рахунок Оператора ГРМ, підстави для встановлення за його рахунок індивідуальних лічильників газу відсутні. Дії AT «Дніпропетровськгаз» в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства в частині забезпечення населення комерційним обліком природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі ГРС. Листом AT «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2020 року на звернення [PERSON] повідомлено, що так як споживачі будинку забезпечені комерційним обліком за рахунок Оператора ГРМ, підстав для встановлення за його рахунок індивідуальних лічильників газу немає. Згідно із ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом\~статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 ч. 1 цієї статті, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим\~Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Частиною 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору. Як зазначено у ч. 1 ст. 30\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги", державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Частиною 1, 2\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з п.п а п. 1 ч. 1\~ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується:\~комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року;\~для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року;\~тільки для приготування їжі -\~до 1 січня 2023 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Частиною 3\~ст. 6Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»зазначено, що контроль за забезпеченням встановлення лічильників газу здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивач є споживачем природного газу, а відповідач\~оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Позивачка приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ, сплачує рахунки за спожитий природний газ. Зазначена обставина сторонами не оспорюється. Права та обов`язки споживача чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у\~Законі України «Про ринок природного газу»\~та Кодексі ГРС. Відповідно до п. 5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором. У\~статті 526 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно Постанови НКРЕКП від 24.03.2016р. №391 (зі змінами, внесеними Постановою №2344 від 22.12.2016 р.) було затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, відповідно до якого передбачено встановлення у 2016-2017 роках 1854 будинкових ВОГ з обсягом фінансування 50644,00 грн. за рахунок витрат на встановлення будинкових лічильників газу населенню, які закладені в тариф на розподіл природного газу. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах); приймаючи до уваги, що позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних; враховуючи, що позивачка висловила волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, - суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача за власні кошти встановити позивачу індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу. Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог\~статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закон України\~Про житлово-комунальні послуги\~волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. У постанові Верховного Суду від 23.11.2020р. у справі №212/3482/18 (провадження № 61-22896св19),\~зазначено, що відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог\~статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним». У постанові Верховного Суду від 25.06.2020р.в справі № 212/7490/17-ц (провадження № 61-1511св19)\~вказано, що «вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитись фінансування робіт з оснащення позивачів лічильниками газу, апеляційний суд правильно вважав, що, саме, на відповідача покладено обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним». Тобто саме на відповідача був покладений обов`язок встановлення лічильників газу та лише він повинен був вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним, оскільки позивач проводить оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких передбачені витрати на встановлення лічильника газу, у тому числі безпосередньо індивідуального. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства та порушує гарантовані чинним законодавством права позивача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір по справі, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved