Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19291,05 гривень за кредитним договором б/н від 20.12.2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.12.2010 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він був повністю проінформованим про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті його заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року становила 19291,05 гривнь, яка складається з: 19119,68 гривень - заборгованості за тілом кредиту, в т.ч.: 19119,68 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 171,37 гривень - заборгованості за простроченими відсотками. 16.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Другої дніпровської держаної нотаріальної контори, та 05.10.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] 25.10.2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи викладене, АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19291,05 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 12.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 12.07.2022 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної Ірини Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , померлого [INFO] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повторно, належним чином була повідомлена про день час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.12.2010 року [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4800 гривень, який у подальшому було збільшено до 20000 гривень, на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Позичальник [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26.06.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року становить 19291,05 гривень, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 19119,68 гривень та заборгованості за простроченими відсотками - 171,37 гривень. Інші види заборгованості відсутні. 16.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину. 09.07.2021 року банком отримано відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Гуніної І.О., за місцем заведеної спадкової справи. 05.10.2021 року від приватного нотаріуса Гуніної І.О. кредитору надійшла відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] 25.10.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 133/2019, відкритої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуніною І.О., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що спадщину після смерті останнього прийняла його дружина [PERSON] . Інші спадкоємці - діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , відмовились від прийняття даної спадщини у встановлені законом строки, що підтверджується їхніми нотаріально посвідченими заявами про відмову від прийняття спадщини.16.06.2020 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців, оскільки недотримання цих строків позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, зміст цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкодавець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини, і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати. Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій (п. 189). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.14), датою отримання банком інформації про смерть клієнта є дата - [INFO] , датою смерті клієнта є дата - [INFO] . Таким чином, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємця боржника протягом шести місяців починаючи з 23.01.2020 року, тобто з часу коли він дізнався про відкриття спадщини, до 23.07.2020 року Водночас, з претензією кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори позивач вперше звернувся лише 16.06.2021 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Аналогічна позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц, зокрема, Верховний Суд вказує, що кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» втратило право вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] , а тому позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed