Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач [PERSON] \~звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину - [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/10 частини\~з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини\~\~з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період непрацездатності та встановленої інвалідності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] ( [INFO] ). Однак, на даний час відповідач не бере участі в утриманні дитини та не здійснює виконання своїх батьківських обов`язків. Тому, лише позивач займається вихованням дитини та фактично вона та дитина перебувають на її утриманні за власні кошти. При цьому відповідач має постійне місце роботи та стабільно отримує високий дохід, має також інших утриманців, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також з урахуванням потреб матерi з якою проживає дитина, позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини\~\~з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період непрацездатності та встановленої інвалідності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 30.11.2022 відповідач надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що останній позовні вимоги визнає, підтверджує, що все викладене в позові відповідає дійсності, проти вирішення справи в спрощеному порядку за наявними матеріалами не заперечує. Просив суд розглядати справу без його участі. 01.12.2022 представник позивача надала до суду заяву у якій просила суд здійснити розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги задовольнити. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.05.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 972 (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , видане 11.05.2018 Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.11.2018. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується та не заперечується відповідачем. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2007 у справі № 2-5516/07 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісяця в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви, тобто з 18.04.2007 до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси, виданим 27.04.2022 у справі №\~522/4638/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 12.04.2022 і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] ( [INFO] ) повноліття, тобто до [INFO] та продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Рішення судів були пред`явлені до примусового виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2022 № 69889865, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.10.2022). В ході примусового виконання рішень суду державним виконавцем було направлено постанови до бухгалтерії ВМКЦ Південного регіону, де працевлаштований відповідач, для утримання аліментів з його заробітної плати. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з ч. 2 \~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ч.\~3\~ст.\~ 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з\~ч.\~1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є полковником медичної служби та перебуває на військовій службі у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону Міністерства оборони України та з 15.03.2022 по теперішній час виконує обов`язки військової служби поза межами м. Одеси та області (довідка від 06.10.2022 № 264). Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/10 частини\~з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду\~і до\~досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів на малолітню дитину, ураховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, має задовільний стан здоров`я, має на утриманні інших осіб, має стабільний заробіток, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/10 частини\~\~з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2022 \~і до\~досягнення дитиною повноліття, що встановить справедливий баланс між захистом прав дитини та обов`язком відповідача по сплаті аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи (ч. 3 ст. 75 СК України). З причини загальних захворювань позивачу встановлена ІІІ (третя) група інвалідності та встановлені відповідні обмеження щодо праці, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ № 621007, виданою Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК від 02.08.2022 № 2 та пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 29.08.2022, термін дії до 31.07.2023. Згідно довідки від 17.08.2022 № 470, виданої КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Бучак О.Б. перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 4-річного віку з 28.10.2021 до 27.10.2022. Також згідно з ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз норм статті 75 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з членів подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) також має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Згідно з ч. 4\~ст. 84 СК України\~право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/10 частини\~\~з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період її непрацездатності та встановленої інвалідності, такий розмір аліментів є обґрунтованим та таким, що визначений згідно з принципами справедливості та розумності, враховуючи стан здоров`я позивача, матеріальне становище відповідача та обставини справи. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved