Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 12/100 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить 12/100 частина житлового будинку А-2 що розташований за адресою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги відповідно до закону, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги, а саме мати померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Позивачка у визначений строк звернулася до Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що договір купівлі - продажу вищевказаного нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Відмова мотивована тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 12/100 частки житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] віл 20 жовтня 1999 року укладений між [PERSON] та ліквідаційною комісією з банкрутства Доманівської районної споживчої кооперації та зареєстрований у Вознесенському філіалі Універсальної біржи Південь в журналі реєстрації біржових угод про нерухомість №177 від 20.10.1999 р. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за померлим [PERSON] права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 20 жовтня 1999 року не суперечила чинному законодавству. Біржове оформлення договору було вибрано у зв`язку із тим, що така форма оформлення подібного роду договорів відповідала діючому на той час законодавству. Зокрема, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на момент укладення Договору міни), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Оформлювати договори купівлі-продажу на товарній біржі було розповсюдженим явищем. Договір купівлі-продажу від 20.10.1999 року на сьогоднішній день є єдиним правовстановлюючим документом на вказану частину будинку. Вчинити повторно правочин та посвідчити його нотаріально неможливо через те, що одна зі сторін договору померла. На теперішній час позивачка позбавлена можливості повноцінно розпоряджатися нерухомим майном, що перейшло до неї у спадок, і це стало причиною її звернення до суду. Враховуючи все вищезазначене, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , яки помер [INFO] , право власності на 12/400 часток житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] . У підготовче судове засідання з розгляду справи позивачка [PERSON] не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Доманівської селищної ради Савін Д. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу без участі представника відповідача.. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на визнання позову відповідачем Доманівською селищною радо., дослідивши письмові\~\~докази, спадкову справу,\~\~суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Так, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України, іншими нормативними актами... Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , встановлено, що [INFO] , в смт Доманівка помер [PERSON] . Померлий [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копій документів, що містяться у спадковій справі №43/2021, заведеній після смерті [PERSON] , вбачається, що спадщину після його смерті прийняла позивач [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Мати померлого [PERSON] - [PERSON] та син померлого [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, про що свідчить їх заява від 20.04.2021 р., які знаходяться у спадковій справі №43/2021. За такого, зважаючи на те, що, крім [PERSON] інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, та з урахуванням вимог ч.1 ст.1221, ст.1277 ЦК України Доманівська селищна рада Миколаївської області є належним відповідачем у справі. Так, із копії договору купівлі продажу нерухомого майна, встановлено, що 20 жовтня 1999 р. між ліквідаційною комісією з банкрутсва Доманівської районної споживчої кооперації та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу 12/100 частки житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] . За умовами договору ліквідаційною комісією з банкрутсва Доманівської районної споживчої кооперації продав, а [PERSON] купив зазначений 12/100 частки житлового будинку. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором від 20 жовтня 1999 р. посвідченим Вознесенським філіалом Універсальної біржи Південь. Договір зареєстрований у Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєсраційний напис на договорі від 05 листопада 1999 р. за №1911. Як вбачається із копії технічного паспорта на квартиру, виготовленого КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 червня 2011 року, право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З копій матеріалів спадкової справи №43/2021, заведеної після смерті [PERSON] померлого [INFO] , судом встановлено, що [PERSON] своєю заявою від 09.04.2021року прийняла за законом спадщину після смерті чоловіка. При цьому у вказаній заяві вона зазначила про існування ще двох спадкоємця матері померлого [PERSON] [PERSON] . Та сина померлого [PERSON] - [PERSON] . Однак, досліджені судом копії матеріалів спадкової справи №43/2021 встановлено, що своїми заявами [PERSON] . Та [PERSON] від 20.04.2021 р. подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім того, судом встановлено, що державний нотаріус Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грушанською І. своєю постановою від 19.10.2021 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідно до ст.227 ЦК у редакції 1963 року, згідно з якою договір купівлі-продажу, житлового будинку, якщо хоча б з однією із сторін є громадянин повинен бути нотаріально посвідчений, а недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У той же час, суд не погоджується з державним нотаріусом стосовно відсутності належного документального підтвердження права власності спадкодавця на 12/100 частки житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] ., як оформленого за біржовою угодою, зважаючи на таке. Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що договір міни було укладено у липні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.242 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. При цьому, ст.227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Вбачається, що договір купівлі продажу від 20 жовтня 1999 року був зареєстрований Вознесенським філіалом Універсальної біржи Південь, тобто належним реєстраційним органом на час укладення цієї угоди, та з цих пір і до самої смерті вказана вище 12/100 часток житлового будинку А-2 перебувала у володінні [PERSON] . У зв`язку з цим, та ще й з огляду на відсутність Вознесенського філіалу Універсальної біржи Південь на сьогоднішній день, суд вважає доведеним той факт, що на момент смерті у власності [PERSON] дійсно перебувала 12/100 часток житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] , яка ввійшла до складу спадщини. Оскільки судом встановлено, що позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу, посвідченого нотаріально; реєстрація біржового договору купівлі - продажу на спадкове майно була проведена спадкодавцем [PERSON] за його життя; факт володіння і розпорядження за життя [PERSON] 12/100 частиною житлового будинку знайшов своє підтвердження в судовому засіданні вищенаведеними письмовими доказами; факт прийняття спадщини позивачем підтверджено її своєчасним зверненням до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено дослідженими судом копіями матеріалів спадкової справи №43/2021, тому суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на спадкове майно, яке складається із 12/100 часток житлового будинку А-2 за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved