Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просить суд визнати за нею право власності на транспортний засіб марки JEEP, моделі CHEROKEE, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послалась на те, що є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] якому належав автомобіль марки JEEP, моделі CHEROKEE, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] . З оглядку на те, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений автомобіль у зв`язку з відсутністю документу який би підтверджував право власності та державної реєстрації за померлим [PERSON] , позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами оскільки відсутній докази того, що відповідачем оспорюється або не визнається право позивача на транспортний засіб. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Бєсєда Г.В. від 08.11.2021 позовну заяву [PERSON] передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 03.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.10.2022 закрито підготовче провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] , 10.09.1988 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « [PERSON] ». Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іванютіна-Сандомирського Л.О. від 03.02.2021, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на автомобіль марки JEEP, моделі CHEROKEE, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , у зв`язку з відсутністю документа який би підтверджував право власності та державної реєстрації на вказаний транспортний засіб за [PERSON] . Також у вказаній постанові зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно з копією спадкової справи №1/2021 відкритої після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася лише [PERSON] . Відповідно до копії посвідчення про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , автомобіль марки JEEP, моделі CHEROKEE, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] було ввезено на територію України [PERSON] . Вказане також підтверджується копією митної декларації. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного вбачається відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] ніж його дружина [PERSON] . Пунктом 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.8 постанови Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед іншого, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Тобто, посвідчення про реєстрацію ТЗ та митна декларація, є підставою для реєстрації права власності на автомобіль на території України. Отже, виходячи з вищевикладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню оскільки наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] який набув у власність автомобіль законним шляхом, однак не виконав процедуру його оформлення на території України до кінця у зв`язку із смертю, що не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права на спадкування такого майна. Доводи представника Дніпровської міської ради з приводу того, що міська рада є неналежним відповідачем у справі не заслуговує на увагу оскільки згідно з приписами матеріального права та враховуючи висновок колегії суддів ВС викладений у постанові від 18.12.2019 в справі № 265/6868/16-ц, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Outcome: approved