Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

У вересні 2022 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 09 квітня 2015 року сторони уклали шлюб, однак 17.06.2021 він розірваний судом. Спільна дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач же добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча є здоровим, працездатним та може працювати. Стягнень з відповідача за виконавчими документами не здійснюється, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття . Ухвалою судді від 27.09.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 18.10.2022, яке неодноразово було відкладене, останнього разу на 07.12.2022. У судове засідання позивачка не з`явилася, 14.11.2022 подала до суду клопотання, у якому просила справу слухати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з`явився, 07.12.2022 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с. 34). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією довідки, виданої 31.03.2008 Відділом РАЦС Решетилівського РУЮ Полтавської області (а.с. 7, 8). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.06.2021 шлюб, зареєстрований 09 квітня 2015 року Відділом ДРАЦС РС Решетилівського РУЮ у Полтавській області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано (а.с. 12-13, 14). Відповідно до довідки, виданої 07.09.2022 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та мати - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Судом також встановлено, що спільна дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов [PERSON] надійшов до суду 22 вересня 2022 року. Згідноч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст. 180 СК України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 992,40 грн на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved