Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 травня 2022 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він та відповідачі [PERSON] , від імені якої діє КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат» та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] визнана недієздатною 15 жовтня 2004 року Залізничним районним судом м.Львова та знаходиться на повному державному утриманні в КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат». Незважаючи на те, що у квартирі троє співвласниками, комунальні послуги сплачує тільки він, решта співвласників не здійснюють оплату послуг в добровільному порядку. Тому він вважає за необхідне здійснити поділ особового рахунку, зокрема покласти на всіх співвласників оплату за 1/3 частини квартири. Виходячи з рівності часток вважає, що можна визначити, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/3 ідеальній частці. Відповідач ЛМКП «Львівводоканал» АТ «Львівгаз» розподілив особові рахунки та виділив окремий рахунок для позивача в межах його частки права власності-1/3 Відповідач ЛКП «Залізничнетеплоенерго не надав йому відповіді на його звернення щодо розподілу особового рахунку. Просить суд визначити, що йому та відповідачам належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та розділити особовий рахунок з оплати житлово-комунальних послуг квартири [ADDRESS] між співвласниками на три окремих особових рахунки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені обставини, ЛМКА «Львівводоканал» просила позов задовольнити. Представник відповідача ЛМКА «Львівводоканал» Бегей Н.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що квартира [ADDRESS] знаходиться у спільній сумісній власності, частки в натурі не виділені, сантехнічні прилади знаходяться у спільному користуванні і тому розподіл особових рахунків без виділення частки нерухомого майна в натурі неможливий. Позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом до співвласників з приводу стягнення на свою користь сплачених ним коштів за комунальні послуги. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник Комунального закладу Львівської обласної ради «Поповицький психоневрологічний інтернат», діючий в інтересах [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник Львівського комунального підприємства «Залізничнеетеплоенерго» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентрарізації та експертної оцінки квартира [ADDRESS] загальною площею 40,40 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 11.06.2004 року, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження №545. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. Тому слід визначити за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частки кожному у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] (1:3). На підставі вимог ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 179 Житлового кодексу\~України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними в п. 14 постанови Пленуму від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами, квартира, яка є спільною сумісною власність чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо позовних вимог про розподіл особових рахунків по сплаті комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч.1 ст. 66 ЖК Української РСР плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 7,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (з наступними змінами та доповненнями) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнаннями. За відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Судом встановлено, що позивач та відповідачі, як учасники спільної часткової власності володіють не часткою майна (квартири) в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються у дробовому виразі. Також суду не надано доказів, що між співвласниками визначений порядок користування квартирою. Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів, сплачених ними із співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх прав звернутися до суду з відповідним позовом. Тому позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з відповідним позовом за захистом своїх прав. Суд звертає увагу, що між сторонами у даній справі не укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог про розподіл особових рахунків по сплаті комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] . Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial