Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] в якому просить усунути йому (позивачу) перешкоди в здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2022 року він на підставі договору купівлі-продажу серії НСЕ 080354 придбав квартиру [ADDRESS] . Продавцями за даним правочином є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час укладення вказаної вище угоди сторонами було визначено, що в строк до 19.10.2022 включно продавці зобов`язані знятись з реєстраційного обліку за адресою місцезнаходження квартири, яка є предметом цього Договору (п.9.6 Договору), але до цього часу вказані дії відповідачем [PERSON] не здійснені. У вказаному приміщенні зареєстровано відповідача. Наявність зареєстрованого відповідача в спірній квартирі утворило для власника незручності щодо його користування. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтримав в повному обсязі позовні вимоги, розгляд справи просить провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до положень\~ст.200 ЦПК України суд може ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою\~статті 206 ЦПК\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином,\~ЦПК\~України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2022 року, серії НСЕ 080354, зареєстрований в реєстрі за №952, придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.8-10). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстроване 18.10.2022, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11). Продавцями за вказаним договором купівлі-продажу є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час укладення договору купівлі-продажу від 18.10.2022, сторонами було визначено, що в строк до 19.10.2022 включно продавці зобов`язані знятись з реєстраційного обліку за адресою місцезнаходження квартири, яка є предметом цього Договору (п.9.6 Договору). Згідно довідки про склад зареєстрованих (сім`ї) у житловому приміщенні/будинку осіб №15-3852 від 28.11.2022 (а.с.12) в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст.7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. З матеріалів справи вбачається, що в квартирі позивача зареєстрований відповідач, якого позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття відповідача з реєстрації, так як відповідач є членом сім`ї колишнього власника житла. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.2\~ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ч.1\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до\~ст.391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~та Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст.41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з нормою\~ст.319 цього Кодексу\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved