Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

22.09.2022 [PERSON] в особі представника адвоката Лишенка С.С. звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначав, що він є громадянином Республіки Білорусь та постійно проживає на території України. 24.01.2020 він уклав шлюб із громадянкою України [PERSON] . На даний час він позбавлений можливості отримати посвідку на тимчасове проживання в Україні в органах міграції, оскільки під час реєстрації вказаного шлюбу у свідоцтві про шлюб не зазначили по батькові заявника, у той час як в паспорті громадянина Республіки Білорусь вказано по батькові заявника. З наведених підстав заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що зазначений в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та зазначений в паспорті громадянина Республіки Білорусь № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є однією особою. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 26.09.2022 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, до участі у справі як заінтересовану особу залучено Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, призначене судове засідання у справі на 31.10.2022 на 11:30 год., встановлено строк для подання відзиву на заяву заінтересованій особі (а.с. 15). 23.12.2022 до суду надійшли письмові пояснення від представника заінтересованої особи, за змістом яких просила вирішити питання щодо достатності доказів та обґрунтованості заяви на розсуд суду. У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника. Представник заявника адвокат Мормуль В.Л. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив заяву задовольнити з підстав, що викладені у ній. Зазначив, що вважає належним способом захисту порушеного права заявника встановлення факту, визначеного у заяві. Іншим чином, аніж звернення до суду, заявник не має можливості отримати посвідку у міграційній службі. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засідання просила вирішити заяву на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних\~фактів,\~що можуть\~бути встановлені\~в судовому\~порядку,\~визначений у\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України.\~При цьому,\~згідно з\~ч.\~2\~цієї статті\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому, згідно із роз`ясненнями, наданими у пункті 12 цієї Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК (прим.: в редакції до 18.03.2004) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно з ч. 3 ст. 315 чинного ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Предметом заяви [PERSON] є встановлення факту що зазначений в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та зазначений в паспорті громадянина Республіки Білорусь № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є однією особою. Тобто, заявником заявляється вимога про встановлення тотожності особи, що не підлягає встановленню судом в порядку окремого провадження. Підставою звернення до суду із заявою є невідповідність даних у вищезазначеному свідоцтві про шлюб заявника із його паспортом в частині зазначення по батькові заявника « [PERSON] ». У судовому засіданні представник заявника зазначив, що заявник звертався до органу РАЦС з метою внесення виправлення до свідоцтва про шлюб, однак, у задоволенні його вимог було відмовлено. Разом із тим, до заяви не додано копії відповідного звернення заявника до органу РАЦС з цього питання та копії отриманої відповіді на таке звернення. У той же час, відповідно до п. 1.5 р. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі Правила), заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником. Згідно з п. 1.17 р. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання можуть проводитися за заявою заявника шляхом звернення до центру надання адміністративних послуг. Пунктом 2.1 р. ІІ Правил визначено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в\~додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених\~статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України). Іноземці, особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, подають заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або за місцем зберігання першого примірника актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану на тимчасово окупованій території України заява подається за межами цієї території на їх вибір. Згідно з п. 2.6 р. ІІ Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Відповідно до п. 2.12 р. ІІ Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в\~додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. Вказаний висновок є підставою для внесення змін до актового запису згідно з п. 2.13.3 цього Порядку, на підставі чого у подальшому заявник вправі отримати свідоцтво про шлюб із виправленими відомостями. Суду з боку заявника не надано висновку про відмову у внесенні змін до актового запису відповідно до п. 2.12 р. ІІ Правил. Також заявник не надав доказів оскарження у встановленому законом порядку такого висновку, у разі його складання. За таких обставин, суд вважає неналежним обраний заявником спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні вимог його заяви в повному обсязі.

Outcome: dismissed