Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач\~звернувся із\~вищезазначеним позовом.\~В обґрунтування\~позову зазначено\~,\~що 05.08.2022 року відкрито виконавче\~провадження №69566020 на підставі\~виконавчого напису\~№113756 від 08.06.2021\~року,\~вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем,\~яке в\~свою чергу\~вчинено на\~користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», проте \~нотаріус не\~пересвідчився у\~безспірності вимог\~ останього, \~не було\~надано нотаріусу\~необхідних документів,\~тому позивач\~ просив\~суд визнати\~ цей\~виконавчий напис\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Відповідач позов визнав, з сумою витрат на правову допомогу не погодився, вважав її завищеною. Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження № 695660520 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,\~боргу у розмірі 46036,48 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками- наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вищезазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.10.2018 у справі № 61-10285св18. Також, слід зазначити, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВП ВС України №645/1979/15-ц від 23.06.2020. З наданих позивачем до суду письмових доказів з одного боку та визнанням позову з відповідача, відсутність належних документів нотаріуса вбачається, що відповідач, звертаючись до нотаріуса, не надав всіх необхідних документів які підтверджують безспірність заборгованості, окрім того відповідачем не було направлено належним чином на адресу позивача листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань. Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що станом на момент виникнення спірних правовідносин Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Зазначений висновок узгоджується з позицією , викладеної в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. З таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною й оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов\~задоволено\~у\~повному обсязі,\~відповідач\~до початку\~розгляду\~справи\~по суті\~позов\~визнав,\~то\~з\~відповідача на\~користь\~позивача\~необхідно стягнути\~50%\~судових\~витрат\~по сплаті\~судового\~збору\~у розмірі\~496,20\~грн.,\~а\~50%\~-\~повернути\~позивачу\~з державного\~бюджету. Що стосується витрат на правову допомогу, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження визначеної позивачем суми таких витрат , суд вважає за необхідне їх задовольнити частково для реалізації принципів співмірності їх зі складністю цієї справи, реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в даному випадку в розмірі , який не заперечував відповідач - 1000 грн., На підставі викладеного,

Outcome: approved