Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-12 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві адміністрації (надалі по тексту - Третя особа), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1000, 00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути додаткові витрати в розмірі 58 322, 72 грн., визначити місце проживання дитини [PERSON] із матір`ю. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилається на те, що сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] (надалі по тексту - Дитина -1) та [PERSON] , [INFO] (надалі по тексту - Дитина-2). У зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, позивач та діти проживають окремо від відповідача. Сторони намагалися домовитись про умови утримання дітей, однак так і не досягли згоди. Як зазначає позивач, відповідач не приймає жодної фінансової участі, пов`язаної з утриманням дітей , хоча з 2014 року проживає окремо від позивача та дітей, в той час як позивач самостійно здійснює виховання та за власні кошти забезпечує життєдіяльність дітей. Разом з цим, позивач зазначила, що на момент підписання позовної заяви, Дитина-1 навчається у Національному університеті фізичного виховання і спорту України. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на їх користь аліменти на утримання Дитини-1 у розмірі 1000, 00 грн. щомісяця до досягнення дитиною двадцяти трьох років та на утримання Дитини-2 аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.01.2019 року (направлення відповідної письмової вимоги) та до досягнення Дитиною-2 повноліття, а також додаткові витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві адміністрації про визначення місця проживання дитини виділено в окреме провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися належним чином. Відповідач в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, на адресу суду повернулося поштове повідомлення з повідомленням про виклик на судове засідання повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Як зазначив позивач, 12.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.04.2014 року, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 16). [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.04.2014 року, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 17). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.06.1998 року за актовим записом № 250 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 15). З копії довідки № 0520/фо-81 від 30.10.2018 року вбачається, що [PERSON] у 2018 році вступив до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» IV рівня акредитації і навчається на І курсі факультету ФТІ денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу - червень 2022 року (а.с.28). З копії договору про надання освітніх послуг для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти від 06.08.2019 року, № 548 д, укладеного між Національним університетом фізичного виховання і спорту України та [PERSON] , вбачається, що остання зобов`язана сплатити вартість освітньої послуги в розмірі 62 800, 00 грн. за весь строк навчання (а.с. 31). Відповідно до копій платіжних доручень № 48 від 06.09.2018 року, [PERSON] було здійснено оплату за надання освітніх послуг у розмірі 10650, 00 грн.; згідно платіжного доручення № 61 від 11.02.2019 року - 10 650, 00 грн.; згідно платіжного доручення № 82 від 09.09.2019 року - 15 700, 00 грн. (а.с. 29, 30). Разом з цим, відповідно до копій актів виконаних робіт № 178, від 26.11.2012 року, № 131 від 26.11.2012 року позивачем понесені витрати на лікування дитини [PERSON] у розмірі 2 700, 00 грн., 3 050, 00 грн.; відповідно до виписки з Центральної поліклініки МВС України №055127 від 09.10.2019 року - 578, 90 грн.; відповідно до виписки клініки ТОВ «Боріс» від 21.10.2019 року здійснено щеплення та сплачено 1241, 54 грн., (а.с. 20,21, 23). Відповідно до копій актів виконаних робіт № 91,92, 93,125, позивачем понесені витрати на лікування дитини [PERSON] у розмірі 9 050,00 грн.,5 450, 00 грн.,3 650, 00 грн.,6 425, 00 грн. (а.с. 24-27). 21.01.2019 року [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] лист-вимогу щодо здійснення виплат на утримання кожної дитини (а.с. 18). Однак, відповідач на даний лист не відреагував та продовжує ухилятися від здійснення своїх обов`язків як батька щодо утримання дітей, а відтак позивач була змушена звернутися до суду за захистом їх порушених прав. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зі змісту вказаної норми вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 03.02.2020 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідачем не спростовані доводи позивача та не доведено, що на його утриманні знаходиться інші особи, які потребують матеріальної допомоги з його боку чи за станом здоров`я не здатний працювати та отримувати дохід, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1000,00 грн. на період навчання до 30.06.2022 року включно. Стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення аліментів на дитину [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо стягнення аліментіві в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитиною. Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 03.02.2020 року. Крім того, згідно ст.185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи той факт, що позивач самостійно здійснює додаткові витрати на дітей, які стосуються навчання, лікування, відпочинку дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кошти на додаткові витрати на дітей у розмірі 58 322,72 грн., тобто половину від вже понесених витрат та половину від витрат, які будуть понесені. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, оскільки позовні вимоги щодо стягнення аліментів було задоволено, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial