Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно з договорм дарування. На даний час в будинку проживає вона, її син [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , малолітня донька [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , а також зареєстрований відповідач [PERSON] , з яким вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з осені 2010 року до червня 2019 року. З серпня 2019 року відповідач за вказаною адресою, у вищевказаному будинку не проживає, даним будинком не користується, з цього часу фактично став проживати на орендованій квартирі в районі біля санаторію «Шкло» в смт.Шкло Яворівського району Львівської області. Однак в травні 2021 року [PERSON] вибув з орендованої квартири та його фактичне місце проживання їй невідоме. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в даному будинку та його фактичне не проживання створюють їй незручності щодо користування будинком. Вона змушена оплачувати комунальні послуги, виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Крім того реєстрація відповідача перешкоджає їй в отриманні субсидії на житлово-комунальні послуги. Також відповідач не приймає жодної участі в утриманні будинку та оплаті житла. Оскільки відповідач вибувши з належного їй на праві власності житлового будинку в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку, тому для захисту свого права вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не прибула, однак її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Також у заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, також про причини неявки суд не повідомили, своїх заперечень та відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12 січня 2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12 грудня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 14 грудня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2012 року та 02 жовтня 2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Карпою Т.В. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №1088 від 18 жовтня 2022 року, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, зокрема і відповідач у справі [PERSON] . Дана обставина також підтверджується будинковою книгою по житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, як встановив суд, відповідач по справі [PERSON] фактично не проживають за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актом обстеження проживання за цією адресою від 17 жовтня 2022 року складеним комісією у складі депутатів Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідача у цьому будинку. Також в даному акті, зі слів сусідів зазначено, що [PERSON] протягом року за даною адресою не проживає. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст.\~383\~Цивільного кодексу\~України та ст.\~150\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача - як власника майна, яка вимушена сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням осіб, які не проживає у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст.\~405\~Цивільного кодексу\~ України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач [PERSON] суду не подав. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп, що підтверджується квитанцією № 0.0.2715707015.1 від 21 жовтня 2022 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved