Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

29.06.2022 року представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) платника аліментів кожного місяця з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що із відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 27.06.2022 року до 21.07.2023 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років. Вказує, що сімейні відносини між сторонами не склалися і були після тривалих сварок остаточно припинені після 20.03.2022 року. 22.02.2022 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після припинення сімейних відносин, син [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] проживають разом з [PERSON] і перебувають на її утриманні. Зазначає, що в добровільному порядку відповідач не виявив бажання надавати матеріальну допомогу на утриманні двох дітей, що стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Крім того, враховуючи стосунки, які склалися між сторонами, відповідач також самоусунувся добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання позивача на період перебування у відпустці по догляду за донькою [PERSON] , [INFO] до досягнення нею трирічного віку. Зважаючи на особливості малолітнього віку доньки, позивач не має можливості на даний час працювати та отримувати кошти на своє утримання, а також самостійно забезпечити собі, неповнолітньому сину з малолітньою [PERSON] право на належний рівень проживання та матеріального забезпечення, тому вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 12.12.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити. Вказує, що [PERSON] вводить суд в оману зазначаючи неправдиві відомості та викривляючи фактичні обставини, тобто зловживає процесуальними правами. На початку листопада 2021 року [PERSON] залишила сім`ю: відповідача, дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , переїхала для проживання за адресою проживання своєї матері. При цьому, забрала з собою усі свої речі та ключі від квартири. З листопада 2021 року [PERSON] не надавала ніякої допомоги на утримання дітей, тобто не виконувала свій обов`язок по утриманню дітей. 12.05.2022 року відповідач звернувся до суду із заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Однак, [PERSON] протиправно відібрала у відповідача доньку [PERSON] та сина [PERSON] . Вважає, що даний позов поданий не з метою захисту своїх прав, а з метою створення ілюзії порушення відповідачем прав позивача та з метою виправдання своєї протиправної поведінки перешкоджання зустрічам відповідача з дітьми. Крім того, вказав, що протиправні дії позивача направлені на насильницьку зміну місця проживання дочки [PERSON] не можуть створювати правомірні наслідки у вигляді стягнення аліментів на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони із липня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народились [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких записано відповідача. Як вбачається із довідки №37 від 21.06.2022 року голови квартального комітету №26 Фортечного району м. Кропивницького Петруляк О.А., [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Склад сім`ї четверо осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] -мати. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за даною адресою проживають, але не зареєстровані. Згідно витягу з наказу №118-к від 13.06.2022 року, [PERSON] , сестрі медичній палатній педіатричного відділення №2, зовнішньому суміснику, надано відпустку по догляду за дитиною віком до 3-х років з 13.06.2022 року по 21.07.2023 року. Крім того, відповідно витягу з наказу №54 від 15.06.2022 року надано [PERSON] сестрі медичній ВВЛРКРВ відпустку по догляду за дитиною віком до 3-х років з 27.06.2022 року по 21.07.2023 року. У відповідності до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи положення статті 84 СК України щодо права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів відсутності в нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на виконання ним своїх обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти. Тому, визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] ,\~суд враховує\~спроможність відповідача\~сплачувати аліменти,\~його працездатність,\~а відтак,\~суд приходить\~до висновку\~щодо стягнення\~із відповідача\~на користь\~позивача аліментів\~на її\~утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення із 29.06.2022 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 992,40 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved