Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд: визнати його обов`язок по утриманню дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (у виконавчому листі вказані як [PERSON] та [PERSON] ), таким, що припинено; Припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] з 05 квітня 2019 року - з дня набрання законної сили рішення про усиновлення. Позов мотивував тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачкою. Позивач зазначає, що з 25 квітня 2018 року на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття. 15 серпня 2015 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбі змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У грудні 2018 року на прохання дружини він надав згоду на усиновлення його дітей чоловіком відповідачки. На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року [PERSON] було усиновлено малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] та змінено їх прізвища та по батькові, батьком дітей записано [PERSON] . Позивач вказує, що незважаючи на усиновлення дітей іншим чоловіком, з нього продовжують стягуватися аліменти на утримання дітей, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. Між тим, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася судом належним чином, відзив на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі з 09 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 27 травня 2015 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1250, було розірвано. Згідно судового наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 21 травня 2018 року, з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На підстав вищевказаного судового наказу державним виконавцем Деснянського районного відділ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, у виконавчому провадженні № 58136891, 14 травня 2019 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Як вбачається із надано позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 58136891 відкритому на підставі вищевказаного судового наказу, [PERSON] станом на 01 жовтня 2021 року має заборгованість у розмірі 116444,80 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч . 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів посилається на те, що їх спільні з відповідачкою діти: [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2019 року, були усиновлені громадянином [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, а відомості про нього, як батька дітей, виключено з актових записів про їх народження. Як вбачається із витребуваного судом актового запису про народження [PERSON] №309 від 01 лютого 2008 року, на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2019 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва, внесено зміни до даного актового запису, а саме вказано батьком дитини [PERSON] , [INFO] та змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В свою чергу, з витребуваного судом актового запису про народження [PERSON] №672 від 28 грудня 2010 року, вбачається, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2019 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, внесено зміни до даного актового запису, а саме вказано батьком дитини [PERSON] , [INFO] та змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Згідно зі ст. 225 СК України, усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Верховний Суд у Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 522/5039/21 (провадження № 61-4147св22), зазначив, що сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Так, аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей [PERSON] та [PERSON] припинив поняття його батьківства щодо дітей. Наслідком ухвалення судом рішення про внесення змін в графу «Батько» в актових записах про народження дітей шляхом виключення відомостей про позивача як батька дітей є, зокрема, відсутність у позивача обов`язку утримання дітей, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну матеріальних правовідносин, визначених рішенням суду, та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює. Зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 15.05.2019, справа № 511/219/18. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що діти позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , усиновлені згідно рішення суду, яке набрало законної сили 05 квітня 2019 року, на підставі якого позивача виключено як батька з актових записів про народження дитини № 672 та № 309, а отже обов`язок позивача щодо сплати аліментів на її утримання припиняється з цього часу. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved