Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вказав, що його батьком є відповідач по справі. 12 жовтня 2019 року позивач змінив прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З вересня 2020 р. навчається в Державному біотехнічному університеті, факультет енергетики, цифрових та комп`ютерних технологій, за денною формою навчання на державній основі. Навчання закінчиться 30.06.2024р. Навчається на стаціонарі, позивач не має ніякого джерела доходів, працевлаштуватися на роботу не має можливості через щільний графік навчання та учбове навантаження, стипендію не отримує, та потребує додаткового матеріального забезпечення, яке його батько добровільно не здійснює. Фактично його утримання здійснює матір, яка надає кошти на проїзд до місця навчання в м. Харків та назад додому в [ADDRESS] , на придбання канцелярії, засобів гігієни, продуктів харчування, а також сплачує кошти за проживання в гуртожитку, купує одяг, та несе інші витрати, пов`язані з навчанням. Батько ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча інвалідом не являється, знаходиться у працездатному віці, вважає, що він має можливість надавати йому матеріальну допомогу на період навчання на рівні 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 19.01.2022 року відкрито спрощене провадження по справі, а надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.Ухвала суду позивачем була отримана 08. 11. 2022 року. 14.12.2022 представник відповідача - адвокат Луніка Т.Я. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивач навчається за державні кошти, але стипендії не отримує. Відповідно до інформації, розташованої на офіційному сайті Міністерства освіти і науки до стипендіальних списків не включаються студенти, які набрали кількість балів, меншу за межу незадовільного навчання. Також не отримують права на стипендію особи, які мають академічну заборгованість. [PERSON] має право на стипендію, так як навчається за державний кошт, але оскільки має проблеми з навчанням, таку не отримує. Розмір мінімальної стипендії становить 1300 грн на місяць. Позивач не надав відомості про свій графік навчання, не заявлено чи часи навчання дійсно становить весь робочий тиждень, оскільки, якщо у нього є вільний час, то він може мати змогу підробляти і забезпечувати себе. Тому твердження позивача, що він потребує матеріальної допомоги не зовсім вірне, адже ним не прикладається зусиль у навчанні, і наслідком є неотримання стипендії. Щодо витрат на проїзд до місця навчання в Харкові, та у зворотньому напрямку, проїзду по м. Харків, сплати за проживання в гуртожитку ні [PERSON] ні його мати перед вступом в навчальний заклад не погоджували з відповідачем ні його вибір ні майбутню професію сина. Крім того [PERSON] з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року доходів не отримував, отже відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Крім того, від шлюбу з [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , який перебуває на утриманні [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, відповідач повідомлений належним чином, від представника відповідача - адвоката Луніка Т.Я. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов заперечує в повному обсязі. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області від 19 лютого 2008 року [PERSON] народився [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , мати [PERSON] (ас. 4) . 12 жовтня 2019 року [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] » (ас.5). Позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (ас.6) Позивач є студентом 2 курсу факультету енергетики, цифрових та комп`ютерних технологій Державного біотехнологічного університету, денної форми навчання, дата закінчення навчання 30.06.2024 рік (ас.7) . Стипендію не отримує. Позивач сплачує за проживання в гуртожитку щомісяця по 520 грн. (а.с.11,12). Проїзд від АС Краснопілля до м. Харків становить 140 грн, а з м. Харків до смт Краснопілля 182,86 грн. (ас.8-11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.2016 відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 03 від 06.06.2016 (ас. 42 на звороті). Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників ДПС України станом на 24.11.2022 року про суми виплачених доходів, [PERSON] з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року доходи не отримував (ас.43). Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що надані позивачем докази повною мірою підтверджують факт навчання, витрати, які він (його мати) несе у зв`язку з навчанням, на оплату проживання в гуртожитку, витрат на проїзд, харчування, купівлю одягу, засобів гігієни тощо та потребу в матеріальній допомозі з боку батька, а доводи, зазначені представником відповідача у відзиві про непогодження з батьком закладу освіти та спеціальності є безпідставними. Як встановлено судом відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає, хоча може, оскільки є людиною працездатного віку, не являється інвалідом, довідка про відсутністьу нього доходів з 1 по 3 квартал 2022 року сама по собі не може слугувати основним доказом його незадовільного майнового стану, інших доказів матеріали справи не містять, та відповідачем не надані. Наявність у відповідача дитини від нового шлюбу також сама по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки діти мають рівні права на матеріальне утримання, особливо за відсутності інших поважних обставин. Тобто, доказів скрутного матеріального становища у відповідача, що унеможливлює утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги суду не надано. Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України обов`язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання покладається на обох батьків, а тому не звільняє відповідача від його обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, отримання чи неотримання стипендії, погодження навчального закладу з батьком, до чого зводилися основні доводи відзиву на позов. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини перелічені в ч.1 ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 992,40 грн в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved