Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь 375 475, 80 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, сплачений судовий збір у розмірі 3 754, 74 грн., а всього 379 230, 54 грн. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] . 19.01.2021 о 19:05 в м. Києві по вул. Черкаська, 12 сталась ДТП за участю транспортного засобу (далі по тексту - ТЗ) марки «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2021, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.04.2021, відповідача визнано винним вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Так, вартість матеріального збитку, завданого ТЗ позивача становить 500 725, 80 грн. За проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку позивач сплатив 4750, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача 2 на момент ДТП застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт виплат за шкоду майну становить 130 000, 00 грн. 06.05.2021 позивач звернувся до Страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Водночас, з 24.04.2021 НБУ тимчасово зупинив дію ліцензії Страховика відповідача на провадження діяльності з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З 01.09.2021 Страховика було позбавлено статусу асоційованого члена МТСБУ. Крім того, МТСБУ також повідомило позивача про неможливість здійснення виплат за поданою позивачем заявою. Отже позивачем було використано усі засоби захисту своїх прав та не було отримано страхових виплат, ні від Страховика відповідача, ні від МТСБУ. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позиція відповідача. Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача та акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) не відповідають обставинам справи, в них не зафіксовані всі необхідні дані, які впливають на визначення матеріального збитку. Відтак відповідач вважає позовні вимоги такими, що не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, оскільки наданий позивачем звіт та акт не є належними доказами на підтвердження розміру завданих позивачу збитків. 07.02.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 07.06.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом. 20.10.2022 від відповідача надійшов відзив. 07.12.2022 ухвалою суду ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У свою чергу, згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, згідно ст. 1194 ЦК України, в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, винуватець має сплатити потерпілому різницю між розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Вказана позиція знайшла своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Крім того, у пунктах 85-91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) вказано, що: «обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи. Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства. Одночасно у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат. Відтак відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] /. Судом встановлено, що 19.01.2021 о 19:05 в м. Києві по вул. Черкаська, 12 сталась ДТП за участю ТЗ марки «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та ТЗ марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2021, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.04.2021, відповідача визнано винним вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , складеного на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] № 22695 від 28.02.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного вище ТЗ після аварійного КТЗ станом на 27.01.2021 становить 500 725, 80 грн. За проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку позивач сплатив 4750, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт виплат за шкоду майну становить 130 000, 00 грн. 26.01.2021 позивач звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. 06.05.2021 позивач звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування. Водночас Страховиком відповідача не було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу. З врахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача як з винуватця ДТП завдану шкоду у розмірі 370 725, 80 грн., що становить різницю між розміром завданої матеріальної шкоди майну позивача та лімітом страхової відповідальності Страховика відповідача (500 725, 80 - 130 000= 370 275, 80 грн.), а також витрати позивача на проведення дослідження з визначення вартості завданого його ТЗ матеріального збитку у розмірі 4750, 00 грн., а всього 375 475, 80 грн. Відповідач у своєму відзиві заперечував проти Звіту про визначення вартості завданого збитку ТЗ позивача, а також Акту № 11583 огляду КТЗ (дефектна відомість) від 27.01.2021. Водночас, відповідач, у відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів, які спростували б встановлені у судовому засіданні обставини, зокрема, що розмір завданих транспортному засобу позивача збитків менший, від визначеного у Звіті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо відшкодування судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи відносяться, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позивач вказує, що ним додатково понесено витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку, які склали 4 750, 00 грн. /квитанція до прибуткового ордеру від 23.08.2021, Звіт № 22695/. За таких обставин, враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд відносить витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку до витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки під час вирішення питання про задоволення позову зазначені дослідження взяті судом до уваги, та вважає позовні вимоги в частині стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3754,74 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved