Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-22 00:00:00

29.08.2022 року [PERSON] (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання (а.с.1-5). Так, позивачка просить суд стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до виповнення нею 23 років. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі № 495/6497/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання. Справу призначено до судового розгляду (а.с.16-17). 22.12.2022 року до суду надійшов відзив від адвоката Терещенко В.В. в інтересах [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , згідно із яким відповідач згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної доньки [PERSON] на період навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн., так як він ще сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно. Крім того зазначив, що позивачка не надає чеків реальних здійснення витрат на оплату харчування,проїзд, вивчення англійської мови, придбання підручників та інше. Також зауважив, що в нього у власності не має ні рухомого ні нерухомого майна та на даний час він орендує квартиру, сплачує комунальні послуги та аліменти на утримання іншої спільної дитини. На підставі наведеного просив позов задовольнити частково (а.с.47-49). Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але її представник адвокат Каланжов В.І. подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі сторони позивача (а.с.51). Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно з якою зазначив, що згоден сплачувати аліменти на навчання своєї доньки [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.50). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 18.12.2006 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою повноліття. З 15.08.2022 року закінчено виконавче провадження, у зв`язку з повноліттям доньки - [PERSON] . З 2019 року спільна донька позивачки та відповідача [PERSON] є студенткою денного відділення Комунального закладу «Білгород-Дністровського педагогічного фахового коледжу», на відділенні «дошкільна освіта», тривалість навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою № 176 від 08.08.2022 року (а.с.13). За твердженням позивачки, її донька навчається на останньому четвертому курсі на бюджетній основі, однак стипендія її не нараховується та багато коштів витрачається на громадський транспорт, обіди в коледжі, витрати на канцелярські товари, чисельні проекти, зайняття англійською мовою, одяг та побут. В свою чергу, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає та участі у її житті взагалі не приймає, а позивачка не в змозі самостійно забезпечити усім необхідним свою доньку, яка є студенткою та потребує матеріальної допомоги на навчання. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров`я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з 01.12.2022 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 2 272 грн. (50 % = 1 136 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн. (50 % = 1416,50 грн.). Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON] ) дійсно є студенткою денної форми навчання спеціальності «Дошкільна освіта» Комунального закладу «Білгород-Дністровського педагогічного фахового коледжу». Навчається на бюджетній основі, стипендію не отримує (а.с.13). Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільної доньки на період навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу), але відповідач погодився з позовними вимогами частково, а саме згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з його матеріальним становищем саме такий розмір аліментів він в змозі сплачувати, так як він ще сплачує аліменти на утримання іншої спільної з позивачкою доньки [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку. Крім того, відповідач стверджує, що позивачкою не надані належні та допустимі докази про необхідність сплачувати аліменти саме в розмірі ј частини його заробітку, а він як батько дитини, яка продовжує навчання не відмовляється від матеріальної підтримки для своєї доньки на навчання, але в нього є змога надавати таку допомогу у розмірі 2000 грн. щомісячно, що відповідає нормам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на навчання підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх доньки [PERSON] , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання або досягнення дитиною 23-х років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст.182\~Сімейного кодексу\~України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 2 272 грн. (50 % = 1 136 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн. (50 % = 1\~416,5 грн.). В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів. Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, перевіривши надані сторонами належні та допустимі докази, з огляду на те, що відповідач з позовними вимогами погодився частково, згоден сплачувати аліменти на навчання доньки, яка навчається на бюджетній основі у розмірі 2\~000 грн., з врахуванням матеріального стану відповідача на даний час, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних шляхом стягнення аліментів на користь позивачки на навчання дитини у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial