Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що вона була власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . Інша Ѕ частина вказаного нерухомого майна належить [PERSON] . З початку 2015 року [PERSON] , який доводиться сином позивачу, почав постійно її переконувати, щоб вона подарувала належну їй Ѕ частину будинку. З часом дії [PERSON] переросли у відкриті погрози фізичною розправою, [PERSON] почав вчиняти регулярні сварки, погрожувати фізичним насильством. В березні 2015 року [PERSON] спричинив позивачу тілесні ушкодження після чого змусив її зазначити в медичному закладі про отримання ушкоджень при падінні. Після цього позивач сприймала протиправні дії [PERSON] реальною загрозою для себе. Перебуваючи під психологічним тиском та за наполяганням [PERSON] , 07 серпня 2015 року позивач уклала на його користь договір дарування Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . [INFO] Ярмак [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . У зв`язку з цим, [PERSON] просить визнати недійсним договір дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, укладений 07 серпня 2015 року між нею та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., за реєстровим номером 796. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду заяву про застосування строку позовної давності, якою просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності (а.с.49). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] також надав до суду заяву про застосування строку позовної давності та у зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.90-91). Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. надала до суду заяву, якою просила розглядати цивільну справу за її відсутності, а при вирішенні спору поклалась на розсуд суду (а.с.48). 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.27-28). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. була витребувана копія спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.41-42). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про допит позивача в якості свідка (а.с.140-141). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2022 року у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. була витребувана нотаріальна справа щодо укладення та посвідчення договору дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд від 07 серпня 2015 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] (а.с.92-93). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.134). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про допит свідка [PERSON] (а.с.144-145). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 07 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №795. За умовами якого [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS] (а.с.99-100). [INFO] Ярмак [PERSON] помер, згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії [NUMBER] (а.с.8). З копії спадкової справи №4/2020, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , а також матір [PERSON] . Вони в межах встановленого шестимісячного строку звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.56,66,68). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються параграфом 2 «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» гл.16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» та книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст.231\~ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Як роз`яснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~в п.20\~постанови №9\~від 06\~листопада 2009\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» при\~вирішенні спорів\~про визнання\~недійсним правочину,\~вчиненого особою\~під впливом\~насильства (стаття\~231\~ЦК),\~судам необхідно\~враховувати,\~що насильство\~має виражатися\~в незаконних,\~однак не\~обов`язково злочинних\~діях.\~Насильницькі дії\~можуть вчинятись\~як стороною\~правочину,\~так і\~іншою особою\~-\~як щодо\~іншої сторони\~правочину,\~так і\~щодо членів\~її сім`ї,\~родичів тощо\~або їх\~майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Згідно з висновками, які викладені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №299/1523/16-ц, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. Отже, для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. Відповідно до\~положення ст.256\~та ст.257\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 5.3. норми процесуального права. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1 та ч.2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно записів в медичній картці (а.с.149) встановлено, що 03 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до лікаря-травматолога у зв`язку з отриманою травмою внаслідок падіння зі сходинок, а саме: втрата свідомості, виражений головний біль, запаморочення голови, нудота, блювота, нестійка хода, в області лобної ділянки голови обширна підшкірна гематома. 05 серпня 2015 року [PERSON] зверталась до КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» зі скаргами на головний біль, запаморочення, нудоту, одноразове блювання, в області лобної ділянки голови підшкірна гематома. За наслідками огляду лікарем було діагностовано закрито черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій, підшкірна гематома лобної ділянки голови (а.с.148). Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач показала, що [PERSON] вимагав переоформлення Ѕ частки будинку на нього. [PERSON] хворів і хотів, щоб після його смерті Ѕ частка будинку залишилась його дружині [PERSON] . [PERSON] бив свідка, залякав та змусив подарувати йому Ѕ частину нерухомого майна. Під час оформлення спірного договору дарування у нотаріуса свідок просто сиділа і чекала, їй піднесли документи на підпис, вона їх підписала. Документи для попереднього ознайомлення ніхто свідку не надавав та в голос не читав. Тому свідок не була обізнана зі змістом документу, який підписала. [PERSON] кілька разів застосував фізичне насильство до свідка, зокрема в неї був струс мозку. До правоохоронних органів свідок не зверталась за даним фактом. Свідок звернулась до лікарні після того як [PERSON] викрутив їй руку. [PERSON] погрожував свідку тим, що вб`є її, обзивав нецензурними словами. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що доводиться братом [PERSON] . Свідку відомо про те, що відносини між братом та матір`ю були поганими, але матір тримала відносини в таємниці. Одного разу [PERSON] штовхнув матір та вона впала зі сходинок. Після того як матір впала, вона почала погано бачити та у зв`язку з цим свідок возив її до лікарів офтальмолога та невропатолога. Вказані події відбувались влітку 2015 року. Про факт укладення договору дарування свідку стало відомо лише після смерті [PERSON] . Матір, яка у зв`язку з віком не усвідомлювала, що її привезли до нотаріуса, підписала якісь документи. Зі слів матері свідку відомо, що [PERSON] ображав її, знущався над нею, бив, обзивав нецензурними словами. Аналізуючи показання допитаних у судовому засіданні свідків, а також виписки з історії хвороби позивача, встановлено, що обставини, за яких позивач впала зі сходинок та отримала черепно-мозкову травму з гематомою лобної ділянки голови, відбулись напередодні укладення спірного договору дарування нерухомого майна, а саме за чотири дні. Крім цього, суд враховує те, що станом на день укладення оспорюваного договору дарування позивачу виповнилось 78 років, вона є неходячою та користується візком. Враховуючи в сукупності вказані обставини щодо віку та стану здоров`я позивача, суд вважає, що висловлювання, погрози та залякування [PERSON] , адресовані позивачу з метою схиляння до укладення спірного договору дарування Ѕ частки нерухомого майна, остання сприймала як реальну погрозу власному життю та здоров`ю. З цієї підстави суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що укладений договір дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд від 07 серпня 2015 року був вчинений нею поза вільним волевиявленням та під впливом психологічного тиску [PERSON] . Тому, договір дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд від 07 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №796, належить визнати недійсним. Судом критично сприймаються доводи представників відповідачів [PERSON] та [PERSON] з приводу пропуску [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом строку позовної давності. Встановлено, що спірний договір дарування Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд був укладений 07 серпня 2015 року. Тоді як з позовом про визнання недійним даного договору [PERSON] звернулась лише 16 грудня 2020 року, що свідчить про те, що позов був пред`явлений після закінчення трирічного строку позовної давності. За твердженням позивача, які знайшли своє підтвердження як письмовими доказами, так і показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, з часу укладення оспорюваного договору дарування та до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вона перебувала під психологічним тиском та впливом останнього. З цієї підстави, виключно після смерті останнього звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Вказану причину пропуску строку позовної давності суд вважає поважною. З огляду на це, [PERSON] слід поновити пропущений строк позовної давності при зверненні до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 12 листопада 2020 року (а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі по 420 гривень 40 копійок з кожної. На підставі викладеного та

Outcome: approved