Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

28 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 16 листопада 2013 року по 21 лютого 2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2022 року №161/6626/22 вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає вказаний розмір аліментів завищеним, оскільки у 2019 році він пережив оперативне втручання на хребті і наразі знову потребує лікування. Також, окрім спільного з позивачем сина, він має доньку на утриманні доньку від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач має на утриманні батька, який є пенсіонером. З наведених вище підстав та посилаючись на приписи ст.192 СК України, позивач просить суд зменшити присуджений розмір аліментів до 1/6 частки його доходу (заробітку). Відповідач у письмовому відзиві позов заперечила. Вказала, що батько позивач є матеріально забезпеченим та не потребує матеріальної допомоги. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що у період з 16 листопада 2013 року по 21 лютого 2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7-10). Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2022 року №161/6626/22 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Позивач від іншого шлюбу ще має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Також позивач має батька, [PERSON] , який наразі є пенсіонером за віком (а.с.11). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки суть наказного провадження полягає у безспірному розгляді вимог стягувача, без врахування заперечень та пояснень боржника, суд дійшов висновку, що вирішуючись ці позовні вимоги суд може перевірити як наявність підстав для присудженого розміру аліментів, з врахуванням критеріїв, передбачених у ст.182 СК України, так і підстав для їх зменшення, передбачених ст.192 СК України. Проаналізувавши повідомлені позивачем обставини про його матеріальний стан, наявність інших утриманців, стан його здоров`я, суд зазначає таке. Зокрема, суд відхиляє посилання позивача на наявність у нього на утриманні дитини від іншого шлюбу, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16 вересня 2020 року №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, з наданих позивачем квитанцій слідує, що розмір матеріальної допомоги, яка надається ним своїй доньці від іншого шлюбу є незначним, 200-300 грн. на місяць, інколи - 1 000 грн (а.с.17-26). Посилання позивача на матеріальну допомогу своїй колишній дружині [PERSON] , а також сину відповідача від іншого шлюбу [PERSON] , суд відхиляє, оскільки ці особи не входять до складу осіб, які позивач зобов`язаний утримувати в силу закону, а також такі витрати не враховується при визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України (а.с.27-36, 51-55). Так само, добровільна сплата позивачем аліментів на користь відповідача не є підставою для перегляду їх розміру, а тому відповідні квитанції судом до уваги не беруться (а.с.37-50). Щодо посилань позивача про наявність у нього на утриманні батька-пенсіонера, суд зазначає, що позивач не надав суду доказів того, що батько є одиноким та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з цим. Крім того, з наданої відповідачем відповіді ТСЦ МВС №0741 слідує, що батьком позивача протягом 2013-2021 придбано чотири автомобіля, наразі він володіє двома автомобіля - Volkswagen Golf та Volkswagen Tiguan . З цього можливо зробити висновок, що батько позивача є матеріально забезпеченим та утримання від позивача не потребує. Щодо посилань позивача на стан його здоров`я, суд зазначає, що він є працездатним, оскільки працевлаштований на посаді головного бухгалтера ТОВ «Волинь ПММ», тобто, його стан здоров`я дозволяє йому і сплачувати аліменти зі свого заробітку. Доказів того, що позивач несе конкретні витрати на лікування (фіскальні чеки, платіжні доручення, квитанції тощо), суду надано не було. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які передбачені ст.192 СК України, а присуджений судовим наказом розмір аліментів відповідає критеріям, передбаченим ст.182 СК України, що зумовлює відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed