Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником ѕ часток житлового будинку [ADDRESS] ). Вказує, що в даному житлі зареєстрована відповідач, однак остання з січня 2019 року там не проживає, вона не є членом родини, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До початку розгляду справи позивач подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ѕ часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2017 року (а.с. 6). Із копії\~будинкової книги\~вбачається,\~що у\~вказаному зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 16-18). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19). Згідно з ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника житла, і згідно ст.\~64\~Житлового кодексу\~України дані про укладення з нею договору найму житлового будинку також відсутні. При цьому, норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім`ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст. 405 ЦК України. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як з`ясовано судом, відповідач не є членом родини позивача та як вбачається з повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 25.10.2022 року, під час проведення перевірки з`ясовано, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2019 року (а.с. 21). А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу житлом підлягає задоволенню.

Outcome: approved