Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

03.06.2022 року з Біляївського районного суду Одеської області надійшла за підсудністю вищезазначена цивільна справа. Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 174\~843.89 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 2270.00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2020 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес», державний номер [NUMBER] , в м. Одеса по вул. Шклярука, допустив зіткнення з транспортними засобами, яким було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес» була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4707382. Постановою суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав усі необхідні документи, на підставі яких було складено страхові акти. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 174\~843.89 гривень, тому він звертається до суду з позовом про стягнення завданих збитків в порядку регресу, обгрунтовуючи позовні вимоги посиланням на положення ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 ЦК України. Ухвалою суду від 08.06.2022 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судові засідання, призначені на 05.07.2022 року, 23.08.2022 року, 10.10.2022 року, 10.11.2022 року та 06.12.2022 року, сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань суду не надавали, про причини неявки не повідомили. В позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та надано згоду на заочний розгляд справи (а.с.3). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою реєстрації згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та за адресою, зазначеною позивачем та в постанові Київського районного суду міста Одеси від 22.02.2021 року, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, однак усі поштові листи повернулися з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою та з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надав, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві також надано ним не було, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК.\~ Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що 29.12.2020 року о 19:50 годині в м. Одесі по вул. Авдєєва-Чорноморського кут вул. Шклярука водій [PERSON] , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz c180", державний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя, виїхав на перехрестя з другорядної дороги не надавши перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen Tigua, державний номер [NUMBER] , під час керування водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Після чого автомобіль Volkswagen Tigua, уникаючи зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, відвернув кермо та зіткнувся з автомобілем Toyota Prius, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП України Постановою Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу. Цією ж постановою суду встановлені фактичні обставини ДТП, яке відбулось 29.12.2020 року, та вина відповідача в його скоєнні. А також постановою Київського районного суду міста Одеси від 22.02.2021 року водія [PERSON] було визнано винним за ст. 122-4 КУпАП, оскільки будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, він залишив місце ДТП Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 4 ст.82 ЦПК України\~визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. \~Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та у залишенні місця ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. На момент настання ДТП 29.12.2020 року - цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Mercedes-Benz c180", державний номер [NUMBER] , була застрахована АТ «СК «Країна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4707382 від 17.07.2020 року зі строком дії з 17.07.2020 року по 16.07.2021 року, страховою сумою за завдану майнову шкоду 130000 гривень на кожного потерпілого. \~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15 зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. З заявою від 17.02.2021 року про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся АТ «СГ «ТАС» як особа, яка виплатила страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту Toyota Prius, державний номер [NUMBER] , надавши відповідні підтверджуючі документи (договір страхування №109980 від 11.09.2020 року, заяву про виплату страхового відшкодування від 11.01.2021 року, страховий акт від 13.01.2021 року, платіжне доручення №152520 від 15.01.2021 року, яким виплачено власнику автомобіля страхове відшкодування в розмірі 90851,97 грн.). На підставі наданої заяви позивачем оформлено страховий акт №34/62890/3.2.29 від 23.03.2022 року та платіжним дорученням №19544 від 23.03.2022 сплачено АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 90851,97 грн. З повідомленням про ДТП від 14.01.2021 року та про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась [PERSON] як потерпіла внаслідок ДТП власник транспортному засобу Volkswagen Tigua, державний номер [NUMBER] , надавши відповідні підтверджуючі документи (заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування від 09.03.2021 року, протокол огляду транспортного засобу). На підставі зазначених документів позивачем оформлено страховий акт №34/62077/3.2.29 від 23.03.2022 року та платіжним дорученням №19556 від 23.03.2022 сплачено АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 83991,92 грн. Таким чином, АТ «СК Країна» здійснила виплату страхового відшкодування, в зв`язку з настанням 29.12.2020 року ДТП з виною забезпеченого транспортного засобу "Mercedes-Benz c180", державний номер [NUMBER] у загальному розмірі 174\~843.89 гривень. 24.04.2021 року позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 174\~843.89 гривень, яка залишилась без реагування відповідача. Стаття 27 Закону України "Про страхування", регламентує, що Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. \~Статтею 993 ЦК України\~встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. В п. 38.1.1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди\~ До даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. Відтак, суд приходить до висновку, що враховуючи те, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу, будучи винним у скоєнні ДТП, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, до страховика перейшло право зворотної вимоги (регресу) до водія у розмірі виплаченого відшкодування, а тому відповідач має компенсувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі\~174\~843.89 гривень. У відповідності до положень ст.ст. 13, 81, 83 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі та надав їм оцінку. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та вважає за необхідним стягнути з відповідача у порядку регресу завдані збитки в розмірі\~174\~843.89 гривень. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved