Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-21 00:00:00

02 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 11015,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі. У сторін в шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини i сiмейне життя припинено більш як 13 років тому. Донька проживає з позивачкою. Між сторонами було погоджено про необхідний для утримання та розвитку дитини розмiр аліментів у сумі 3000 грн. Вiдповiдач надавав позивачці кошти добровільно для потреб дитини та вкрай рідко в тій сумі, яку сторони погодили. Позивачка зазначає, що самостійно здійснює повноцінний догляд та виховання доньки, сприяє її розвитку, становленню, але самостійно матеріально утримувати дитину вкрай важко. Позивачка вказує, що в доньки є певні особливості здоров`я, які потребують вартісного лікування, оперативного втручання, що в цілому є значними додатковими витратами на дитину. Дочці було проведено корекцію зубів, що загалом склало згідно з платіжними дорученнями та актами виконаних робіт витрати у сумі 22 030,00 грн. У цьому році дочка має намір вступати до навчального закладу для продовження навчання та здобуття професійної освіти. Позивач вказує, що оплачує приватного репетитора для якісної підготовки для вступу. З врахуванням потреб дитини-підлітка та економічного стану в країні і цін, позивач вважає, що мінімальний необхідний розмір аліментів становить 5000,00 грн., а додаткові витрати, що підлягають стягненню з відповідача становлять 11 015,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 04.10.2022. Розгляд справи 04.10.2022 відкладено на 22.11.2022. 21.11.2022 на електронну пошту суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. 22.11.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому він просить суд задовольнити позовну заяву частково, а саме визначити аліменти в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а в частині додаткових витрат - відмовити. Відзив мотивований тим, що починаючи з дня народження дочки і по теперішній час [PERSON] не припиняв її утримувати та матеріально забезпечувати. Вiдповiдач самостійно щомісячно надає грошову допомогу на утримання своєї доньки у тому розмірі, про який була усна домовленість між позивачем та відповідачем, а саме в розмірі 2000,00 грн. Відповідач намагається забезпечити для дитини рiвень життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Щодо стягнення аліментів у визначеному позивачкою розмірі, то відповідач заперечує з тих підстав, що він не має такої фінансовоi можливостi; вiн не має довіри до позивача, що кошти будуть спрямовані саме на утримання доньки. На сьогоднішній день відповідач офіційно ніде не працює та стабільного заробітку не має. Відповідач повідомляє, що в нього перебуває на утриманні малолітній син - [PERSON] , [INFO] , та непрацездатна матір - [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначає, що перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] і разом вони виховують двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо додаткових витрат на утримання дитини, то відповідач зазначає, що сторони домовились про покриття витрат на лікування доньки після оплати цих витрат шляхом сплати додаткових грошових коштів до суми аліментів. Свої зобов`язання відповідач виконав в повному обсязі, адже він здійснив додаткові платежі. 22.11.2022 розгляд справи не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 16.12.2022. У судове засідання 16.12.2022 сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2005 року Познанською сiльською радою Любашівського району Одеської області, актовий запис №01. Рiшенням Любашівського районного суду Одеської області вiд 26.10.2011 у справі № 2-595/11 шлюб мiж сторонами розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають дочку - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком з 6 до 18 років: з 1 січня - 2618,00 гривень, з 1 липня - 2744,00 гривень, з 1 грудня - 2833,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З виписки по картковому рахунку позивачки за період з 01.07.2019 по 20.05.2022 вбачається, що відповідач здійснював перекази особистих коштів, зокрема, 04.07.2020 - 2000,00 грн., 11.08.2020 - 2000,00 грн., 05.09.2020 - 2000,00 грн., 30.09.2020 - 2000,00 грн., 31.10.2020 - 2994,00 грн., 02.12.2020 - 3000,00 грн., 30.12.2020 - 2000,00 грн., 02.02.2021 - 2000,00 грн., 14.02.2021 - 998,00 грн., 02.04.2021 - 3000,00 грн., 04.05.2021 - 2000,00 грн., 19.05.2021 - 500,00 грн., 02.07.2021 - 2000,00 грн., 03.08.2021 - 3000,00 грн., 02.09.2021 - 2000,00 грн., 26.09.2021 - 2000,00 грн., 02.12.2021 - 2994,00 грн., 03.01.2022 - 2000,00 грн., 23.01.2022 - 1000,00 грн., 03.02.2022 - 2000,00 грн., 08.03.2022 - 1000,00 грн., 17.03.2022 - 1000,00 грн., 12.05.2022 - 2500,00 грн., 20.05.2022 - 2000,00 грн. Своєю чергою відповідач надав дублікати чеків на підтвердження перерахування коштів на утримання дитини, а саме: 09.05.2020 - 1005,03 грн., 05.06.2020 - 1996,00 грн., 04.07.2020 - 2000,00 грн., 05.09.2020 - 2000,00 грн., 30.09.2020 - 2000,00 грн., 31.10.2020 - 2994,00 грн., 11.08.2020 - 2000,00 грн., 02.12.2020 - 3000,00 грн., 30.12.2020 - 2000,00 грн., 14.02.2021 - 998,00 грн., 02.04.2021 - 3000,00 грн., 04.05.2021 - 2000,00 грн., 19.05.2021 - 500,00 грн., 02.07.2021 - 2000,00 грн., 03.08.2021 - 3000,00 грн., 02.09.2021 - 2000,00 грн., 26.09.2021 - 2000,00 грн., 02.12.2021 - 2994,00 грн., 03.01.2022 - 2000,00 грн., 23.01.2022 - 1000,00 грн., 03.02.2022 - 2000,00 грн., 08.03.2022 - 1000,00 грн., 17.03.2022 - 1000,00 грн., 12.05.2022 - 2500,00 грн., 20.05.2022 - 2000,00 грн., 02.06.2022 - 2000,00 грн., 02.07.2022 - 1000,00 грн., 07.07.2022 - 1498,00 грн., 03.08.2022 - 2500,00 грн., 02.11.2022 - 2500,00 грн. Із дублікатів вказаних чеків вбачається, що відповідач перераховував кошти позивачці для дитини [PERSON] . Водночас надані відповідачем чеки за 06.09.2022 на суму 4100,00 грн. та за 06.10.2022 на суму 2500,00 грн. не містять ні даних щодо отримувача коштів, ні призначення платежу, тому неможливо встановити, що вони підтверджують сплату коштів на утримання дитини. Відповідач у відзив на позовну заяву стверджує, що на його утриманні перебуває малолітній син - [PERSON] , [INFO] , та непрацездатна матір - [PERSON] , [INFO] , а також, що він перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] і разом вони виховують двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що у відповідача знаходиться на утриманні малолітній син [PERSON] , [INFO] . Однак матеріали справи не містять доказів утримання відповідачем непрацездатної матері - [PERSON] , шлюбних відносин відповідача з [PERSON] , а також перебування на утриманні відповідача двох дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд враховує і те, що відповідач за віком є працездатним, офіційно не працевлаштований, що визнається ним у відзиві та підтверджується копією трудової книжки та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 07.11.2022. З огляду на викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, водночас, враховуючи те, що обов`язок з утримання дітей покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] підлягає частковому задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2833,00 грн, щомісячно, що відповідає мінімально рекомендованому розміру аліментів на одну дитину та становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 грудня 2022 року. Суд вважає, що аліменти у зазначеному розмірі не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача, а також зможуть забезпечити інтереси дитини. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на дитину, то слід зазначити таке. Відповідно до положень частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначається у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 № 201/15248/16-ц (61-4862св18) дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18), вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач вказує, що дочці було проведено корекцію зубів, що загалом склало витрати у сумі 22 030,00 грн. На підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дочки позивачкою надано копії медичної карти стоматологічного хворого 2021 року [PERSON] , [INFO] , акту виконаних робіт за 04.10.2020 на суму 1 700,00 грн., акту виконаних робіт за період 01.10.2020 - 02.12.2021 на суму 13050,00 грн. та акту виконаних робіт за період 04.01.2022 - 20.05.2022 на суму 5 560,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що стоматологічні послуги для дитини за період з 01.10.2020 по 20.05.2022 надані на загальну суму 20 310,00 грн. Водночас позивачкою додано скріншоти на переказ коштів на загальну суму 1720,00 грн., в яких не вказано отримувача коштів та призначення платежу, у зв`язку з чим вони не можуть бути доказом понесених додаткових витрат на суму 1720,00 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що сторони домовились про покриття витрат на лікування доньки після оплати цих витрат, а також зазначив, що здійснив додаткові виплати позивачці. Таким чином, відповідач погоджується з наявністю особливих обставин, пов`язаних зі здоров`ям дитини, на які необхідні додаткові витрати. Однак відповідачем не доведено того факту, що він перерахував позивачці кошти на відшкодування додаткових витрат на стоматологічні послуги для дитини. Надані чеки не містять призначення платежу «додаткові витрати на дитину». Їх розмір (1000-2000-3000 грн.) та систематичність сплати (щомісячно) свідчить про перерахування коштів на щоденне утримання дитини (аліментів). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню у розмірі 10155,00 грн. (20 310,00 грн./2). Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial