Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач по справі [PERSON] є рідним сином позивача. Згідно ордера № 236 від 24.01.1990 року, виданого виконавчим комітетом Саксаганської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу [PERSON] була надана 2-х кімнатна квартира площею 27,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Квартира була надана позивачу та її синам [PERSON] , [PERSON] . Згідно Ордеру №032061 від 06.06.1990 року виданого Бюро по обміну житлової площі, квартира [ADDRESS] була обмінена на 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Ця квартира є кооперативною , членом кооперативу «Рассвєт-15» була і є особисто [PERSON] , гроші за квартиру були її особистими та згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2002 року без поважних причин, про що складено відповідний акт. Також останній взагалі не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має, місце проживання невідоме. Факт реєстрації Відповідача у квартирі, порушує право [PERSON] на вільне розпорядження і користування квартирою, остання позбавлена права оформити субсидію, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. (а.с.19). Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с.30). Позивач [PERSON] будучи присутньою у судовому засідання повідомила суду, що відповідач у справі [PERSON] є її рідним сином, коли йому виповнилося 18 років почав жити окремо та з того часу припинили спілкування, де на разі він знаходиться останній невідомо. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, для того щоб оформити субсидію. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник Виконкому Криворізької міської ради до судового засідання не з`явився, в свою чергу надав суду заяву про розгляд судової справи без залучення представника департаменту. Представник ЖБК «Рассвет -15 » до судового засідання не з`явився про дату та час повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] . (а.с.10). Згідно акту складеного Головою правління ЖБК «Рассвєт -15» від 16.08.2019 року [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , ніякої участі в оплаті комунальних послуг не приймає. (а.с.11). Згідно акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] з 2002 року за адресою [ADDRESS] не мешкає, акт скріплено печаткою ЖБК «Рассвєт -15» (а.с. 12). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] є її сусідкою, з 1978 року проживають на одному сходовому майданчику, коли її старший син [PERSON] закінчив школу то почав жити окремо, з того часу вона його не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що мешкає за адресою [ADDRESS] та знає [PERSON] , а сама остання є її сусідкою. Також повідомила, що знає її сина [PERSON] , який після закінчення школи почав мешкати окремо та більше його не бачила. Крім того вказала, що була неодноразово в гостях у позивача особистих речей [PERSON] там не бачила. Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в зв`язку з наявністю в ній зареєстрованої особи, яка не проживає в спірній квартирі без поважних причин з 2002 року, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі причин з 2002 року, що підтверджується актами від 16.08.2019 та 22.09.2022 року (а.с. 11,12) та показами свідків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування, володіння та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).

Outcome: approved