Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Короткий зміст вимог. [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (на час смерті Іллічівка) Охтирського району Сумської області та земельної ділянки. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] проживали в одному населеному пункті, до дня смерті [PERSON] здійснювала догляд за своїм братом, а після його смерті вступила в управління спадковим майном. Приватним нотаріусом Охтирського нотаріального округу Зіньковським І.М. [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.06.2021 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а. с. 22). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2021 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження на 09.09.2021 року (а. с. 30). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2021 року після відкриття провадження у справі заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 року заяву [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Сумського апеляційного суду від 24.11.2021 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану судове засідання не відбулось. Розпорядженням Голови Верховного Суду від від 25.03.2022 № 14/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області на Шишацький районний суд Полтавської області . З 24.10.2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.10.2022 року № 60 відновлено територіальну підсудність судових справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. Представник Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської областів судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує проти задоволення заяви (а.с.115 ). Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначає [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) в своїй заяві, вона є рідною сестрою [PERSON] , однак в підтвердження родинних відносин, а саме копій свідоцтв про народження суду не надано. 18.01.1975 року [PERSON] вступила у шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу вона змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Бугруватською сільською радою Охтирського району Сумської області 18.01.1975 року, актовий запис № 1 (а.с.13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області 21.09.2010 року (а.с.12). [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS] (на час смерті Іллічівка) Охтирського району Сумської області, та земельна ділянка площею 1,00 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 № 711012 від 29.08.2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 155 (а.с.4). З довідки Сонячненського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 05.04.2021 року за № 07-201244 вбачається, що земельна ділянка площею 1,00 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 711012 від 29.08.2002 року, реєстраційний номер 155 була надана [PERSON] (а.с.5). З довідки Сонячненського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 25.05.2021 року за № 02-201352 вбачається, що згідно погосподарської книги № 5 на 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] у 2010 році була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та згідно погосподарської книги № 5 на 2021 - 2025 року номер об`єкта по господарського обліку [NUMBER] по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно погосподарської книги № 5 на 2006-2010 роки особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.06.2017 року [PERSON] визначено додатковий строк - один місяць з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Приватним нотаріусом Охтирського нотаріального округу Зіньковським І.М. 28.05.2021 року [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.14). З викладеного слідує, що заявниця протягом визначеного судом додаткового строку не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно роз`яснень п.п.1,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася за час дії чинного ЦК України. Так, статтею 549 ЦК України в редакції 1963 р., передбачено що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Водночас, на відміну від ЦК УРСР 1963 року, чинний ЦК не передбачає прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Слід вказати, що під час розгляду справи № 350/1850/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду наголосив, що згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно не проживала із спадкодавцем, тому у відповідності до положення вищевказаної статті, протягом визначеного рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.06.2017 року строку, мала подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, заявниця своєчасно протягом визначеного судом додаткового строку не звернулася до нотаріуса, у зв`язку з чим нотаріус 28.05.2021 року не прийняв від неї заяву. Так, [PERSON] зазначає, що після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном, а саме забрала меблі та інші речі, які йому належали, а також 20.10.2010 року оплатила обробку (пахоту) земельної ділянки, що належала [PERSON] та засіяла озиму пшеницю, однак вказані обставини є не є підставою для встановлення факту прийняття спадщини, даний факт не матиме жодних юридичних наслідків з вищевикладених підстав. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На переконання суду у контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновкупро відмову в задоволенні заяви за необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed