Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт того, що заявник є рідною матір`ю та членом сім`ї [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 травня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), встановити юридичний факт того, що заявник знаходилась на утриманні [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 травня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ),встановити юридичний факт того, що заявник є рідною матір`ю та членом сім`ї [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що є рідною матір`ю [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації 25.02.2022 року, був стрільцем другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини [NUMBER] . [INFO] сержант [PERSON] помер внаслідок бойових дій під час захисту Батьківщини поблизу м. Лисичанськ від вибухової травми. Після смерті сина [PERSON] . Заявник через представника звернулась до Подільського районного у м. Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки та до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для отримання грошової допомоги від держави як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, однак їй було відмовлено у зв`язку із тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері вказано як « [PERSON] » і немає підтвердження зміни прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказує, що заявник знаходилась на утриманні [PERSON] , оскільки чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років, заявник з 1989 року є пенсіонером, [PERSON] все життя проживав із заявником спочатку в м. Ірпінь, потім вони переїхали до [ADDRESS] , пізніше змінили адресу на [ADDRESS] . Встановлення даних фактів потрібне заявнику для отримання грошової допомоги від держави як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. У заяві вказано, що заявник є рідною матір`ю та членом сім`ї [PERSON] . З огляду на поважний вік заявника (90 років), хронічні хвороби та відсутність інших спадкоємців встановлення даного факту потрібне буде у майбутньому для оформлення спадщини, яка залишиться після заявника. З огляду на такі обставини заявник звернулась до суду для встановлення юридичних фактів. 16 серпня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана заява передана на розгляд судді Анохіну А.М. 18 серпня 2022 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації заявника. 05 вересня 2022 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 09.09.2022 вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася. До суду представником заявника адвокатом Чеховською Д.Р. подано заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримує, заяву просить задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності заявника та її представника. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників заінтересованих осіб. Суд, встановивши обставини справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилась [INFO] , про що було зроблено запис в книзі реєстрації актів про народження №1208 від 09.07.1932, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07 червня 1980 року, видане міським архівом РАЦС м. Києва. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10 березня 1956 року, видане Ірпінським РАЦС Києво-Святошинського району Київської області 10 березня 1956 року заявник вийшла заміж за [PERSON] , заявник змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23 липня 2022 року виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 грудня 1956 році від шлюбу заявника з [PERSON] народився син [PERSON] . У графі «мати» вказано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25 грудня 1963 року, видане Ірпінським міським бюро РАЦС Київської області, 25 грудня 1963 року заявник вийшла заміж за [PERSON] 1939 р.н., про що в книзі актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис №211 від 25.12.1963, відповідно до якого після реєстрації шлюбу заявник залишила прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що листом Міністерства юстиції України від 13.10.2022 №94429/112435-33-22/19.3.1 у відповідь на адвокатський запит представника заявника адвоката Чеховської Д.Р. від 19.08.2022 поінформовано про наявність актового запису у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян №211 про шлюб [PERSON] , 1939 р.н., та [PERSON] , 1932 р.н., складений 25.12.1963 Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [INFO] від шлюбу заявника з [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане Ірпінським міським бюро РАЦС Київської області від 18 вересня 1964 р. У графі «мати» вказано [PERSON] . Відповідно до листа Державної міграційної служби України від 12.09.2022 №6.1-9339/3.1-22 у відповідь на адвокатський запит представника заявника адвоката Чеховської Д.Р. від 19.08.2022 з?а інформацією, наданою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, на ім?я [PERSON] , [INFO] , Мінським РВВС м. Києва 09.03.1978 оформлено паспорт громадянина колишного СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] . Судом встановлено, що у трудовій книжці заявника від 30.08.1954 зазначено, що дівоче прізвище заявника « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », а в подальшому прізвище заявника змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва [NUMBER] , видане Ірпінським міським бюро РАЦС Київської області від 25 грудня 1963 року, про що начальником відділу кадрів Українського лісовпорядного підприємства вчинено відповідний запис 23.03.1979 р. на першій сторінці трудової книжки. 28 березня 1996 року заявник отримала паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Подільським РУГУ МВС України в м. Києві. У паспорті прізвище заявника вказано « [PERSON] ». Як вбачається з паспорту громадянина України серія [NUMBER] , який виданий Подільським РУГУ МВС України в м. Києві 28.03.1996 на сторінці 10 у графі «Сімейний стан» вказано, що 25 грудня 1963 року заявник уклала шлюб з [PERSON] 1939 р.н. Судом встановлено, що 23 квітня 1997 року заявник отримала пенсійне посвідчення серія [NUMBER] , відповідно до якого її прізвище вказано як « [PERSON] ». Додатково родинний зв`язок заявника з [PERSON] та [PERSON] підтверджується заповітом від 08.11.2013, посвідченого секретарем Келебердянської сільської ради Голуб Н.В., в якому заявник зробила заповітне розпорядження і заповіла ?житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,3857 га для ведення особистого селянського господарства в селі Келеберда Канівського району Черкаської області, своїм синам: [PERSON] , 1956 року народження та [PERSON] , 1964 року народження в рівних частинах. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявник є рідною матір`ю та членом сім`ї [PERSON] та [PERSON] . У заяві зазначено, що чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 01 серпня 2009 р. Заявник з 1989 року є пенсіонером, і знаходилась на утриманні свого сина [PERSON] , який працював столяром на меблевій фабриці і повність утримував заявника. У заяві вказано, що [PERSON] все життя проживав із заявником спочатку в м. Ірпінь Київської області, потім переїхали до [ADDRESS] , пізніше змінили адресу на [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до довідки від 13.11.2015 року №5280 Форма-3, видана Центром комунального сервісу №40 [PERSON] є сином заявника та проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З тексту довіреності від 23.01.2019, посвідченої секретарем виконавчого комітету Ліпнявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області вбачається, що заявник довіреністю уповноважила свого сина [PERSON] , одержувати належні соціальні і інші виплати, розписуватися за заявника в одержанні грошей. У судовому засідання 17.11.2022 допитана як свідок громадянка [PERSON] , яка є донькою [PERSON] та онукою заявника, пояснила, що заявник є її рідною бабусею та матір`ю [PERSON] та [PERSON] , вказала, що [PERSON] проживав весь час разом із заявником у м. Києві, доглядав її та утримував матеріально. У судовому засідання 17.11.2022 допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є рідною дочкою [PERSON] , а заявник є її бабусею, пояснила суду, що [PERSON] доглядав за своєю матір`ю та утримував її. У судовому засідання 17.11.2022 допитана як свідок [PERSON] повідомила суду, що вона жила поруч з заявником і її сином [PERSON] і добре знає цю сім`ю та підтвердила, що [PERSON] проживав зі своєю матір`ю [PERSON] та вона знаходилась на його утриманні. У судовому засідання 17.11.2022 допитаний як свідок [PERSON] повідомив суду, що заявник дійсно є його матір`ю, а [PERSON] його зведеним братом. Повідомив, що [PERSON] утримував заявника та проживав із нею, допомагав матеріально. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, мали спільні витрати та спільне харчування, піклувались один про одного і надавали взаємну допомогу Судом встановлено, що [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації 25.02.2022, був стрільцем другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини [NUMBER] , мав звання сержант. [INFO] Кутья [PERSON] загинув в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини поблизу м. Лисичанськ Луганської області, що підтверджується повідомленням про смерть [PERSON] , Витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03 серпня 2022 року №798, свідоцтвом про смерть від 30.06.2022 серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Таким чином, суд дійшов висновку, що заявник знаходилась на утриманні свого сина [PERSON] . Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1-2 ч.1 ст. 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « ... суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів...». Згідно з приписами ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON] є рідною матір`ю та членом сім`ї [PERSON] та [PERSON] , а також те, що [PERSON] знаходилась на утриманні [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved