Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. В позовній заяві посилалась на те, що 13 лютого 2022 року вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 42 000 (сорок дві тисячі) грн., що на момент передачі за офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 28 грн.) було еквівалентом суми 1500 доларів США. Вказані грошові кошти були передані відповідачеві в якості завдатку за квартиру [ADDRESS] , яку позивач мала намір придбати. Факт передачі грошових коштів та намір оформлення угоди купівлі-продажу вказаної квартири був зафіксований у підписаному позивачем та відповідачем договорі завдатку (попередньому договорі про наміри укласти договір купівлі-продажу) від 13 лютого 2022 року, згідно якого договір купівлі-продажу квартири вони мали укласти не пізніше 15 березня 2022 року. Однак у вказаний строк договір купівлі-продажу укладений не був, в подальшому відповідач відмовився від продажу вказаної квартири, грошові кошти не повернув. Договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем не укладався, тому передані нею кошти згідно положень ч. 1 ст. 570 ЦК України є саме авансом, а не завдатком, а тому відповідач зобов`язаний повернути передані грошові кошти у еквіваленті 1500 доларів США, що на момент звернення до суду складає 54 840 грн. за офіційним курсом НБУ. Добровільно відповідач кошти позивачу не повернув. Тому позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму авансу у розмірі 54840 грн., що є еквівалентом 1500 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позов не надав. Інші заяви або клопотання учасниками справи суду не подавалися. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Також зазначив, що позов вони підтримують в повному обсязі. На допиті свідків не наполягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір завдатку (попередній договір про наміри укласти договір купівлі-продажу) а.с. 8. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору від 13 лютого 2022 року сторони домовились про те, щоб не пізніше 15 березня 2022 року укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), за яким сторона 1 ( [PERSON] ) зобов`язується передати у власність стороні 2 ( [PERSON] ) квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1. вказаного договору купівля - продаж квартири за Основним договором буде вчинена за загальну суму 1162000,00 грн., що на день підписання цього договору є еквівалентом 41500 доларів США за офіційним курсом НБУ (1 долар США 28 грн.). Згідно п.3.1. договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення Основного договору Сторона 2 ( [PERSON] ) передає Стороні 2 ( [PERSON] ) грошову суму у розмірі 42000 грн., що на день підписання цього договору є еквівалентним сумі 1500 доларів США за офіційним курсом НБУ(1 долар США 28 грн.) Пунктом 3.2. передбачено, що передачу грошей здійснено в національній валюті України. Згідно п. 3.4. договору сторони домовились про те, що в разі, коли основний договір не відбудеться з причин, що залежать від сторони 1 ( [PERSON] ), вона повинна у триденний строк повернути стороні 2 ( [PERSON] ) отримані грошові кошти в сумі, яка зазначена в п. 3.1. цього договору, а також сплатити неустойку (штраф) у розмірі 1500 доларів США. Згідно п. 3.8. договору в разі невиконання стороною 1 зобов`язань щодо укладення основного договору купівлі-продажу (відчуження) квартири з незалежних від волі сторони 1 причин (форс-мажорні обставини згідно чинного законодавства України) стороні 2 повертається готівкою зазначена у п. 3.1. цього договору лише фактично передана сума. Аналізуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частин першої, другої статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частинами першою та третьою статті 571 ЦК України визначені правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, відповідно до яких у випадку, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже, оскільки укладення попереднього договору між [PERSON] та [PERSON] було обумовлене наявністю у сторін намірів щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно з положеннями частини першої статті 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, то недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення попереднього договору вказує про його нікчемність відповідно до частини першої статті 220 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що укладений 13 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] договір завдатку (попередній договір про наміри укласти договір купівлі-продажу) є нікчемним, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами договірних правовідносин. Правила\~статті 570 ЦК України\~поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Звертаючись до суду з позовом, як на підставу позову позивач посилається на ч. 2 ст. 570 ЦК України. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд прийшов до висновку , що оскільки договір купівлі-продажу, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] грошова сума в розмірі 42000 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13, та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 639/9339/16-ц (провадження № 61-513св18), від 01 вересня 2020 року у справі № 522/15584/17 (провадження № 61-18085св19), від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц (провадження № 61-18537св19). Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою, другою статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки позивач передала відповідачу аванс у розмірі 42000 грн., тобто в національній валюті України, укладений сторонами договір, що передбачав визначення грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, є нікчемним та не регулює правовідносини між сторонами, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума авансу, що була нею сплачена відповідачу 42000 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів\~підлягають до часткового задоволення. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму авансу у розмірі 42000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково, а саме на 77%, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню сума сплаченого позивачем судового збору пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог, а саме у розмірі 1910 грн. 37 коп.

Outcome: partial