Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Адвокат Маринюк С.О. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування поданого позову позивач та його представник вказують, що померлий [PERSON] був для [PERSON] сторонньою особою, тому про існування заповіту, складеного на його користь, позивач не знав. Нотаріус чи орган місцевого самоврядування не повідомляли [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та про існування заповіту на його користь. Для оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся із заявою до нотаріуса. Однак, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням визначеного законом строку для прийняття спадщини. Прозивач вказує, що не перебував в родинних відносинах із спадкодавцем, який проживав в іншому населеному пункті, про смерть спадкодавця позивачу не було відомо. Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду та просить визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.11.2022 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження з викликом сторін. Підготовче судове засідання у справі, призначене на 29.11.2022, було відкладено на 19.12.2022 у зв`язку із неявкою усіх учасників справи. Представник позивача, адвокат Маринюк С.О., подав заяву про розгляд справи за його із позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому судовму засіданні. Від відповідачки [PERSON] 02.12.2022 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовче засідання відповідачка подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження. Таким чином суд, приймаючи до уваги заяву позивача та його представника, заяву відповідача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6), постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним за даною адресою були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] , син - [PERSON] , який помер [INFO] , невістка - [PERSON] , та онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № К-/0-0.396-5/49-21 від 17.08.2021, [PERSON] дійсно був власником сертифіката серії ХМ № 031269 на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої агрофірми ім.. Лесі Українки на території Ганнопільської сільської ради, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 91. Даний сертифікат втрачений, взамін нього державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не видався (а.с.9). 28.12.2005 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Малоскнитської сільської ради Славутського району Хмельницької області та зареєстрований за №232, яким заповів вищевказану земельну частку (пай) [PERSON] (а.с.6). В газеті «Трудівник Полісся» оголошення про виклик спадкоємців до нотаріуса чи в будь-яку сільську раду не розміщувалася, що підтверджується довідкою директора ПП «Трудівник Полісся» ( а.с. 8). Як видно із відповіді приватного нотаріусу Гордєєвої Л.М. від 18.08.2021 №112/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України.(а.с. 12). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, відповідно до ст.ст. 1223,1233 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої агрофірми ім. Лесі Українки серії ХМ № 031269 на території Ганнопільської сільської ради, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 9. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. Як видно із матеріалів справи, [PERSON] не проживав із спадкодавцем, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ст.атті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Для того, щоб визначити, які причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть вважатися поважними, слід звернутися до судової практики. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд вважає причини пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , поважними, зважаючи на те, що він був сторонньою особою для спадкодавця, не перебував в родинних чи інших близьких відносинах із спадкодавцем, разом із спадкодавцем не проживав, не знав про існування заповіту в його користь; у засобах масової інформації оголошень про виклик спадкоємців до нотаріуса чи в будь-яку сільську раду з приводу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не розміщувалось. Вказані обставини є об`єктивними та істотними перешкодами для реалізації права позивача на спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved