Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі за текстом ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний (спожитий) природний газ. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2020 між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» як постачальником та [PERSON] як споживачем укладений Договір на постачання природного газу № 2711 (далі за текстом Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався постачати споживачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених Договором, а споживач взяв на себе обов`язок прийняти та своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. Позивач зазначає, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором та у період з січня 2022 року до червня 2022 року поставив, а відповідач прийняв природний газ у обсязі 933 куб. м на загальну суму 42942,36 грн. 09.08.2022 позивач на адресу відповідача направив акти приймання-передачі природного газу за вказаний вище період та відповідач відповідно до п. 3.8 Договору впродовж двох днів зобов`язувався повернути позивачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, який підписаний відповідачем, або надати вмотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі. Згідно з п. 3.8 Договору у випадку ненадходження від відповідача підписаного примірника акту або вмотивованої письмової відмови від підписання такого акту в строки, визначені п. 3.8., акт вважається підписаним споживачем без зауважень. Також позивач зазначає, що 18.04.2022 направляв відповідачу вимогу № 240 про оплату заборгованості за використаний (спожитий) природний газ на суму 31339,96 грн. Станом на 02.05.2022 заборгованість [PERSON] за використаний (спожитий) природний газ за період з січня 2022 року до березня 2022 року складала 26339,96 грн. Вказані обставини стали підставою для укладення між сторонами Договору реструктуризації заборгованості № 6 (далі за текстом Договір реструктуризації) щодо надання споживачеві розстрочки виниклої суми заборгованості за спожитий природний газ за період з січня до березня 2022 року на суму 26339,96 грн. Згідно з умовами Договору реструктуризації сума заборгованості мала бути сплачена споживачем до 30.07.2022. Споживач зобов`язаний погасити заборгованість в таких сумах та в такі строки: до 15.05.2022 у сумі 8779 грн; до 15.06.2022 у сумі 8779 грн; до 30.07.2022 у сумі 8781,96 грн. На виконання Договору реструктуризації відповідач 12.05.2022 сплатив 8779 грн. Проте надалі споживач порушив умови Договору реструктуризації, зокрема, в частині погашення суми заборгованості, а також повторно порушив умови Договору від 01.02.2020 щодо своєчасної оплати коштів за спожитий природний газ. Разом з тим позивач зазначає, що відповідач за період з січня 2022 року до червня 2022 року здійснював оплату для погашення заборгованості на загальну суму 13779 грн. Відтак різниця між вартістю спожитого відповідачем природного газу за період з січня 2022 року до червня 2022 та сумою оплачених відповідачем коштів за спожитий природний газ у таких періодах, а також наявної у відповідача переплати до моменту нарахувань, складає 29160,82 грн. Крім цього, відповідачу відповідно до п. 6.2.2 Договору нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Загальна сума пені становить 4752,64 грн. Загальна сума 3 % річних становить 407,82 грн, а загальна сума інфляційних нарахувань складає 3842,86 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованість за використаний (спожитий) природний газ за період з 01.01.2022 до 30.06.2022 у сумі 38164,14 грн, з яких: сума основного боргу 29160,82 грн; пеня 4752,64 грн; 3 % річних 407,82 грн; інфляційні нарахування - 3842,86 грн. 16.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 13.10.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 13.10.2022 судове засідання відкладено на 02.11.2022 у зв`язку з неявкою відповідача. 02.11.2022 судове засідання відкладено на 29.11.2022 та визнано обов`язковою явку представника позивача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» у судове засідання. 29.11.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 14.12.2022. У судовому засіданні 14.12.2022 представник позивача Джердж І.В. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити частково. Відмовився від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] нарахованої пені від суми простроченого платежу, 3 % річних та інфляційних нарахувань. Зазначив, що Договір укладений з відповідачем як з фізичною особою, а позивач не має обов`язку з`ясовувати, для яких цілей використовується нежитлове приміщення, за адресою якого відповідачу були надані послуги. Заперечував щодо наявності у відповідача форс-мажорних обставин, оскільки останні мають бути підтверджені відповідним сертифікатом, який відповідач суду не надав. У судовому засіданні 14.12.2022 відповідач [PERSON] позов визнав в частині нарахованої позивачем суми основного боргу. Не заперечував факт використання (споживання) природного газу, а також обов`язку здійснювати оплату за використаний (спожитий) природний газ. Разом з тим просив відстрочити виконання судового рішення на максимально визначений законодавцем строк у зв`язку з наявними форс-мажорними обставинами, а саме введеним воєнним станом. Вказав, що введений воєнний стан позбавив його можливості здійснювати ведення бізнесу на території Республіки Білорусії та отримувати дохід, а відтак його єдиним джерелом доходу є пенсія. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов з урахуванням зменшення представником позивача позовних вимог підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються Цивільним кодексом України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (далі за текстом Правила), та іншими нормативно-правовими актами України. Так, відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків. Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством. При цьому постачальник має право, зокрема: отримувати від побутового споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві з урахуванням вимог цих Правил; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта (п. 23 Розділу ІІІ Правил в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, судом встановлено, що 02.01.2020 між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» як постачальником та [PERSON] як споживачем укладений Договір на постачання природного газу № 2711 (а.с. 8-11). Згідно з п. 1.1. Договору постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплачувати постачальнику вартість природного газу і наданих послуг з замовлення (бронювання) потужності у розмірах, строках, порядку та на умовах, що визначені Договором. Споживач підтверджує, що він ознайомлений з тим, що передача газу неможлива без замовлення відповідної потужності на відповідний обсяг, який належить до передачі та підписанням даного Договору надає згоду Постачальнику на замовлення (бронювання) потужності для споживача. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується виключно для використання промисловими споживачами та іншими суб`єктами господарювання, які є кінцевими споживачами газу. Об`єктом споживання є нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] . На виконання умов вказаного Договору позивач надав, а відповідач прийняв за період з 01.01.2022 до 30.06.2022 природний газ в обсязі 933 куб. м на загальну суму 42942,36 грн, а саме: у січні 224 куб. м, у лютому 153 куб. м, у березні 232 куб. м, у квітні 317 куб. м, у травні 5 куб. м, у червні 2 куб. м, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» № 250 від 15.08.2022 (а.с. 12). Згідно з п. 4.1.4. Договору ціна на газ може змінюватись відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і є обов`язковою для сторін за даним Договором з моменту введення зміни ціни в дію. Так, у січні 2022 року ціна за природний газ становила 60000 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 224 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 13440 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 31.01.2022 (а.с. 17). У лютому 2022 року ціна за природний газ становила 46500 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 153 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 7144,50 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 28.02.2022 (а.с. 18). У березні 2022 року ціна за природний газ становила 46500 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 232 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 10788 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 31.03.2022 (а.с. 19). У квітні 2022 року ціна за природний газ становила 35802 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 317 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 11349,24 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 30.04.2022 (а.с. 20). У травні 2022 року ціна за природний газ становила 35802 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 5 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 179,02 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 31.05.2022 (а.с. 21). У червні 2022 року ціна за природний газ становила 35802 грн за 1000 куб. м природного газу. Відтак приймаючи до уваги те, що у такому місяці відповідачем було спожито 2 куб. м природного газу, позивачем здійснено нарахування відповідачу у розмірі 71,60 грн. Вказані обставини підтверджуються актом передачі-приймання природного газу від 30.06.2022 (а.с. 21). 09.08.2022 ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» направило відповідачу зазначені вище акти передачі-приймання природного газу, що підтверджується супровідним листом № 513 від 09.08.2022, поштовою накладною та описом вкладення у цінний лист (а.с. 16, 23, 24). Відповідно до абз. 1, 3 п. 3.8. Договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмові від підписання акта приймання-передачі природного газу. У випадку ненадходження від споживача підписаного примірника акту або письмової вмотивованої відмови від підписання такого акту в строки, визначені п. 3.8. Договору, акт вважається підписаним споживачем без зауважень. Докази про надходження від відповідача підписаних примірників актів або письмової вмотивованої відмови від підписання таких актів в строки, визначені п. 3.8. Договору, суду не надані. Так само про такі обставини не вказував у судовому засіданні і відповідач. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що вказані вище акти приймання-передачі природного газу згідно з п. 3.8. Договору вважаються підписаними відповідачем без зауважень. Також судом встановлено, що 18.04.2022 ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» направило відповідачу вимогу про оплату заборгованості за використаний (спожитий) природний газ за період з 01.01.2022 до 31.03.2022 на загальну суму 31339,96 грн (а.с. 28-30). У подальшому у зв`язку з наявною у відповідача заборгованістю 02.05.2022 сторони уклали Договір реструктуризації заборгованості № 6 (а.с. 32-33). Відповідно до п. 1.4. Договору реструктуризації споживач погашає (сплачує) зазначену суму не пізніше 30.07.2022. Згідно з п. 1.5. Договору реструктуризації споживач зобов`язаний погасити заборгованість в таких сумах та в такі строки: до 15.05.2022 у сумі 8779 грн; до 15.06.2022 у сумі 8779 грн; до 30.07.2022 у сумі 8781,96 грн. На виконання умов Договору реструктуризації відповідач сплатив на користь позивача кошти у сумі 8779 грн. У подальшому відповідач, продовжуючи споживати природний газ, умови Договору та Договору реструктуризації належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. При цьому зі змісту розрахунку суми позову (а.с. 25-27) вбачається, що різниця між вартістю спожитого відповідачем природного газу за період з січня 2022 року до червня 2022 та сумою оплачених відповідачем коштів за спожитий природний газ у таких періодах, а також з урахуванням наявної у відповідача переплати до моменту нарахувань, складає 29160,82 грн. Указані обставини визнавались та не заперечувались учасниками справи у судовому засіданні. Заперечень щодо розміру нарахованої позивачем заборгованості відповідач не висловлював. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що заборгованість відповідача за використаний (спожитий) природний газ за період з 01.01.2022 до 30.06.2022 становить 29160,82 грн. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованості у вказаній вище сумі. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо заяви [PERSON] про відстрочення виконання судового рішення суд зазначає таке. За заявою\~сторони суд,\~який розглядав\~справу як\~суд першої\~інстанції,\~може відстрочити\~або розстрочити\~виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання\~про відстрочення\~чи розстрочення\~виконання судового\~рішення,\~суд також\~враховує: 1)\~ступінь вини\~відповідача у\~виникненні спору; 2)\~щодо фізичної\~особи -\~тяжке захворювання\~її самої\~або членів\~її сім`ї,\~її матеріальний\~стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України). Так, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення [PERSON] зазначив, що єдиним його доходом є пенсія, оскільки у зв`язку з введеним воєнним станом він втратив можливість продовжувати ведення бізнесу на території Республіки Білорусь. Разом з тим на підтвердження розміру пенсії, яку отримує [PERSON] , відповідач докази не надав. Так само не надано суду доказів, які б підтверджували, що [PERSON] проводив діяльність, спрямовану на отримання прибутку на території Республіки Білорусь, а також, що станом на даний час така діяльність призупинена. При цьому суд зазначає, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для визнання цих обставин форс-мажорними. Такими підставами можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, в тому числі слід враховувати місцезнаходження особи, поточний хід бойових дій на тій чи іншій території тощо. Більше того суд приймає до уваги, що Договір реструктуризації, укладений між сторонами вже 18.04.2022, тобто під час дії воєнного стану. Указані обставини свідчать про те, що при укладенні Договору реструктуризації відповідач мав усвідомлювати усі ризики, які можуть виникнути у зв`язку з воєнним станом, який на той час вже мав місце. Однак [PERSON] не відмовився від укладення такого Договору та вважав, що зможе виконати зобов`язання у повному обсязі. При цьому на момент укладення Договору реструктуризації відповідач не зазначив про необхідність розірвання Договору від 02.01.2020 та припинення постачання позивачем природного газу, а навпаки продовжував споживати цей газ, усвідомлюючи обов`язок сплатити позивачеві його вартість. Також наявність у власності відповідача нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , спростовує доводи відповідача про важке матеріальне становище останнього. За таких підстав суд доходить висновку, що заява [PERSON] про відстрочення виконання судового рішення, не є обґрунтованою, непідтверджена належними та достатніми доказами, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1164 від 06.09.2022 (а.с. 39). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: approved