Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

26.08.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила сягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 96824 грн. 17 коп., моральну шкоду в сумі 10000 грн., понесені витрати за висновок експерта в розмірі 3500 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. і понесені нею судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 03.08.2022 року о 13 год. 15 хв. в м. Ізмаїл, Одеська область, на пр. Незалежності, 43 кут вул. Осипенко, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21070, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Таким чином, відповідач порушив вимоги п. 2,3 Б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року ( із змінами та доповненнями), а саме: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі; Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 04 серпня 2022 р. позивач [PERSON] , звернулася із заявою до судового експерту «ФОП [PERSON] » з проханням провести автотоварознавче дослідження за фактом ДТП автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] . Експертний (технічний) огляд досліджуваного колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП проводився 10.08.2022 р. за адресою: м. Ізмаїл, вул. Шевченко, 3/90 «СТО» у світлий час доби, у присутності власника автомобіля [PERSON] , учасника ДТП, який не з`явився, хоча про місце і дату був попереджений телеграмою, що підтверджується телеграмою з повідомленням та квитанцію про відправку повідомлення від 04.08.2022 р. За висновком експерта № 299/22 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] складеного 17 серпня 2022 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 10.08.2022 року на момент дослідження визначається рівною 96\~824, 17 грн. Окрім цього за виготовлення висновку експерта № 299/22 експертного автотоварознавчого дослідження від 17.08.2022 року позивач поніс витрати в сумі 3500,00 грн., що підтверджується рахунком № 9 від 17.08.2022 року, а також квитанцією про здійснення платіжної операції від 22 серпня 2022 р. Добровільно відповідач відшкодовувати збитки (ремонт автомобіля) відмовився. Відповідач не мав страхового полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника на транспортний засіб ВАЗ 21070, що призвело до ремонту авто за власний рахунок позивача у повному обсязі. Крім того, як зазначено в позовній заяві відповідач завдав позивачу [PERSON] і моральну шкоду. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди позивач виходити з наступного: ДТП та його наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу, [PERSON] , не має можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм її життя, обмежуюся можливістю у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів. Моральні переживання полягають у тому, що відповідальною за заподіяну шкоду особою, а саме відповідачем, відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, через постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, відмовою у виплаті матеріального відшкодування, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Позивач важає, що справедливим та адекватним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди буде сума у розмірі 10\~000 грн. Таким чином, позивачем у позовній заяві зазначено, що матеріальна шкода, що була завдана відповідачем внаслідок ДТП, складається з: вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 96\~824, 17 грн.; моральна шкода, що була завдана відповідачем прирівнюється до суми у розмірі 10\~000 грн.; витрати понесені позивачем на послуги експерта складаються у розмірі 3500, 00 грн.; витрати пов`язані з оплатою судового збору склали 992,40 грн. Відповідно до угоди про надання професійної правничої допомоги та розрахунку адвоката від 26.08.2022 року, позивачем понесені витрати у розмірі 6\~000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а також, не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення. Згідно адресної\~довідки наданої\~відділом адресно\~ довідкової\~роботи ГУДМС\~України в\~Одеській області,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке призначалось на 28.10.2022 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомлення про отримання ним судової повістки, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Також, в судове засідання, яке призначалось на 07.12.2022 року відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте конверт із судовою повісткою повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Ухвалою Ізмаїльського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 07.12.2022\~року ухвалено\~цивільну справу\~за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо транспортної пригоди вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Судом встановлено, що 03.08.2022\~року о\~13\~годині 15\~хвилин в\~Одеській області\~в м.Ізмаїл\~по пр.\~Незалежності,\~43\~кут вул.\~Осипенко,\~водій \~ [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~ВАЗ 21070,\~не вибрав\~безпечну швидкість\~руху,\~не дотримався\~безпечної дистанції,\~не переконався\~у безпеці,\~скоїв зіткнення\~з транспортним\~засобом Suzuki\~SX4,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження,\~що призвело\~до матеріальних\~збитків.\~ Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Таким чином, ДТП та механічне пошкодження автомобіля Suzuki\~SX4,\~державний номерний\~знак [NUMBER] сталося з вини відповідача [PERSON] . Автомобіль Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Як було встановлено в судовому засіданні, 04 серпня 2022 року [PERSON] , звернулася із заявою до судового експерта «ФОП [PERSON] » з проханням провести автотоварознавче дослідження за фактом ДТП автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] . В свою чергу, експертний (технічний) огляд досліджуваного колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП проводився 10.08.2022 р. за адресою: м. Ізмаїл, вул. Шевченко, 3/90 «СТО» у світлий час доби, у присутності власника автомобіля [PERSON] , а [PERSON] не з`явився, хоча про місце і дату був попереджений телеграмою, що підтверджується телеграмою з повідомленням та квитанцію про відправку повідомлення від 04.08.2022 р. Згідно висновку експерта експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] складеного 17 серпня 2022 року за № 299/22, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 10.08.2022 року на момент дослідження визначається у розмірі 96\~824, 17 грн. Відповідно до рахунку № 9 від 17.08.2022 року, складеного «ФОП [PERSON] » за виготовлення висновку експерта № 299/22 експертного автотоварознавчого дослідження від 17.08.2022 року позивач [PERSON] понесла витрати в сумі 3 500 грн., що підтверджується квитанцією про здійснення платіжної операції від 22 серпня 2022 р. Крім цього, як було з`ясовано судом, відповідач [PERSON] добровільно відшкодовувати збитки (ремонт автомобіля) відмовився і страхового полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника на транспортний засіб ВАЗ 21070 не має, що призвело до ремонту позивачем [PERSON] автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] за власний рахунок у повному обсязі. За змістом статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Як вже було встановлено в судовому засіданні, згідно висновку експерта експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, державний номерний знак [NUMBER] складеного 17 серпня 2022 року за № 299/22, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на день проведення експертного (технічного) огляду 10.08.2022 року на момент дослідження визначається у розмірі 96\~824, 17 грн. Та саме з розрахунку цієї суми позивач просить стягнути з відповідача 96\~824, 17 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, виходячи із принципів розумності та справедливості, з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача та з вини якого позивачу було спричинено моральну шкоду, на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача. При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди, серед іншого, що зазначено вище, суд враховує розмір майнової шкоди, присудженої до стягнення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ч. ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2022 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Соколовою Ганною Миколаївною було укладено угоду № 22/08 про надання правової допомоги, предметом якої сторони визначили, що адвокат Соколова Г.М. бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати клієнту (в даному випадку позивачу) правничу допомогу в Ізмаїльському міськрайоному суду Одеської області. Відповідно до опису робіт виконаних адвокатом (розрахунок), витрати на професійну правничу допомогу складаються з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік»: 1240,5 грн. за одну годину роботи адвоката. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги: зустріч консультація з клієнтом, узгодження правової позиції 500 грн.; підготовка позову до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 2500 грн.; участь у судових засіданнях 3000 грн. Всього 6000 грн. Згідно квитанції № 28/08 позивач [PERSON] сплатила адвокату Соколовій Ганні Миколаївни 6000 грн. за послуги з надання правової допомоги. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20. В свою чергу, судом приймається до уваги, те що адвокат Соколова Ганна Миколаївна участі у судових засідання не брала, а відтак суд вважає за необхідне вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. (в тому числі за зустріч консультація клієнта, узгодження правової позиції 500 грн., підготовка позову до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 2500 грн.) та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Також, судом приймається до уваги те, що позивачем [PERSON] було сплачено за виготовлення висновку експерта № 299/22 експертного автотоварознавчого дослідження від 17.08.2022 року витрати в сумі 3 500,00 грн., що підтверджується рахунком № 9 від 17.08.2022 року, а також квитанцією про здійснення платіжної операції від 22 серпня 2022 р., а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати понесені на висновок експерта в розмірі 3500 грн. Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. За результатами розгляду справи судом задоволено вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 96824,17 грн., моральної шкоди в сумі 5000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та витрат на за висновок експерта в розмірі 3500 грн., а всього 108324,17 грн. Згідно пропорційному розміру задоволених позовних вимог то пропорційно розміру задоволених вимог, сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 924 грн. 15 коп.

Outcome: partial