Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

30 червня 2022 року позивач орган опіки та піклування м. Черкаси (м. Черкаси, вул.. Благовісна, 170) звернулася з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Батько неповнолітнього [PERSON] помер [INFO] . У вересні 2021 року до служби у справах дітей Черкаської міської ради надійшла інформація Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25 щодо невідвідування малолітнім [PERSON] навчального закладу протягом 10 днів, та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Родина була відвідана за місцем проживання. На момент відвідування квартира перебувала в антисанітарному стані, страшний безлад, бруд, розірвані шпалери, подерта підлога, розкиданий мотлох, таргани, поламані меблі, залишки від їжі незрозумілого походження вкриті пліснявою. Мати [PERSON] пояснити ситуацію, яка склалася в родині, не змогла. Було з`ясовано, що мати дитини не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, не контролює виховний та навчальний процес сина, не створила для дитини умов для проживання та розвитку. Громадянку [PERSON] попереджено про відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. За результатами обстеження умов проживання дитини, з огляду на те, що подальше перебування [PERSON] в родині носить загрозливий характер за його здоров`я та життя, 24.09.2021 поліціянти вилучили дитину та влаштували до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічно реабілітації Черкаської обласної ради». Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей від 19.10.2021 малолітній [PERSON] поставлений на облік, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, а саме: проживає в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Громадянці [PERSON] неодноразово надавалися консультації щодо порядку повернення дитини на виховання в родину. 25.11.2021 родину [PERSON] відвідана за місцем проживання. Встановлено, що умови проживання не змінилися. В квартирі безлад, сміття, стійкий неприємний запах, таргани, розкидані речі. В кімнаті, яка відведена для дитини, відсутнє ліжко, стіл, не облаштовані належні умови для проживання та навчання. Родина громадянки [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 20.07.2021 в Черкаському міському центрі соціальних служб. Надані рекомендації та консультації фахівців Центру щодо виходу із складних життєвих обставин громадянка не виконує. За інформацією КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» де з 24.09.2021 перебуває малолітній [PERSON] , мати відвідувала малолітнього лише у вересні. Після того, посилаючись на хворобу, інші причини, спілкувалася з сином лише в телефонному режимі. Ініціатором спілкування був малолітній. Громадянка [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей із письмовою заявою щодо повернення малолітнього [PERSON] на виховання в її родину. 22.12.2021 на засіданні Комісії розглядалися матеріали з питання про доцільність повернення малолітнього [PERSON] на виховання в родину. Громадянка [PERSON] повідомила, що створила умови в квартирі для повернення сина додому, сама працевлаштувалася, та просила надати їй термін для підготовки відповідних документів. Члени Комісії ухвалили рішення щодо задоволення заяви матері та перенесли розгляд питання на місяць із зобов`язанням матері виконати відповідні рекомендації для повернення сина в родину. [INFO] родина [PERSON] відвідана працівниками служби у справах дітей за місцем проживання. На момент відвідування квартира перебувала в занедбаному стані, захаращена непотребом, непридатна для проживання. Громадянка [PERSON] повідомила, що з ранку вживала спиртні напої. Пояснити підстави, через які вона не виконує поставлені до неї вимоги не змогла. 02.02.2022 року громадянка [PERSON] надала письмову заяву про те, що не заперечує проти відібрання в неї малолітнього сина [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Своє рішення аргументувала тим, що на даний час перебуває в складних життєвих обставинах, які не може подолати самостійно. Дана заява написана на ім`я начальника служби у справах дітей, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем громадяки [PERSON] та відсітністю коштів для звернення до нотаріуса. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Вказувала, що тимчасово сину краще проживати у бабусі та дідуся по лінії батька. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні по суті позову не заперечував, пояснив, що йому подобається у бабусі та дідуся по лінії батька, тому він не заперечує проти проживання у них. З мамою спілкується. Думка дитини заслухана в присутності спеціаліста-психолога КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради Лежньової С.Ю., яка підтримала позов. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до характеристики на сім`ю [PERSON] наданої директором та класним керівником школи [PERSON] пропускає навчальний процес, має неохайний вигляд. За місцем його проживання в квартирі безлад, антисанітарія, не придбано, захаращено. Коли звернулися до матері про харчування дитини, то комісію на кухню не пустили. 16 листопада 2021 року постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено штраф. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.01.2022 року № 16 вбачається, що в квартирі умови проживання незадовільні, в помешканні недотримані санітарно-гігієнічні норма, панує безлад, присутній стійкий неприємний запах. Для виховання та розвитку дитини не створено умов, не обладнано місце для навчання, помешкання потребує ремонту. Відповідно до листа від 03.02.2022 року № 105 Черкаського міського центру соціальних служб повідомлено, що [PERSON] з 20.07.2021 по 31.01.2022 року перебувала під соціальним супроводом. За даний період консультації відвідувала нерегулярно, часто не з`являлася без попередження і без поважних причин. [PERSON] перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 27.05.2022 року № 18930-03-03 надано висновок про доцільність відбирання малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~170\~СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що на даний час ставлення відповідачки до батьківських обов`язків не є належним, що остання не заперечувала. Вказані обставини створюють ризик для життя, здоров`я та морального виховання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дитини матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Частиною 4 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26.04.2001\~року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судові витрати у вигляді судового збору, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача. На підставі п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166, ч. 1,2 ст. 170, 182, 183 СК України, ст. ст. 4,12,19,81,141,247,263-265,268, 352-354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved