Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

12.04.2022 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2019\~року по 31.10.2021 року в розмірі 41648,46\~грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства України концерн неодноразово вживав заходів щодо укладення між ним та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач на ці пропозиції не відгукнувся, зі свого боку також не ініціював укладення договору. Не дивлячись на відсутність письмово укладеного договору, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачу за місцем його проживання та реєстрації відповідні послуги, які відповідачем споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. На підставі цього позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. 18.04.2022 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 11). 17.06.2022 року представник відповідача адвокат Працевитий Г.О. подав відзив на позовну заяву (а.с. 18-19), в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач пропустив строки позовної давності в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2019 по 12.04.2019 року, оскільки позов був поданий до суду 12.04.2022 року. [PERSON] ще в 2007 році відмовилась від постачання гарячої води в квартиру, про що подавала письмову заяву, на підставі якої складався акт. Проте документи у відповідача не збереглись. Крім того, з початку 2019 року [PERSON] з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , гарячою водою не користується. Крім того, в квартирі встановлений прилад обліку гарячої води, проте позивач нараховує оплату за кількістю зареєстрованих осіб, а не за показами лічильника. Представник позивача до суду не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності, задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Працевитий Г.О. до суду не з`явились, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок в концерні «МТМ» відкритий на ім`я [PERSON] за № [NUMBER] . Як зазначено позивачем у позові, і що не спростовано відповідачем, у період з 01.01.2019 по 31.10.2021 року за вказаною адресою реєстрації відповідача концерном «МТМ» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, сплату спожитих послуг за вказаний період відповідач належним чином не здійснював, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 41648,46 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Представник відповідача посилається на те, що послуга з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] не здійснювалась з 2007 року, оскільки вона подавала заяву про відмову від постачання гарячої води. Проте сторона відповідача не надала суду жодних доказів того, що відбулось відключення її квартири від гарячого водопостачання. Таким чином, ця обставина жодними доказами не підтверджується. Крім того, у відповідь на адвокатський запит представника відповідача, представник концерну «МТМ» надав відповідь, що позивач не виконував відключення споживача за адресою: [ADDRESS] , акти про відключення за даною адресою відсутні (а.с. 27). Таким чином, доводи представника відповідача про відключення гарячого водопостачання за адресою проживання [PERSON] судом не приймаються. Крім того, представник відповідача в своїх письмових поясненнях посилався на те, що [PERSON] фактично з 01.01.2019 року проживає в м. Нікополі, тому гарячою водою не користується. Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Таким чином, [PERSON] у передбачений пунктом 29 Правил спосіб, мала можливість звернутись із письмовою заявою до концерну «МТМ» та повідомити позивача про те, що вона тимчасово змінила місце проживання. У цьому разі позивач міг зменшити розмір плати за надані послуги. Проте, як видно із матеріалів справи, [PERSON] із такою заявою до позивача не зверталась, тому відсутні підстави зменшувати розмір плати або взагалі звільняти її від оплати за послуги позивача. Також представник відповідача посилався на неправильність нарахування плати за постачання гарячої води із урахуванням того, що концерн «МТМ» нараховує оплату за кількістю зареєстрованих осіб в квартирі, а не виходячи із показань лічильника. З відповіді представника «МТМ» на адвокатський запит представника відповідача (а.с.27) слідує, що в квартирі [ADDRESS] встановлений прилад обліку гарячої води METRON №7819146. Остання повірка приладу була виконана в першому кварталі 2012 року. У січні 2019 року показник приладу склав 708 м. куб. В лютому 2019 року у зв`язку із відсутністю проведення державної повірки квартирного обліку, концерн «МТМ» зняв даний прилад обліку з абонентського обліку. Представник відповідача адвокат Працевитий Г.О. стверджує, що [PERSON] здійснювала повірку лічильника у встановлені законом строки, проте всі документи щодо повірки залишала працівникам МТМ. Таким чином, відсутні докази того, що лічильник в квартирі [PERSON] був належним чином повірений, і позивач повинен був нараховувати плату за гарячу воду за показами приладу обліку гарячої води. Сторона відповідача не довела суду належними доказами обставину, на яку вона посилається, як на підставу свої заперечень, а тому суд не приймає до уваги аргументи представника відповідача щодо безпідставності нарахування плати за гарячу воду за кількістю зареєстрованих в квартирі осіб. Щодо заяви представника відповідача адвоката Працевитого Г.О. в частині застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. На даний час карантин в Україні продовжено. 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020, не є продовженими. Таким чином, позивач не пропустив строк звернення до суду за своїми вимогами за період з 01.01.2019 по 12.04.2019 року. Визначаючи розмір заборгованості, суд встановив, що у період з 01.01.2019 року по 31.10.2021 року за користування комунальними послугами по особовому рахунку № [NUMBER] нараховано 48217,53 грн.; сплачено 6291,75 грн. Заборгованість [PERSON] за цей період складає 41648,46 грн. Позовні вимоги позивача законні та обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial