Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі. На обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4820685300:06:000:0077. 01.12.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, на підставі якого було зареєстроване право оренди відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату щорічно в розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, що на дату укладення договору становило 1674,59 грн. Але орендну плату, починаючи з 2018 року відповідач не сплачує. У зв`язку з несплатою орендної плати утворилась заборгованість по орендній платі за 2019-2021 роки в розмірі 5023,77 грн (по 1674,59 грн за кожен рік), яку позивач просила стягнути з відповідача на свою користь, а також передбачену п. 14 договору оренди пеню в сумі 9288,95 грн, а загалом - 14312,72 грн. Крім того позивач просила у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати розірвати договір оренди та вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до Баштанського районного суду Миколаївської області 12.09.2022 року. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.09.2022 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За заявою представника відповідача судовий розгляд двічі 21.10.2022 року та 25.11.2022 року був відкладений. В судове засідання по розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином (особисто під підпис), про причини неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Відповідно до даних он-лайн відстеження поштових відправлень, відповідач відсутній за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тому відповідач відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача до суду втретє не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно за вказаною ним у заяві адресою електронної пошти. До суду не надійшло відзиву на позов. При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з вказаним та з огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в справі матеріали (розрахунок; запит від 08.09.2022 року; копію опису; копію накладної від 08.09.2022 року; копію державного акту; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.10.2019 року; копію договору оренди землі від 01.12.2012 року; попередній розрахунок суми судових витрат), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4820685300:06:000:0077 площею 7,38 га, розташованої на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 01.12.2012 року передана в оренду ПП «АгроДон» строком на 15 років з умовою сплати орендної плати по 31 грудня кожного року в розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, що на дату укладення договору становило 1674,59 грн. Право оренди відповідача було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2015 року номер запису 12682597. За 2019, 2020 та 2021 роки відповідач орендну плату позивачу не сплачував, оскільки ним не надано відповідних доказів такої оплати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав в 2019, 2020 та 2021 році покладені на нього договором оренди землі обов`язки по виплаті орендної плати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по орендній платі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в межах заявлених в позові сум в загальному розмірі 5023,77 грн (по 1674,59 грн за кожен рік). Також відповідно до п. 14 укладеного між сторонами договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 09.09.2022 року, і суд відповідно до ст. 13 ЦПК України обмежений заявленими межами позовних вимог. Так станом на 09.09.2022 року пеня за несплату орендної плати за 2019 рік становить 4933,34 грн. (1674,59 грн. х 0,3% х 982 дні (з 01.01.2020 року по 09.09.2022 року). Станом на 09.09.2022 року пеня за несплату орендної плати за 2020 рік становить 3094,64 грн. (1674,59 грн. х 0,3% х 616 днів (з 01.01.2021 року по 09.09.2022 року). Станом на 09.09.2022 року пеня за несплату орендної плати за 2021 рік становить 1260,97 грн. (1674,59 грн. х 0,3% х 251 днів (з 01.01.2022 року по 12.01.2022 року включно). Загалом станом на 09.09.2022 року передбачена п. 14 договору оренди пеня становить 9288,95 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, згідно із загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата та її розмір віднесені до істотних умов договору оренди землі. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно з п. 36 договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу сторони внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07.10.2020 року №313/780/19 та постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року №183/262/17 підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. За такого, оскільки відповідач систематично протягом 2019-2021 років не виконував свій обов`язок по сплаті орендної плати - вказане є підставою для розірвання договору оренди землі. У зв`язку з цим, загалом позов підлягає задоволенню - договір оренди підлягає розірванню та з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог слід стягнути заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 01.12.2012 року станом на 09.09.2022 року в сумі 14312,72 грн, з яких: 5023,77 грн - заборгованість з орендної плати, 9288,95 грн - пеня. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в загальній сумі 7815,15 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц для стягнення таких витрат суду має бути надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. В супереч цьому суду наданий лише попередній розрахунок таких витрат, але не надані інші необхідні докази понесення позивачем заявлених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7815,15 грн. (договір, акт приймання-передачі наданих послуг, відомості про їх оплату позивачем), тому відсутні підстави для їх відшкодування за рахунок відповідача. На підставі викладеного, ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved