Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Представник позивача адвокат Глущенко О.С., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.02.2020р., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] , та зняти арешт з такої квартири, накладений постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Бондаренко А.М. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2007 року, серія АА №345363, що зареєстровано 19.11.2007, реєстраційний номер обтяження 6058437. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] .. Матері позивача належала на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на таку квартиру, оскільки за нею наявне зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження. За твердженням позивача таке обтяження на квартиру накладене неправомірно, оскільки здійснено з метою забезпечення боргових зобов`язань [PERSON] , який ніколи не мав речових прав щодо даної квартири. В позасудовий спосіб зняти арешт з квартири не виявилось можливим через відсутність матеріалів виконавчого провадження, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на таку квартиру та зареєструвати у встановленому законом порядку своє право власності. Від відповідачів письмових заперечень проти позову до суду не надходило. 02.04.2021р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.05.2021р. до суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвокат Ульянов С.М. про залучення такої особи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, яке було відхилене ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні 18.11.2022р. 01.06.2021р. до суду надійшли письмові пояснення АТ «Черкасигаз», підписані головою правління АТ «Черкасигаз» Стойковим І.М., в яких зазначено, що 11.07.2007р. Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено заочне рішення по справі №2-2000/2007 про стягнення на користь АТ «Черкасигаз» з [PERSON] заборгованості в сумі 407,73 грн. з оплати за поставлений та спожитий природний газ до приміщення за адресою: [ADDRESS] . Також зазначено, що АТ «Черкасигаз» не зверталось до суду з вимогами про стягнення заборгованості зі споживачів за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням представника позивача ухвалою від 28.09.2021р. судом витребувано у приватного нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 29.10.2021р. від приватного нотаріуса Миколенко І.М. до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 12.01.2022р. за клопотанням представника позивача судом зупинено провадження у справі до розгляду Черкаським районним судом Черкаської області справи № 711/1606/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , головного управління ДПС України у Черкаській області, [PERSON] , третя особа: Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту проживання однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту. 05.10.2022р. судом відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.11.2022р., оскільки 20.09.2022р. набрало законної сили рішення Черкаського районного суду Черкаської області по справі №711/1606/21, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] 18.11.2022р. судом закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання відповідач [PERSON] , представники третіх осіб АТ «Оператор газорозподільчої системи «Черкасигаз» та Придніпровський ВДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Від представника Черкаської міської ради Кирман В.О., який діє на підставі довіреності від 31.12.2021р. №5259-01-21, до суду надійшла письмова заява, в якій він просив розглянути справу без його участі. Також в заяві представник зазначив, що стосовно заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Приватний нотаріус Миколенко І.М. надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Глущенко О.С. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є квартира за адресою: [ADDRESS] , яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2004р., реєстраційний номер №6655 /а.с. 9, 18/. Відповідно до звіту про оцінку від 08.02.2021р. ринкова вартість такої квартири складає 120 010 грн. /а.с.19/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.7/. Після її смерті приватним нотаріусом Миколенко І.М. була заведена спадкова справа №5/2020, номер у Спадковому реєстрі 65539696, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.02.2020р. /а.с. 8/. Єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є позивач, який є її сином. Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті своєї матері та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно квартири (за адресою: [ADDRESS] ) та рухомого майна у вигляді банківського вкладу та автомобіля. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] /а.с. 120-181/. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за квартирою [ADDRESS] (далі спірна квартира) наявне зареєстроване обтяження у виді арешту майна, реєстраційний номер №6058437, який зареєстрований 19.11.2007р. на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АА №345363 від 08.11.2007р., винесеною державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ Бондаренко А.М. /а.с. 18/. Відповідно до змісту постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ Бондаренко А.М. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2007р., арешт на спірну квартиру накладений з метою забезпечення виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси (виконавчий лист №2-2000 від 04.07.2007р.) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Черкасигаз» заборгованості в сумі 407,73 грн. /а.с. 15/. При цьому накладаючи відповідний арешт на спірну квартиру, державний виконавець обґрунтовував своє рішення, зокрема, фактом належності спірної квартири боржнику [PERSON] .. Листом від 08.07.2020р. за вих.№48010 за підписом начальника Придніпровського ВДВС у м. Черкаси представнику позивача повідомлено, що станом на 07.07.2020р. відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] .. Додатково зазначено про неможливість перевірки наявності підстав щодо накладення арешту на спірну квартиру, оскільки на теперішній час неможливо ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт майна боржника від 08.11.2007р. не відповідає номеру провадження в межах якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень зберігаються в архіві три роки. /а.с. 14/ Листом від 28.09.2020р. за вих. №126/02-04 приватний нотаріус Миколенко І.М. повідомила позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді спірної квартири до зняття арешту у встановленому законом порядку. /а.с. 17/ За таких обставин на теперішній час позивач вважає, що право власності на спірну квартиру входить до складу спадщини померлої [PERSON] і було ним прийняте, але він позбавлений можливості підтвердити та зареєструвати у встановленому законом порядку своє право, а тому звернувся до суду з даним позовом. Тож спір виник з правовідносин про право власності і регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952) та Законом України від 02.06.2016р. №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК (статті 1218, 1231 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Частиною першою статті 1297 ЦК передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. В той же час за змістом ст. 331 ЦК право власності на нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952 право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Разом з тим, варто звернути увагу, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону №1952 не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. В цьому контексті слід зауважити, що у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №1404 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019р. у справі №905/386/18 зроблено висновок про те, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач визначив в якості відповідачів боржника [PERSON] , в інтересах якого накладений арешт на майно, та Черкаську міську раду, як представника територіальної громади на території якої знаходиться спадкове майно. З огляду на характер та обставини спірних правовідносин, а також обраний позивачем спосіб захисту, суд вважає, що позовні вимоги пред`явлені до належних відповідачів. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що арешт накладений на забезпечення боргових зобов`язань [PERSON] перед АТ «Черкасигаз». Натомість судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у [PERSON] речових прав щодо спірної квартири за рахунок яких можливо виконати його грошове зобов`язання. В той же час позивач набув у спадщину спірну квартиру після смерті своєї матері, а відтак набув право власності на таке майно. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати документ про підтвердження набуття у власність спірної квартири, то його права, як спадкоємця порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з квартири. Згідно ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності, як спосіб захисту, передбачено а. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 392 ЦК. Натомість особливістю такого способу захисту є те, що він може бути застосований лише до власника майна (ст. 392 ЦК) або особи, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК). Враховуючи, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а відтак набув у встановлений законом порядок право власності на спадкове майно, то суд приходить до висновку за можливе та необхідне застосувати такий спосіб захисту, як визнання за позивачем права власності на спадкове майно. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є правомірними, обґрунтованими та заявленими до належних відповідачів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що такі витрати складаються з судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в сумі 2\~104 грн. /а.с. 24, 28/. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. За змістом ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За таких обставин, вирішуючи питання щодо розміру компенсації судових витрат позивачу суд бере до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відтак позивачу має бути компенсовані всі понесені ним судові витрати з оплати судового збору. В той же час суд враховує, що представник позивача в судовому засіданні просив не покладати на відповідача - Черкаську міську раду витрати зі сплати судового збору, тому відповідно не стягує із зазначеного відповідача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved