Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-08 00:00:00

У вересні 2022 року Виконавчий комітет Ніжинської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно даних дітей та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу). Позов обгрунтований тим, що відповідач, як батько дітей, після заміни покарання у виді обмеження волі на громадські роботи з лютого 2022 року, незважаючи на неодноразові звернення органу опіки та піклування, не вчиняє дій щодо повернення дітей, які позбавлені батьківського піклування і опікуном яких з 2020 року є [PERSON] , визначення його спроможності виконувати обов`язок з їх виховання та догляду, не цікавиться ними, не надає матеріальної допомоги. Мати дітей [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я. Міський голова [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року за участі зокрема відповідача [PERSON] за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті на 09 грудня 2022 року, в яке відповідач не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні, що із врахуванням позиції представника позивача [PERSON] щодо можливості ухвалення заочного рішення, є підставою згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов за обставин згідно позовної заяви, що також підтримано і представником Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Мальованою В.В.. Малолітні [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні за участі психолога [PERSON] в порядку ст.171 СК України пояснили, що їх фактичне утримання здійснюється їх бабусею [PERSON] , свого батька давно не бачили, останній їм нічого не купує і ними не цікавиться. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідача і опікуном [PERSON] , [PERSON] з 2020 року, фактично утримує [PERSON] з 3-річного віку, [PERSON] забрала з інтернату. [PERSON] взагалі не цікавиться дітьми, останній зловживає алкогольними напоями і живе окремо від дітей, на її неодноразові звернення щодо надання матеріальної допомоги належним чином не реагує. Мати дітей [PERSON] також тривалий час не цікавиться дітьми, проживає окремо від них. Фактичні обставини, встановлені судом. Батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та [PERSON] , яка має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, діти з 24 вересня 2020 року мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, з підстав зокрема засудження відповідача до обмеження волі згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року. З 24 вересня 2020 року опікуном вказаних дітей є [PERSON] , місце проживання яких в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 01 лютого 2022 року покарання у виді громадських робіт відбував за місцем проживання в м.Ніжині. Орган опіки та піклування Ніжинської міської ради згідно висновку від 01 вересня 2022 року вважає за доцільне позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] з підстав систематичного ухилення від участі в їх утриманні та вихованні, не вчинення дій щодо повернення дітей та визначення його спроможності виконувати обов`язки з їх виховання та догляду. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164\~СК\~України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з часу відбування покарання у виді громадських робіт з 01 лютого 2022 року в м.Ніжині, де також проживають і його діти, не вчиняє дій щодо їх утримання та виховання, не цікавиться ними, що підтверджується поясненнями самих малолітніх дітей в судовому засіданні в порядку ст.171 СК України, показаннями свідка [PERSON] , що також зазначено і у висновку органу опіки та піклування від 01 вересня 2022 року. Докази на спростування даного висновку суду відповідачем не подані. Також судом враховується, що під час розгляду справи у підготовчому засіданні [PERSON] позов не визнав, судом справу призначено до судового розгляду, в яке відповідач не з`явився без поважних причин, поведінка відповідача під час судового розгляду не змінилася, він своїми діями не засвідчив те, що не втратив інтерес до дітей та бажає утримувати і виховувати їх, також останній не надав суду у встановленому порядку відзив на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~ Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своїх малолітніх дітей, оскільки відповідач свідомо, без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов"язками, що не спростовано, і є підставою для задоволення позову в даній частині та позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Підстави на підтвердження необхідності зміни ставлення відповідача до виховання дітей в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст.182\~СК\~України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Статтею 183 СК України встановлено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не здійснює матеріального утримання своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , при цьому батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, останнім не подані докази щодо неможливості утримання дітей. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача. Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти на двох дітей у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача, що є підставою для задоволення позову в даній частині. Органом опіки\~та піклування\~поданий позов\~взахист\~прав малолітніх\~осіб,\~що із\~врахуванням п.14\~ч.2\~ст.3,\~п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~Про судовий\~збір є\~підставою для\~звільнення від\~сплати судового\~збору при\~подачі позову,\~у зв`язку\~з чим відповідно до ст.141 ЦПК України 1984 грн. 80 коп судового збору (за вимогу про позбавлення батьківських прав-992 грн. 40 коп, за вимогу про стягнення аліментів-992 грн. 40 коп, разом 1984 грн. 80 коп) підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved