Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

У вересні 2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2003 сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області. У сторін під час шлюбу народилися сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалось, через конфлікти та непорозуміння, різні погляди на життя та різні характери. Фактично шлюб припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 27.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.11.2022 надано сторонам строк для примирення тривалістю один місяць на цей період зупинено провадження. Ухвалою суду від 01.12.2022 провадження у справі відновлено. Позивач надіслала на адресу суду заяву якою просила позов задовольнити та розірвати шлюб, суду пояснила, що відповідач жодних заходів для примирення не вчиняв. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та погодилася із клопотанням своєї клієнтки та просила шлюб розірвати. Просила прізвище не змінювати. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що її клієнт визнає позов, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суду пояснила, що [PERSON] намагався примиритися із позивачкою проте та його заблокувала номер телефону. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області з 15.11.2003 (свідоцтво про шлюб 3 а.с.). В період шлюбу у сторін народилися сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження а.с. 6, 8). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, відповідач визнав позов, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 992,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат, оскільки позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved