Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про визнання права на спадщину в порядку спадкування за заповітом. В позові посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на частку в дворогосподарстві по [ADDRESS] . Спадщину за законом прийняв її чоловік [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на дворогосподарство по [ADDRESS] та ще за життя спадкодавцю [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельних ділянок загальною площею 0.50 га з яких 0.21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та 0.29 га для ведення особистого селянського господарства в с. Жилівка Чернівецького району Чернівецької області. При житті 25 червня 2019 року [PERSON] склав заповіт, яким дворогосподарство по [ADDRESS] та 0.21 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0.29 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Жилівка Чернівецького району Чернівецької області заповів [PERSON] . Спадщину своєчасно прийняла позивач, оскільки у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить суд визнати за позивачем право на завершення приватизації земельної ділянки та право власності на дворогосподарство. В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі\~ дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зі\~статті 16 ЦК України\~вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що 30 жовтня 1955 року [PERSON] одружився з [PERSON] , про що складений актовий запис № 7 сільською радою с. Жилівка Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після одруження [PERSON] . Господарство по [ADDRESS] станом на\~1990\~ 1991\~роки відносилось\~до типу колгоспний двір членами якого були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 248 від 03 лютого 2022 року видана Черленівським старостинським округом № 1 Чернівецького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON] та\~ [PERSON] мали рівні часки по 1/2. Стаття 380 ЦК України\~зазначає, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 3 виконавчим комітетом Жилівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на частку дворогосподарства по [ADDRESS] . Спадщину за законом з вигляді частки дворогосподарства по [ADDRESS] прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом з дружиною на день її смерті, про що свідчить довідка № 251 від 03 лютого 2022 року видана Черленівським старостинським округом № 1 Чернівецького району Чернівецької області. Донька померлої [PERSON] відмовилася від обов`язкової частки в спадщині після смерті матері [PERSON] , що підтверджується заявою №656 від 05 листопада 2019 року поданою нотаріусу. Згідно рішення № 06-28/19 сесії Жилівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 06 вересня 2019 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах населеного пункту в [ADDRESS] площею 0.50 га, з яких 0.21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та 0.29 га для ведення особистого селянського господарства в с. Жилівка Чернівецького району Чернівецької області. При житті 25 червня 2019 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 19 яким дворогосподарство по [ADDRESS] та 0.21 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0.29 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Жилівка Чернівецького району Чернівецької області заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 42 виконавчим комітетом Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його донька [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк 17 травня 2021 року подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкоємець з законом після смерті [INFO] [PERSON] його син [PERSON] відмовився від спадщини після смерті батька, що підтверджується заявою № 350 від 01 червня 2021 року. Постановою нотаріуса\~від 12\~липня 2022\~року [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] \~ на\~житловий будинок\~по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п.23\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на вищевказані норми суд приходить до переконання про необхідність визнання за позивачем права на завершення приватизації земельної ділянки та право власності на дворогосподарство.

Outcome: approved