Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . У 2013 році шлюб між подружжям розірвано, дитина залишилася проживати з нею. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів на утримання дітей, визначений попереднім рішенням суду є недостатнім для матеріального утримання дитини, оскільки витрати зросли, збільшився рівень цін, а з ним і розмір прожиткового мінімуму на утримання дитини. Визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дитини речами першої необхідності, харчуванням, для його нормального росту та розвитку. Вказує, що відповідач залишив сина без батьківської уваги, не турбується про його розвиток та належне матеріальне забезпечення, не відвідує в школі, не виконує встановлені комісією по справах дітей графіки відвідування. Зазначає, що відповідач постійно приховує розмір своїх доходів, однак їй відомо, що він здійснює вантажо-пасажирські перевезення за кордон, працює неофіційно та має стабільні високі доходи, а також у його власності перебуває земельна ділянка, земельні паї. Також він є засновником ТОВ «Криничка». Тому вважає, що матеріальні статки відповідача, його стан здоров`я, дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання сина у достатньому розмірі. Просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 4\~500 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить справу розглянути в її та позивачки відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав та не подав відзив на позовну заяву. У своїх письмових поясненнях, які надав відповідач просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що позивачка не довела належними та допустимими доказами обставини на які посилається в позовній заяві. Крім того не взяла до уваги, що він має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу та є інвалідом третьої групи. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 18 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16). Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17-18). Суд погоджується із позивачкою, що зазначений розмір аліментів на даний час порівняно з часом прийняття вказаного рішення є недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суми прожиткового мінімуму на 2022 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" і станом на 01 грудня 2022 року складає для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітній син сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, аліменти, визначені попереднім рішенням суду є недостатнім для належного утримання дитини, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не забезпечує його мінімальні потреби, достатні для повноцінного розвитку. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач, який відповідно до статей 180, 181 СК України зобов`язаний надавати утримання своєму неповнолітньому синові до досягнення ним повноліття, є здоровим та працездатним чоловіком, з ціллю заробітку виїжджає за кордон, потреби дитини щодо витрат на лікування, харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя зросли, як і зріс встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину з часу постановлення попереднього рішення суду, тому суд вважає, що за даних обставин є доцільність у збільшенні розміру аліментів, однак з врахуванням посилань відповідача на наявність інвалідності та дитини від іншого шлюбу, у дещо меншому розмірі ніж просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196, 199, 200 СК України,

Outcome: partial