Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Управління у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, Служба у справах дітей управління із соціальних питань адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та призначення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] є бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, [PERSON] - мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , покинула сім`ю в 2019 році і її місце проживання не було відомо до моменту підготовки цього позову до суду. [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №357. 3 2019 року онук [PERSON] проживає з [PERSON] за адресою по [ADDRESS] . Бабуся [PERSON] утримує онука, забезпечує його їжею одягом, медичним обслуговуванням, водить до школи та піклується його гармонійним розвитком. [PERSON] матір неповнолітнього сина [PERSON] , як повідомляють знайомі [PERSON] , проживає з різними чоловіками, зловживає спиртними напоями та не бажає навіть зустрічатися з сином. [PERSON] , [INFO] проживав разом з батьком та бабусею в кімнатах [ADDRESS] та [ADDRESS] . Мати- [PERSON] з родиною не проживала. Після смерті батька - [PERSON] дитина стала проживати з бабусею, яка піклується про нього та постійно приводить та забирає зі школи. За заявою [PERSON] до управління у справах дітей адміністрації Шевченківського району району Дніпровської міської ради, останнім 05.08.2021 року було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] та було встановлено, що для розвитку дитини створені всі умови, забезпечується право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди фізичному та розумовому розвитку. На адвокатський запит від 04.06.2021р. № 04/06/21 за місцем проживання [PERSON] служба у справах дітей управління з соціальних питань адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради повідомило, що [PERSON] відомо про розгляд питання про позбавления її батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , але зі спеціалістами служби, остання відмовилася розмовляти, а по телефону пообіцяла прийти до вказаної служби, але так і не прийшла, протягом тривалого часу проявила повну байдужість щодо сина. [PERSON] має постійне місце роботи відділенні хірургії №2 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна ім. І.І. Мечнікова, де позитивно характеризується, має на праві власності кімнату [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] . Оскільки батько дитини помер, а мати не проживає з дитиною тривалий час, місце свого проживання приховує, не піклується про дитину, навіть не підтримує будь-якого зв`язку, позивач вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном малолітнього онука. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути аліменти з [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі цього позову та до досягнення повноліття. Встановити опіку над [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном. Ухвалою від 29 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи. 01.12.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат С.П. Бєлік надав до канцелярії суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове не з`явився з невідомої суду причини. Представник третьої особи надав до канцелярії суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №85 від 16.01.2013 року, виданий Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] . [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6). З аналізу свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , актовий запис №01 від 04.01.1988 року, [PERSON] є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №357 від 05.03.2021 року, виданий Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] (батько малолітнього [PERSON] , [INFO] ) помер [INFO] . (а.с.7). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.08.2021 р. та 30.04.2021 р., що складені за адресою проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] забезпечений усім необхідним, створені усі необхідні умови для проживання дитини.(а.с.10,13). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві власності належить житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] .(а.с.15). Відповідно до довідки №556 від 13.05.2021 року, малолітній онук [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вищезазначеною адресою.(а.с.16). З характеристики [PERSON] , учня 2-В класу, наданої директором та класним керівником КЗО «СЗШ №40» ДМР від 30.04.2021 року, вбачається, що [PERSON] навчається в 2-в класі з 01.09.2019 року, дитина прийшла до школи без підготовки, але спільними зусиллями тата і бабусі, [PERSON] знає букви, вміє читати, робить правильні логічні висновки про прочитане, чітко відповідає на поставлені питання. Має добре сформовані математичні навички, вміє рахувати в межах 100, добре володіє обчислювальними навичками до 100 (додає, віднімає), правильно розв`язує задачі, робить точні висловлювання щодо математичних дій. А також [PERSON] подобається іноземна мова( англійська) має певні успіхи. Дитина дуже сором`язлива. Хлопчик чемний, чуйний, відповідальний, із задоволенням приймає участь в усіх заходах класу і школи. Має добрі, дружні стосунки з усіма дітками класу. З повагою ставиться до оточуючих. (а.с.13). В матеріалах справи наявна характеристика з місця роботи [PERSON] , а саме з відділення хірургії №2 комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», в даній характеристиці позивача описують лише з позитивної сторони жодних скарг немає.(а.с.15). Згідно з сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯС №070133, наркологічні протипоказання у [PERSON] - відсутні. (а.с.49). В матеріалах справи є висновок адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] з метою захисту прав та інтересів дитини. (а.с.75-76) Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїх обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх дітей, підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач зовсім не займається вихованням, дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, необхідними умовами проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток, здоров`я дитини, він фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання, піклування дитини відповідачем, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей (ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині з усіх його заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть діти, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 26.08.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині призначення її опікуном над дітьми, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. За приписами ст. 243 СК України піклування встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування, над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 59 ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України,Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування та приймають рішення про встановлення опіки (піклування) та призначення опікуна (піклувальника). Відповідно до Подання адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про призначення опікуна над дитиною - [PERSON] , [INFO] , доцільним є встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] , [INFO] . (а.с.74). Оскільки встановлено, що [PERSON] бажає встановити опіку над онуком та має для цього вісі підстави: позивачка любить онука, піклується та утримує його, забезпечує необхідними речами, організовує його навчання та довкілля, за місцем роботи характеризується позитивно, за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна, до кримінальної відповідальності не притягувалась, з правами та обов`язками опікуна ознайомлена, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 951 грн. 60 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 951 грн. 60 коп. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав та призначення опікунства). На підставі викладеного,

Outcome: approved