Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивують наступним. [INFO] помер [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] , який залишила заповіт згідно якого усе своє майно заповів доньці [PERSON] . При звернені до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за заповітом позивачці [PERSON] було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в імені спадкодавця «Федір»-« [PERSON] » та по-батькові спадкоємця « [PERSON] » та із-за відсутності у свідоцтві про право власності на житловий будинок печатки Підмихайлівської сільської ради і не визначення частки кожного у спільній сумісній власності. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.01.2010 року у справі №2-265/2010 позов задоволено частково та визнано право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по [ADDRESS] за [PERSON] . Згодом, нею було зареєстровано право власності на вказану частину будинковолодіння. Так, позивачі зареєстровані, постійно проживали та проживають за адресою по [ADDRESS] і їм фактично належить по 1/3 частині житлового будинку, однак вони не можуть належним чином розпоряджатися кожен своєю 1/3 частиною майна, оскільки оригінал свідоцтва від 20.11.1989 року втрачений, а в них наявна тільки копія, таким чином відсутня можливість на проведення у визначеному порядку реєстрації права власності. Також зазначають, що даний будинок у відповідності до рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №174 від 09.11.1988 року було віднесено до суспільної групи «колгоспний двір» і право власності вцілому було оформлено за членами колгоспного двору, і належить на праві сумісної власності, а оскільки позивачі проживали та були там зареєстровані то за кожним із них значиться по 1/3 частині житлового будинку з відповідними частками господарських будівель вказаного будинковолодіння. Тому позивачі просять суд визначити частку у праві спільної сумісної власності колишніх членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на 1/3 її частини за [PERSON] та на 1/3 її частини за [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять суд його задоволити (а.с.33,34). Представник відповідача Новицький сільський голова Дадяк Б. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечють проти задоволення позову (а.с.35). Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , яке видано у відповідності до рішення виконкому Калуської районної ради від 09.11.1988 року за №114 та фотокопії витягу з рішення №174 від 09.11.1988 року значиться, що вказаний будинок належить на праві спільної сумісної власності за членами колгоспного двору, головою якого [PERSON] (а.с.14,15). Згідно довідки №709 від 03.10.2022 року виданої Підмихайлівським старостинським округом про те, що згідно запису в по господарській книзі №4 за 1986-1990 рік станом на червень 1990 року в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.28). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.01.2010 року у справі за №2-265/2010 р. встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] , та який залишила заповіт згідно якого усе своє майно заповів доньці [PERSON] . При звернені до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за заповітом позивачці [PERSON] було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в імені спадкодавця « [PERSON] »-« [PERSON] » та по-батькові спадкоємця « [PERSON] » та із-за відсутності у свідоцтві про право власності на житловий будинок печатки Підмихайлівської сільської ради і не визначення частки кожного члена колгоспного двору у спільній сумісній власності. Так, позов задоволено частково та визнано право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.12-13). Так, [PERSON] зареєструвала право власності на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , про що свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.03.2010 року (а.с.24-26). Матеріалами справи також встановлено, що позивачі зареєстровані, постійно проживали та проживають за адресою по [ADDRESS] (а.с.27-28) і їм фактично належить по 1/3 частині житлового будинку, однак вони не можуть належним чином розпоряджатися кожен своєю 1/3 частиною майна, оскільки оригінал свідоцтва від 20.11.1989 року втрачений, а в них наявна тільки копія, таким чином відсутня можливість на проведення у визначеному порядку реєстрації права власності. Водночас, як вбачається із матеріалів справи згідно із зведеного акту оцінки вартості будинку, господарських будівель та споруд становить 98350 грн. (а.с. 22). Відповідно до\~Закону України «Про власність»\~з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Згідно\~ст. 120 ЦК України\~(в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визнання права передбачено як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.ст. 317,318,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Відповідачі на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви. Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.\~\~\~\~ На підставі викладеного,\~ст. 120 ЦК України\~(в редакції 1963року), ст.ст.\~16, 317,318,319, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved