Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк» та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року № 1589/К, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 22 липня 2019 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за №553 та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення з літери 1 по літеру 16 за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 березня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та батьком заявника - [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» надало [PERSON] кредит у сумі 876 754,37 грн. зі сплатою 12,75 % річних до 13 вересня 2023 року. На забезпечення виконання цього договору 07 березня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є приміщення аптеки готових лікарських форм з літ. 1 по літ. 16, загальною площею 126,8 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] у власність [PERSON] в порядку спадкування перейшло вищевказане приміщення. 23.04.2013 ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 962 464,54 грн. Судом замінено відповідача [PERSON] на [PERSON] як спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті батька. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області у справі №750/4171/13-ц від 07 травня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2015 року, яким з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто кредитну заборгованість у сумі 706 236 грн., скасовано та ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року вказане рішення апеляційного суду залишено без змін. Апеляційним судом Чернігівської області у рішенні від 07.05.2015 у справі №750/4171/13-ц встановлено, що у строки та в порядку, передбаченими ст. ст. 1281,1282 ЦК України Банк не звернувся з вимогою до [PERSON] про погашення ним боргу [PERSON] шляхом сплати одноразового платежу всієї суми боргу, але у межах вартості спадкового майна. Тому, за правилами ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор втратив право пред`являтити вимоги до спадкоємця про стягнення заборгованості [PERSON] . У серпні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просило на погашення кредитної заборгованості у розмірі 962 464,54 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - приміщення аптеки. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року, у справі № 750/7362/16-ц у задоволенні вказаного позову відмовлено. Так, у Постанові Верховного Суду від 21.08.2018 вказано, що Апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Позивач не дотримав порядку та шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, визначених статтями 1281 та 1282 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців боржника, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Отже, вказаними вище рішенням судів відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором та зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з втратою ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до спадкоємців боржника як за кредитним договором від 07 березня 2012 року так і за договором іпотеки 07 березня 2012 року, оскільки ПАТ «Дельта Банк» пропущено шестимісячний строк пред`явлення такої вимоги, що передбачено статтями 1281, 1282 ЦК України. 17 жовтня 2019 року [PERSON] дізнався, що держреєстратором [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 жовтня 2019 року та вчинено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності № 33679904 від 11 жовтня 2019 року, відповідно до якого право власності на вказане приміщення зареєстровано за [PERSON] на підставі іпотечного договору від 07 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т. О. За договором купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року з додатком № 1 до нього, ПАТ «Дельта Банк» на підставі статей 6, 627, 632, 655, 697 ЦК України передало у власність [PERSON] права вимоги до [PERSON] , які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах; за іпотечним договором від 07 березня 2012 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень до основного договору тощо, що є його невід`ємними частинами, яким забезпечене виконання вищевказаного кредитного договору. Відповідно до договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 22 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 553, ПАТ «Дельта Банк» на умовах цього договору, договору купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року та на підставі протоколу електронних торгів від 21 червня 2019 року передало [PERSON] право вимоги за іпотечним договором від 07 березня 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Позивач зазначає про те, що на даний час у нього є обгрунтовані підстави для звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору № 1589/К купівлі-продажу прав вимоги від 22.07.2019, визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 22.07.2019, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, оскільки рішеннями судів різних інстанцій встановлено, що кредитор втратив право вимоги за кредитним договором до спадкоємців боржника. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] та просить визнати за собою право власності на нежитлове приміщення з літери 1 по літеру 16, загальною площею 126, 8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 167432774101. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого 22.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В та зареєстрованого в реєстрі за № 553, [PERSON] набув у АТ «Дельта Банк» право вимоги за іпотечним договором, посвідченим 07.03.2012 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т. О. та зареєстрованим в реєстрі за № 396 (далі - Договір іпотеки). В рахунок погашення основного зобов`язання [PERSON] реалізував своє право на задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, що міститься в розділі 7 Договору іпотеки. 16.10.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення з літери 1 по літеру 16, загальною площею 126, 8 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 167432774101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 186927695, сформованим 31.10.2019р. У справі № 750/12430/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірне майно, судом також було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Приміщення. В результаті обтяження [PERSON] був позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїм майном впродовж двох років - з грудня 2019 року по грудень 2021 року. Позивач за зустрічним позовом посилається на положення статті 392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав та просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні первісного позову та підтримав зустрічні позовні вимоги. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту постанови Верховного Суду від 12.11.2021 вбачається, що згідно з копією іпотечного договору від 07 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т. 0. та зареєстрованого в реєстрі за № 396, [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 березня 2012 року передав в іпотеку ПАТ «Дельта Банк» нежитлове приміщення - приміщення аптеки готових лікарських форм з літери 1 по літеру 16, загальною площею 126,8 кв. м, що знаходиться на [ADDRESS] . Цим договором передбачено, що: іпотекодержатель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором, кредитним договором та чинним законодавством (підп. 4.1.11 п. 4.1 розділу 4); у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в частині, а також в інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством (п. 6.2 розділу 6); в пункті 7.2 розділу 7 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса, 3) переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умов цього договору, 4) продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умов цього договору; - в пункті 7.4 розділу 7 вказано, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору шляхом: 1) переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (підпункт 7.4.1 договору), 2) продажу іпотекодержателем предмета іпотеки (підп. 7.4.2 договору). У договорі іпотеки від 07 березня 2012 року наявний напис нотаріуса про накладення заборони відчуження переданого в іпотеку майна, що зареєстрована в реєстрі заборон за № 397. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року у справі № 750/4171/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року, скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2015 року і відмовлено у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості останнього за кредитним договором від 07 березня 2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року у справі № 750/1679/16-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року, у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - Друга чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання припиненими договорів кредиту та іпотеки від 07 березня 2012 року, виключення даних про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, переданого в іпотеку відмовлено з тих підстав, що зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини, спадкоємець несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, в разі його порушення боржником, в межах вартості спадкового майна, з врахуванням строку, встановленого загальними положеннями про позовну давність. Відповідно до копії протоколу електронного аукціону від 21 червня 2019 року, переможець електронних торгів [PERSON] придбав за 213 154,97 грн. право вимоги за кредитним договором від 07 березня 2012 року, забезпеченим нежитловим приміщенням аптеки готових лікарських форм з літ. 1 по літ. 16, загальною площею 126,8 кв. м, що знаходиться на [ADDRESS] (продаж відбувався за згодою іпотекодержателя). Ці обставини підтверджено копіями названого протоколу і дубліката квитанції. За договором купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року з додатком № 1 до нього, ПАТ «Дельта Банк» на підставі статей 6, 627, 632, 655-697 ЦК України передало у власність [PERSON] права вимоги до [PERSON] , які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах; за іпотечним договором від 07 березня 2012 року з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень до основного договору тощо, що є його невід`ємними частинами, яким забезпечене виконання вищевказаного кредитного договору. Відповідно до копії договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 22 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 553, ПАТ «Дельта Банк» на умовах цього договору, договору купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року та на підставі протоколу електронних торгів від 21 червня 2019 року передало [PERSON] право вимоги за іпотечним договором від 07 березня 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . При розгляді справи, Верховний Суд дійшов висновку, що сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому необхідно враховувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Отже, договір іпотеки залишається дійсним незалежно від зміни власника майна у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, а особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статусу іпотекодавця, має всі права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на таких умовах що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Така особа не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19); від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17 (провадження № 14-100цс19); від 13 березня 2019 року у справі № 753/1534/16-ц (провадження № 14-56цс19). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року встановлено, що [PERSON] у законній спосіб набув право власності на нежитлове приміщення з літ. 1 по літ. 16, загальною площею 126,8 кв. м, що знаходиться на [ADDRESS] , яке підтверджується протоколом про проведення електронного аукціону від 21 червня 2019 року, договором купівлі-продажу прав вимоги від 22 липня 2019 року з додатком № 1 до нього, укладених між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , а також договором відступлення права вимоги від 22 липня 2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 07 березня 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, беручи до уваги, що під час укладання оспорюваних правочинів іпотека діяла та позивач відповідав за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки, суд доходить висновку, що підстави для задоволення первісного позову відсутні. Також відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання права власності на майно, яке набуте у законний спосіб, враховуючи положення статті 37 Закону України «Про іпотеку» та відсутність необхідності ухвалення відповідного судового рішення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed