Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

10 листопада 2022 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2016 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Богородчанським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 120. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час в сім`ї настали нестерпні умови для спільного проживання. Як наслідок в сім`ї перестало бути взаєморозуміння та поваги одне до одного, а відповідно і відносин характерних для подружжя. Подальше спільне проживання, збереження шлюбу вважає неможливим, це суперечитиме його інтересам та інтересам дитини, сім`я існує формально, примирення з відповідачкою неможливе. Суперечок щодо місця проживання дитини не має. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, шлюб між ним та [PERSON] розірвати, а дитину залишити проживати з позивачкою. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання [PERSON] зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача та спільній з відповідачкою дитині. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 жовтня 2016 року Богородчанським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] з 28 жовтня 2016 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у Богородчанському РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №120 (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.\~114\~Сімейного\~кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, суд вважає, що позов може бути задоволено. Таким чином судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені його особисті й майнові права, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити, шляхом його розірвання. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітню дитину після розірвання шлюбу проживати з матір`ю, а відповідачка не заперечувала проти даної вимоги, та надала суду довідку відповідно до якої дитина проживає разом з нею, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітню дитину після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю. Водночас суд зауважує, що підчас розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі викладеного, ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,\~

Outcome: approved