Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

16 червня 2022 року до Приморського районного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5365.030047. На виконання вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року та згідно з рішенням акціонера № 03/2018 від 29.11.2018 року, ПАТ «Кредобанк» змінило своє найменування на АТ «Кредобанк», який являється його правонаступником. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 5365.030047 банк зобов`язувався надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 Договору Банк видає Позичальнику кредитні кошти у розмірі 232\~000 грн. на строк 120 місяців з терміном погашення до 4 жовтня 2027 року р. для придбання нерухомосты ВР за адресою : [ADDRESS] на умовах пільгової ставки перші 3 роки кредитування. Відповідно до умов даного кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання по поверненню банку кредиту у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені кредитним договором. 26.12.2017 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5365.030047 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 5 жовтня 2017 року, відповідно до п.1 якого зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 5365.030047 від 05.10.2017 року, укладеного між Боржником та Кредитором. Однак позичальник [PERSON] умови укладеного договору не виконує, порушує договірні зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 25 квітня 2022 року в загальній сумі 242\~130 грн 23 коп., що складається неповернутої суми кредиту (тіла кредиту) у розмірі 198\~508 грн., 60 коп., заборогованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 3\~954 грн., 14 коп. та штрафу у розмірі 39\~667 грн., 49 коп., у зв`язку із чим банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в солідарному порядку з відповідачів, а також судових витрат по справі; просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 242\~130 грн., 23 коп. та понесені позивачем судові витрати у розмірі 3631 грн, 95 коп. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана для розгляду судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 7 липня 2022 року позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за їх клопотанням, яке вони можуть подати в строк для подання відзиву на позов. В даній справі відповідачі належним чином повідомлялися про відкриття провадження, у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення відповідачам копії ухвали від 7 липня 2022 року, а також зава представника відповідача [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи, однак відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 5 жовтня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 4365.030047, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 232 000 грн. 00коп. на строк 120 місяців з терміном погашення до 4 жовтня 2027 року. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка, на момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 16,9 %. Пунктом 4.1. Кредитного договору сторони передбачили, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами (ануїтентний платіж) протягом усього строку кредитування (п.2.1. Кредитного договору), відповідно до Графіку погашення заборгованості. Пунктом 4.7 передбачено наступний порядок черговості погашення заборгованості за кредитним договором: у першу чергу погашаються: прострочені платежі по сплаті процентів за користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойок. Договором також передбачено, що у випадку надходження від позичальника коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений вище порядок, банк проводить погашення заборгованості позичальника відповідно до положень цього пункту, незалежно від вказаного позичальником призначення платежу (п.п.4.7.3.4). Своє зобов`язання позивач виконав належним чином та надав [PERSON] 5 жовтня 2017 року кредит на суму 232\~000 грн., 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 59214478 від 05.10.2017 року шляхом перерахування кредиту на рахунок продавця нерухомого майна, на придбання якого відповідач отримував кредит- [PERSON] . Судом також встановлено, що 26.12.2017 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5365.030047 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 5 жовтня 2017 року, відповідно до п.1 якого зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань у повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 5365.030047 від 05.10.2017 року, укладеного між Боржником та Кредитором. 29 жовтня 2021 року позивачем надіслано на адресу [PERSON] повідомлення про виконання зобов`язання за договором № 5365.030047 від 5 жовтня 2017 року. Також 29 жовтня 2022 року позивачем надіслано на адресу [PERSON] повідомлення про виконання зобов`язання за договором № 5365.030047 від 5 жовтня 2017 року. Однак, зазначені вимоги зашились поза увагою співвідповідачів. Станом на момент звернення до суду за відповідачем 1 рахується заборгованість в загальній сумі 242 130,23 грн, з яких 198 508,60 неповернута сума кредиту; 3954,14 заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 39 667,49 грн штраф. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На момент розгляду справи у суду відсутні відомості щодо повної сплати відповідачем 1 суми заборгованості у розмірі 242 130,23 грн. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ст. 553 ЦК України). Таким чином, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ч. 1 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Стаття 554 ч. 2 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за Кредитним договором № 5365.030047 від 5 жовтня 2017 року, укладеним між боржником та кредитором Відповідно до п. 2.6. Договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Пунктом 3.1 Договору поруки, визначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по цьому Договору поручитель на вимогу кредитора сплачує йому пеню:- за зобов`язаннями у гривні - в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки; - за зобов`язаннями в іноземній валюті - 0,05 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми. Крім того, поручитель відшкодовує Кредитору завдані йому таким невиконанням/неналежним виконанням збитки. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] є солідарним боржником перед позивачем у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. Ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідачі порушили умови договору, що свідчить про їх ухилення від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Судом було встановлено, що незважаючи на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № 5365.030047 від 5 жовтня 2017 року, а також випискою про рух коштів по рахунку відповідача з 5 жовтня 2017 року по 25 квітня 2022 року, з яких вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] по кредиту станом на 25 квітня 2022 року становить 242 130 грн 23 коп., що складається неповернутої суми кредиту (тіла кредиту) у розмірі 198 508 грн., 60 коп., заборогованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 3 954 грн., 14 коп. та штрафу у розмірі 39 667 грн., 49 коп. Відповідно до наведених розрахунків вбачається, що відповідачем востаннє перерахування коштів, спрямоване на погашення заборгованості за договором відбулося 03.02.2022 року у розмірі 5000 грн., у той же час судом встановлено, що ним порушено терміни сплати кредиту по кредитному договору. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Тому суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідачів заборгованості на суму 242 130 грн. 23 коп. сплачено судовий збір в розмірі 3631 грн. 95 коп.,що підтверджується платіжним дорученням № 36636030 від 20 січня 2022 року. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ «Кредобанк», з відповідачів в користь позивача слід стягнути в солідарному порядку також 3631 грн. 95 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 525-527, 553-554, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved