Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-18 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 16.05.2014 по 07.03.2017 перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилася дочка [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею та утриманням якої відповідач не займається належним чином. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та є працевлаштованим на будівництві, але місце працевлаштування їй не відоме, однак матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Також вказує, що відповідач ухиляється від належної участі в утриманні дочки, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в її матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дитину та її в скрутне матеріальне становище. Зазначаючи про те, що сама вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] , [INFO] та посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дочки, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач відзиву на позов до суду не подав. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 11.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін учасники справи не подавали. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області (справа №567/44/17) у справі про розірвання шлюбу встановлено, що позивачка та відповідач перебували в шлюбі з 16.05.2014 та в шлюбі в них народилась дочка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2014 встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] (після укладення 05.05.2020 шлюбу змінила прізвище на [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка та відповідач разом не проживають, їх дочка проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №1900/07.14-12 від 27.10.2022, виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що, будучи батьком, [PERSON] на даний час свою дочку належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своєї дочки не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача на даний час є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свою дочку належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.12.2022 становить 2833 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років, якою є [PERSON] , від одного з батьків становить 1416 грн. 50 коп. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, та беручи до уваги те, що на даний час позивачка не працює, оскільки займається доглядом дочки [PERSON] , яка не досягла трирічного віку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дочки сторін в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.11.2022 і до досягнення [PERSON] повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати на утримання дитини, суд виходить і з того, що позивачка не навела інших переконливих аргументів щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 4000 гривень. Водночас, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дочки, суд також враховує і те, що розмір аліментів, які позивачка пропонує стягувати з відповідача, є завищеним. В той же час, при вирішенні позову суд виходить і з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дочку. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги стан здоров`я відповідача, який доказів того, що має захворювання суду не подав, а отже суд виходить з того, що відповідач має можливість працювати та сплачувати аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком [PERSON] , відповідач свою дочку належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а тому з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 02.11.2022, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial