Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача батьком сина [PERSON] , який народився [INFO] в с. Залав`я, Рокитнівського району Рівненської області, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 2015 по 2016 рік мали з відповідачем стосунки, проживаючи сім`єю. На момент народження дитини-проживали окремо. Народження сина зареєстровано виконавчим комітетом Блажівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області. При цьому, запис про батька дитини вчинено на підставі ч.1 ст. 135 СК України, оскільки спільної заяви не пожали, а відповідач також з такою заявою не звертався. За період від народження дитини та звернення до суду із цим позовом відповідач проживає окремо, до дитини не навідувався, участі у житті дитини не приймав, матеріально на розвиток та утримання сина не допомагає, що змусило її стягувати аліменти в судовому порядку. Позивач у судовому засіданні наполягала на проведенні підготовчого судового засідання у відсутність її представника, який не з`явився з поважної причини. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, згідно наведених у позові обґрунтувань та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив суду, що немає сумнівів відносно походження дитини [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , в с.Залав`я, Рокитнівського району Рівненської області, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька дитини записані за вказівкою матері (а.с. 21). Згідно з ст.\~121\~СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.125\~СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини за рішенням суду. Статтею 128\~СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою,яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст.135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідачем не заперечується твердження позивача про те, що він проживає з іншою сім`єю, тобто, окремо від позивачки, яка проживає разом з дитиною, яка знаходиться на її утриманні; ним також визнається та обставина, що участі в житті дитини та витратах на її утримання він несе. Оскільки сумнівів щодо свого батьківства по відношенню до дитини - [PERSON] він не має, тому погоджується сплачувати на його утримання аліменти в розмірі, визначеному законом. Відповідно до ч. 5ст.\~183\~СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст.\~200\~ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з вимог закону, обставин справи, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідності до ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» вирішує питання про розподіл витрат, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відстотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved