Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-07 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 25 серпня 2009 року між ним та відповідачем укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 1520. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між [PERSON] та [PERSON] постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їх відносин. Позивач вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. На даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. За таких обставин, сім`я існує формально. Крім того, в шлюбі народилась донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивач бажає, щоб його донька [PERSON] [INFO] залишилися проживати з ним, оскільки донька вже тривалий час проживає з батьком, і по сьогоднішній день їхня із [PERSON] спільна донька проживає зі батьком [PERSON] в с. Грозинці, Чернівецького району, Чернівецької області. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, оскільки їхнє сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, у зв`язку з чим позивач просить не надавати часу для примирення. Позивач також вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, вона працездатна її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що вона може сплачувати такий розмір аліментів, який визначений законодавством. Позивач вказує. що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивач один не зможе забезпечити, тому мати, яка є здорова та працездатною, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі розірвати шлюб та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить суд слухати справу у його відсутності позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовній вимоги визнала у повному обсязі. Підтверджує всі викладені позивачем факти в позовній заяві. Доньку передала на проживання батьку та не заперечує щоб вона проживала з ним. Донька на даний час знаходиться на повному утриманні та вихованні батька. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з ним проживає донька [PERSON] [INFO] . 25 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 1520, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовна вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 23 вiд 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості мiж батьками про сплату аліментів на дитину отримує аліменти той iз них, з ким дитина проживає та знаходиться на утриманні. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу матері або батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно вiд того, чи перебувають вони у шлюбі мiж собою. Розірвання шлюбу мiж батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав i не звільняє від обов`язків щодо дитини. Вiдповiдно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необxiдним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Відповідно до ст. 183 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи, що відповідач погодився зі способом стягнення аліментів у частині від доходу (заробітку), а тому суд погоджується зі способом визначення аліментів, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Також, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання доньки на користь позивача у 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини, оскільки зазначений розмір визначений законодавством. Враховуючи те, що відповідач позов визнав суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття та шлюб між сторонами розірвати. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача; Таким чином, суд вважає, що за позовну вимогу про розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Крім того щодо позовної вимоги про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved