Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

24 травня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] , володільцем якої є відповідач. Станом на 01 травня 2022 року за відповідачем рахується заборгованості за вищенаведені послуги у розмірі 48 108,68 грн. З наведених мотивів та підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 48 108,68 грн. Позивач у судове засідання представника не направив, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що квартира за адресою [ADDRESS] є неприватизованою, а основним квартиронаймачем була його матір, яка померла [INFO] . Вказує, що у квартирі хоча і був зареєстрований, але фактично не проживав, оскільки його матір була позбавлена батьківських прав щодо нього, а місце проживання визначено з батьком, який є інвалідом І групи. Також відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Відповідач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Станом на 01 травня 2022 року за квартирою рахується заборгованість за вищенаведені послуги у розмірі 48 108,68 грн., яка нарахована позивачем за період з квітня 2012 року по квітень 2022 року (а.с.5-10). Станом на травень 2022 року зареєстрованим у спірній квартирі значиться лише відповідач (а.с.11, 14, 28). Квартира є неприватизованою, що сторонами не заперечується. Рішенням Луцького міського суду Волинської області від 25 лютого 2004 року у справі №2-392/2004 встановлено місце проживання [PERSON] , 1996 року народження, разом з батьком [PERSON] (а.с.29-31). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2010 року у справі №2-9816/10 позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.32-34). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 03 лютого 2011 року №93-1, закріплено за неповнолітнім [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.35). [INFO] померла матір відповідача - [PERSON] (а.с.36). Згідно з довідкою ОСББ «Срібна перлина» від 15 лютого 2022 рок відповідач з 2004 року фактично проживав за адресою [ADDRESS] (а.с.40). Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач був у встановленому порядку зареєстрованим у спірній квартирі, то починаючись з моменту набуття ним повної дієздатності у зв`язку із повноліттям ( [INFO] ), він був зобов`язаний оплачувати витрати на житлово-комунальні послуги, на рівні з іншими квартиронаймачами. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він фактично проживав з батьком за іншою адресою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач виконав свій обов`язок, передбачений п.28, п.п.7 п.43, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, та проінформував позивача про фактичну кількість проживаючих у житлі осіб, або про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження. Аналогічні за змістом положення передбачені і у п.24, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, при цьому для цієї послуги взагалі не передбачено звільнення від сплати, або зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб (п.37 Правил), оскільки плата за цю послугу нараховується виходячи з площі приміщення, а не фактичної кількості осіб, які проживають в ньому. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 08 вересня 2014 року (дата набуття повної цивільної дієздатності відповідачем) та до квітня 2022 року є обґрунтованими. Решта позовних вимог, а саме - за період з квітня 2012 року по 07 вересня 2014 року є необґрунтованими, адже відповідач в той час був неповнолітнім та солідарного обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги не ніс. Тому в цій частині позовних вимог, суд відмовляє за необґрунтованістю. Одночасно, відповідач зробив заяву про застосування строку позовної давності, щодо якої суд зазначає таке. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р на всій території України карантин, який діє і на даний момент. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). В даному випадку строк позовної давності за вимогами про сплату житлово-комунальних послуг за період з 08 вересня 2014 року по 11 березня 2017 року сплив. Доказів переривання цих строків, а саме - що особисто відповідач, а не основний квартиронаймач (матір відповідача), періодично оплачував житлово-комунальні послуги, позивач суду не надав. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Решту позовних вимог за період з 12 квітня 2017 року по квітень 2022 року слід задовольнити, оскільки вони пред`явлені в межах строку позовної давності та нараховані за той час, коли відповідач був дієздатним у зв`язку з повноліттям, зареєстрованим у житлі та у встановленому порядку не повідомляв з документальним підтвердженням виконавця житлово-комунальної послуги про фактичну кількість проживаючих у квартирі, або про свою тимчасову відсутність. Обраховуючи заборгованість за цей період, суд виходить з розрахунків позивача, оскільки відповідач свого контррозрахунку не надав. Станом на квітень 2017 року заборгованість за послугою з постачання теплової енергії становила 9 182,68 грн. (а.с.6), а за послугою з постачання гарячої води - 5 053,22 грн. (а.с.10). Тому, від заявлених до стягнення позовних вимог у загальному розмірі 48 108,68 грн. судом віднімається заборгованість, що виникла до квітня 2017 року. Загальна сума стягнення становить 33 872,78 грн., і суд стягує цю заборгованість у повному розмірі. У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1 746,87 грн. ((33 872,78 / 48 108,68) х 2481). На підставі наведеного та

Outcome: partial