Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду від 16 травня 2022 року розірваний. Від даного шлюбу у них народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею, де створені усі належні умови для їхнього життя та розвитку, однак між сторонами виникають суперечки з приводу того, з ким повинні проживати діти, позивач просила визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] з нею. Ухвалою від 05 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просила задоволити. Представник відповідачав підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та вказала, що висновок органу опіки та піклування від 16.11.2022 № 08-3937 про доцільність визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] підтримують та не заперечують проти задоволення позову. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другоїстатті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Рішенням суду від 16 травня 2022 року у справі №569/26512/21 шлюб між сторонами розірвано. Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування від 16.11.2022 року фактично позивач разом з доньками та своїми батьками [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . В ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином позивачка просила визначити місце проживання дітей місцем проживання матері дітей. Представник відповідача визнала позов в судовому засіданні. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-3937 від 16.11.2022 про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси та вік дітей, за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю, [PERSON] . Крім того, з даного висновку вбачається, що в ході вирішення питання про визначення місця проживання малолітніх дітей у службі у справах дітей, батько [PERSON] надіслав Службі у справах дітей пояснення, в яких вказав, що на даний час він проживає за межами України та не заперечив щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд бере до уваги та погоджується із висновком органу опіки та піклування № 08-3937 від 16.11.2022, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю, [PERSON] . У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дітей участь обох батьків у вихованні дітей є важливою, та, останніми, як батьками малолітніх дітей, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей. Також суд зазначає, що визначення місця проживання дітей з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їхнього розвитку, незалежно від того з ким діти будуть проживати. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 66 від 27 липня 2022 року. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 141, 153, 160, 161 СК України та

Outcome: approved