Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-13 00:00:00

Представник ТОВ "Рівнетеплоенерго" звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 31042,28 грн., а також 2481,00 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого він є. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Проте, внаслідок порушення зобов"язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.06.2022 року (за період 01.12.2018 по 01.05.2022 року) у відповідача виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 31042,28 грн. 12.02.2018 року між ТОВ «Рівнетеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання №107222, яким передбачено обов`язок Споживача проводити оплату за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Ухвалою суду від 28 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 серпня 2022 з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився,подав до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, не заперечує проти стягнення з нього заборгованості в межах трирічного строку. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого він є. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Проте, внаслідок порушення зобов"язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.06.2022 року (за період 01.12.2018 по 01.05.2022 року) у відповідача виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 31042,28 грн. 12.02.2018 року між ТОВ «Рівнетеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання №107222, яким передбачено обов`язок Споживача проводити оплату за надані послуги шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.Однак відповідач не виконував покладений на нього обов`язок вчасно. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов"язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов"язки споживача і виконавця, а також інші питання. За визначеннями, наведеними у\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Позивач належним чином та у повному обсязі надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач не виконував належним чином свого обов"язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на 01.06.2022 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 31042,28 грн., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.\~\~ Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Відповідно до\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. У відповідності з наданою позивачем оборотною відомістю за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість із грудня 2018 року, причому станом на цю дату його борг вже становив 2553,46 грн. Відповідач періодично здійснював погашення заборгованості, зокрема в січні 2019 року та лютому 2019 року в розмірі 700,79 грн. та 500 грн. відповідно. Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вносив кошти саме на погашення заборгованості, а не здійснював поточні платежі, оскільки позивачем в січні та лютому 2019 року проводились нарахування за спожиті послуги. Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 17 червня 2022 року, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості до червня 2019 року перебувають поза межами трирічного строку позовної давності, а тому не підлягають до задоволення, а отже із суми заборгованості, про стягнення якої просить позивач, слід вирахувати суму боргу в розмірі 7073,87 грн, який утворився до червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу слід повернути з державного бюджету 1240 грн.50 коп. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже із відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «Рівнетеплоенерго» підлягає до стягнення судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 957,82 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial