Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-11 00:00:00

27 вересня 2022 року представник [PERSON] , адвокат Хорошун Оксана Володимирівна звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Батько та матір малолітньої [PERSON] перебували в офіційному зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області в справі № 2308/2130/2012 від 09 жовтня 2012 року. З часу народження і по даний час [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , яка піклується про неї, займається її вихованням та навчанням, лікуванням. При цьому батько ніякої зацікавленості в житті дитини не виявляє, матеріально дитину не забезпечує, про що свідчить розмір заборгованості по аліментам, які стягнуті за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 2/2308/571 від 25.07.2012. Відповідач не піклується про дитину, матеріально не забезпечує, не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки. Така поведінка відповідача, свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки. Малолітня [PERSON] проживає в сім`ї своєї матері [PERSON] та знаходяться на її повному утриманні, яка забезпечує її всім необхідним для її нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, сезонний одяг, сплачує за навчання, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує дитина. Отже, враховуючи все вищевикладене, батько не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні та не виконує батьківських обов`язків, оскільки спільно з дитиною не проживає, не утримує її, не спілкується, не виховує її, тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 12 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Зобов`язано виконавчий комітет Канівської міської ради, як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 22.11.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник, адвокат Хорошун О.В. не з`явилися. Представник направила заяву, просила проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечували проти постановлення заочного рішення (а.с. 61). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за останньою відомою адресою місця проживання та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 49,50,52,56,63). Представник третьої особи Виконавчий комітет Канівської міської ради Черкаської області, як орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] . Це буде відповідати інтересам дитини. В судове засіданні представник не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 41,42). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду передбачає розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] видане 12 січня 2010 року Відділом РАЦС по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с. 9). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2012 (а.с.10). Дитина [PERSON] навчається з першого класу в Комунальному закладі «Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради». Шостий клас закінчила маючи середній і достатній рівні навчальних досягнень. Мати, [PERSON] в повній мірі забезпечує всі потреби дитини, відповідально ставиться до виховання доньки, систематично відвідує школу, батьківські збори, виконує рекомендації педагогів. Батько [PERSON] з моменту перебування дитини в школі, жодного разу не відвідував школу, не цікавився навчанням та станом здоров`я дитини ні в усній, ні в телефонній формі (а.с. 12). Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї за період 01.08.2022- 05.08.2022 дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка піклується про неї, займається її вихованням та навчанням, лікуванням. Батько [PERSON] не проживає разом з дитиною [PERSON] та не піклується про неї. Дитина не бачила батька з 2018 року (а.с.13-16). Згідно розрахунку заборгованості за сплати аліментів наданого Миргородським ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] станом на 01.08.2022 153528,05 грн (а.с.20). Відповідачу у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів, постановами Миргородського ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 03.03.2018 встановлені тимчасові обмеження: у праві виїзді за межі України; у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальної мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів , споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ; у праві полюванні, до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 21-27 ). Виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 42). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] 992 гривні 40 копійок судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с.1). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем не надано договору про надання правової допомоги укладеного між [PERSON] та адвокатом Хорошун О.В., розрахунку вартості витрат на професійну правничу допомогу, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, тому у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. необхідно відмовити.

Outcome: approved